Справа № 1.380.2019.003783
Суддя: Сасевич Олександр Михайлович
Дата ухвалення: 2019-07-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа №1.380.2019.003783
У Х В А Л А
про залишення позовної заяви без руху
26 липня 2019 року

Суддя Львівського окружного адміністративного суду Сасевич О.М., перевіривши матеріали позовної заяви Військової частини НОМЕР_1 до Пустомитівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області про визнання протиправними дій та скасування постанови про накладення штрафу,-

В С Т А Н О В И В :
На розгляд до Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Військової частини НОМЕР_1 до Пустомитівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області, із вимогами:

-визнати протиправними дії Пустомитівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області щодо винесення 09.07.2019 року постанови про накладення штрафу у виконавчому провадженні №54268848 на Військову частину НОМЕР_1 у розмірі 5100,00 грн. за невиконання рішення Пустомитівського районного суду Львівської області у справі №450/3233/16-ц від 28.02.2017 року;

-скасувати постанову Пустомитівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області від 09.07.2019 року (ВП №54268848) про накладення штрафу у виконавчому провадженні №54268848 на Військову частину НОМЕР_1 у розмірі 5100,00 грн. за невиконання рішення Пустомитівського районного суду Львівської області у справі №450/3233/16-ц від 28.02.2017 року.

Вивчивши позовну заяву, суддя вважає, що вона не відповідає вимогам ст.ст.160, 161 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі по тексту - КАС України), а тому повинна бути залишена без руху для усунення недоліків, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.94 КАС України, письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

За приписами ч.2, ч.4, ч.5 ст. 94 КАС України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не визначено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством.

Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу.

Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

При цьому, згідно з пунктом 5.27 Національного стандарту України «Державна уніфікована система документації. Уніфікована система організаційно-розпорядчої документації. Вимоги до оформлювання документів» (ДСТУ 4163-2003), затвердженого наказом Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 07.04.2003 року №55, копія документа засвідчується відміткою, що складається зі слів «Згідно з оригіналом», назвою посади, особистим підписом особи, яка засвідчує копію, її ініціалами та прізвищем, датою засвідчення копії, що проставляється у лівому нижньому куті документа.

Відповідно до п.8 гл.10 розд.ІІ Правил організації діловодства та архівного зберігання документів у державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 червня 2015 року №1000/5, копія набуває юридичної сили лише в разі її засвідчення в установленому порядку.

Напис про засвідчення копії складається зі слів «Згідно з оригіналом», назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів (ініціалу імені) та прізвища, дати засвідчення копії.

Напис про засвідчення копії скріплюється відбитком печатки відповідного структурного підрозділу установи або печатки «Для копій».

У випадках, визначених законодавством, копії документів засвідчуються відбитком печатки установи.

На лицьовому боці у верхньому правому куті першого аркуша документа проставляється відмітка «Копія».

Суддею з матеріалів позовної заяви встановлено, що позивачем до позовної заяви додано копії документів для суду та для відповідача, проте ці копії не засвідчені у встановленому порядку.

На виконання вимог ст.94 КАС України позивачу слід завірити належним чином усі письмові докази, що долучені до позовної заяви (які є фотокопіями).

Згідно з вимогами ч.3 ст.161 КАС України, до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Згідно частини першої статті 4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір», за подання юридичною особою до адміністративного суду позову немайнового характеру ставка судового збору становить 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб; за подання юридичною особою до адміністративного суду позову майнового характеру ставка судового збору становить 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 10 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У свою чергу, згідно статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік», установлено у 2019 році прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2019 року 1921,00 грн.

При цьому, необхідним є роз`яснити позивачу, що окремі рішення, прийняті суб`єктом владних повноважень, можуть породжувати підстави для змін майнового стану фізичної особи чи юридичної особи.

Зокрема, реалізація таких рішень може призводити до зменшення або збільшення майна особи. Відповідно, оскарження такого рішення спрямоване на захист порушеного права у публічно-правових відносинах з метою збереження належного особі майна.

З огляду на викладене, позовами майнового характеру є вимоги щодо протиправності рішення про визнання грошових зобов`язань платників податків, про зменшення суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість, про стягнення адміністративно-господарських та інших штрафних санкцій.

Таким чином, звернені до суду вимоги про скасування рішення відповідача суб`єкта владних повноважень, безпосереднім наслідком яких є зміна складу майна позивача, є майновими.

У даному випадку позовна вимога про скасування постанови про накладення штрафу, якою накладено на Військову частину НОМЕР_1 штраф у розмірі 5100,00 грн., є вимогою майнового характеру.

Тож, як вбачається із прохальної частини позову, позивачем заявлено вимогу майнового характеру (про скасування постанови про накладення штрафу) та вимогу немайнового характеру (про визнання протиправними дій щодо винесення постанови про накладення штрафу).

Згідно ч.3 ст.6 Закону України «Про судовий збір», за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. У разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Таким чином, за подання до суду даного позову, що містить одну вимогу немайнового характеру позивачу необхідно було сплатити судовