Справа № 520/4303/19
Суддя: Котеньов О.Г.
Дата ухвалення: 2019-07-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Харків

23 липня 2019 р. справа № 520/4303/19 Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Котеньова О.Г., за участі секретаря судового засідання Блудової А.І.,

представника позивача Макущенко О.Г.,

представника відповідачів - Біляєва Б.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Харкові адміністративну справу за позовом Управління праці та соціального захисту населення Лозівської міської ради Харківської області (м-н 4, буд.73, Лозова, Лозівський район, Харківська область, 64604, 25813017) до Головного територіального управління юстиції у Харківській області (вул. Ярослава Мудрого, буд. 16, м. Харків, 61002, ), Управління державної виконавчої служби Головного територіальне управління юстиції у Харківській області (вул. Ярослава Мудрого, буд. 16, м. Харків, 61002, ) про визнання протиправними та скасування постанов, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Управління праці та соціального захисту населення Лозівської міської ради Харківської області, звернулось до суду з адміністративним позовом до Головного територіального управління юстиції у Харківській області, в якому просить суд:

- визнати дії Головного територіального управління юстиції у Харківській області протиправними щодо винесення постанови про стягнення виконавчого збору від 21.03.2019 та щодо винесення постанови про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження від 21.03.2019;

- скасувати постанову про стягнення виконавчого збору від 21.03.2019 ВП№51853962, винесену державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області;

- скасувати постанову про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження від 21.03.2019 ВП№51853962, винесену державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області.

В обґрунтування позову позивачем зазначено, що постанови про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження та про стягнення виконавчого збору від 21.03.2019 винесено з порушенням вимог Закону України "Про виконавче провадження", у зв`язку з чим вважає їх незаконними та такими, які підлягають скасуванню, оскільки постанова про відкриття виконавчого провадження від 03.08.2016 отримана позивачем 09.08.2016, якою строк для добровільного виконання боржником рішення суду встановлено 10.08.2016, а тому управління об`єктивно не мала можливості виконати рішення суду у встановлений державним виконавцем термін. Але управлінням 26.08.2016 рішення суду було виконано шляхом безспірного списання органом казначейства з рахунку управління праці та соціального захисту населення коштів в сумі 103,26 грн. Позивач зазначив, що в результаті дій державного виконавця робота управління праці та соціального захисту населення Лозівської міської ради призупинена на невизначений термін, що призводить до неможливості управлінням виконувати покладені на нього функції та можливого порушення законних прав та інтересів соціально незахищених верств населення Лозівської міської об`єднаної територіального громади. З огляду на викладене позивач вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Представник відповідачів не надав до суду відзив на адміністративний позов, в судовому засіданні просив суд відмовити у задоволенні позову з огляду на те, що оскаржувані постанови винесені у повній відповідності до вимог законодавства.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити позов з підстав та мотивів, викладених в ньому.

Враховуючи стислий строк розгляду справи та заяви представників сторін про відсутність заперечень проти розгляду справи по суті у той самий день, з огляду на те, що питання, зазначені у частині другій статті 180 КАС України, вирішені, суд прийшов до висновку про закінчення підготовчого провадження та початок розгляду справи по суті у той самий день (ч.7 ст.181 КАС України).

Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Берсегяна А.О. від 03.08.2016 відкрито виконавче провадження № 51853962.

Вказаною постановою боржнику (УПСЗН) встановлено строк для добровільного виконання до 10.08.2016.

Згідно з вхідним штампом позивач отримав зазначену постанову 09.08.2016.

Відповідно до повідомлення Лозівського управління державної казначейської служби України Харківської області про здійснення безспірного списання коштів від 29.08.2016 вих.№03-15/658 на підставі виконавчого листа по справі № 629/1485/16-а, виданого Лозівським міськрайонним судом Харківської області 22.06.2016, органом Казначейства здійснено 26.08.2016 безспірне списання з рахунку управління праці та соціального захисту населення коштів в сумі 103,26 грн.

14 лютого 2019 року на адресу позивача надійшла вимога виконавця від 09.02.2019 №1104, відповідно до якої державний виконавець Панкратова М.А. вимагає в триденний термін повідомити про стан виконання рішення суду та заходи, які були вжиті.

На виконання зазначеної вимоги позивачем 28 лютого 2019 року надіслано на адресу відділу примусового виконання рішень Управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області лист (вих.№01-29/11/1380) з повідомленням про виконання постанови Лозівського міськрайоного суду Харківської області від 10.06.2016 по справі № 629/1485/16-а в повному обсязі.

15 квітня 2019 року Управління праці та соціального захисту населення Лозівської міської ради Харківської області отримало від Лозівського управління Державної казначейської служби України Харківської області дві вимоги № 06-11/78 та № 06-11/77 щодо необхідності вжиття боржником заходів для встановлення асигнувань або здійснення інших дій, спрямованих на виконання судового рішення.

Підставою для направлення вказаних вимог стали постанови державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної казначейської служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області Панкратової М.А. від 21.03.2019 по ВП № 51853962 про стягнення виконавчого збору та про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження.

Не погодившись із вказаними постановами державного виконавця від 21.03.2019, позивач звернувся з даним позовом до суду про їх скасування.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 74 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 року №1404-VIII (далі по тексту Закон №1404) рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

05 жовтня 2016 року набув чинності Закон №1404, згідно з яким примусове виконання рішень проводиться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 Закону України №1404 під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до частини сьомої Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1404 виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Після набрання чинності цим Законом виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону.

При цьому, в Прикінцевих та Перехідних положеннях Закону від 02.06.2016 № 1404 вказано порядок виконання та правового регулювання саме "виконавчих дій", а не "виконавчого провадження".

Виконавче провадження визначається статтею 1 Закону України "Про виконавче провадження" як сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб. Тобто, з урахуванням Прикінцевих та Перехідних положень Закону від 02.06.2016 № 1404, слід вважати, що кожна окрема виконавча дія та відповідно прийнята постанова державного виконавця в межах виконавчого провадження повинна регулюватись тим нормативно-правовим актом, під час дії якого вона була розпочата.

Суд зазначає, що положення попередньої редакції Закону України "Про виконавче провадження" від 21.04.1999 № 606 застосовуються не щодо всього виконавчого провадження, а лише щодо тих виконавчих дій, які в межах виконавчого провадження були розпочаті в період дії цього Закону, а тому підлягають і завершенню в порядку Закону України "Про виконавче провадження" від 21.04.1999 № 606. Кожна виконавча дія, яка оформлюється в тому числі шляхом винесення відповідної постанови державного виконавця, повинна бути вчинена згідно того закону, в період дії якого вона розпочата.

Постанова про відкриття виконавчого провадження № 51853962 винесена виконавцем до 05.10.2016, у той час як Постанови про стягнення виконавчого збору та про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження № 51853962 винесені виконавцем 21.03.2019, тобто вже в період дії Закону від 02.06.2016 №1404, відтак, державний виконавець, приймаючи дані постанови, повинен вчиняти таки дії відповідно до Закону від 02.06.2016 № 1404.

Суд зазначає, що абз. 2 ч. 5 ст. 26 Закону України № 1404 передбачає, що у постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону, проте Закон України "Про виконавче провадження" від 21.04.1999 № 606, що діяв під час відкриття виконавчого провадження № 51853962, таких вимог не містив.

Оскільки стягнення з боржника витрат виконавчого провадження та виконавчого збору як окремі виконавчі дії здійснені державним виконавцем після набрання чинності Законом України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 № 1404, то в даному випадку підлягали застосуванню положення саме цього закону.

Посилання позивача на незазначення державним виконавцем про стягнення виконавчого збору в постанові про відкриття виконавчого провадження від 03.08.2016 суд вважає неприйнятними, оскільки у межах даного спору розглядається питання щодо правомірності постанов від 23.03.2019 як окремих актів індивідуальної дії, будь-які інші дії чи рішення державного виконавця позивачем не оскаржуються.

Відповідно до статті 27 Закону №1404 виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Частиною третьою статті 27 Закону №1404 визначено, що за примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.

Щодо посилань позивача на те, що управління не мала можливості виконати рішення суду у строк для добровільного виконання, до 10.08.2016, що встановлено постановою про відкриття виконавчого провадження № 51853962 від 03.08.2016, оскільки отримано таку постанову 09.08.2016, суд зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 35 Закону України "Про виконавче провадження" від 21.04.1999 № 606, що діяв на час спірних правовідносин, за наявності обставин, що перешкоджають провадженню виконавчих дій, або у разі несвоєчасного одержання сторонами документів виконавчого провадження, внаслідок чого вони були позбавлені можливості скористатися правами, наданими їм цим Законом, державний виконавець може відкласти виконавчі дії за заявою стягувача чи боржника або з власної ініціативи на строк до десяти робочих днів. Про відкладення провадження виконавчих дій державний виконавець виносить відповідну постанову, про що повідомляє сторонам.

Враховуючи, що до суду не надано доказів надіслання позивачем заяви про відкладення провадження виконавчих дій, суд вважає такі аргументи неприйнятними.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Оскаржувані рішення відповідача відповідають вищенаведеним вимогам норм чинного законодавства.

Суд також зазначає, що відповідно до ч. 3 ст. 287 КАС України відповідачем у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби є відповідний орган державної виконавчої служби, а у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності приватного виконавця - приватний виконавець.

Враховуючи, що в межах спірних правовідносин відповідачем є орган державної виконавчої служби, а саме Управління державної виконавчої служби Головного територіальне управління юстиції у Харківській області, позовні вимоги щодо визнання дій Головного територіального управління юстиції у Харківській області протиправними в частині винесення постанов про стягнення виконавчого збору та про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження від 21.03.2019 задоволенню не підлягають, оскільки у межах спірних правовідносин ГТУЮ у Харківській області як суб`єктом владних повноважень не вчинялись будь-які дії, які порушували б права позивача.

Розглянувши подані учасниками справи документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про необґрунтованість заявлених позовних вимог та відмову у задоволенні позову.

Судові витрати підлягають розподілу відповідно до приписів ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст.ст. 19, 139, 241-247, 250, 255, 287, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову Управління праці та соціального захисту населення Лозівської міської ради Харківської області (м-н 4, буд.73, Лозова, Лозівський район, Харківська область, 64604, 25813017) до Головного територіального управління юстиції у Харківській області (вул. Ярослава Мудрого, буд. 16, м. Харків, 61002, ), Управління державної виконавчої служби Головного територіальне управління юстиції у Харківській області (вул. Ярослава Мудрого, буд. 16, м. Харків, 61002, ) про визнання протиправними та скасування постанов - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня проголошення рішення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності редакцією Кодексу адміністративного судочинства України від 15.12.2017.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення у повному обсязі виготовлено та проголошено 23 липня 2019 року.

Суддя О.Г. Котеньов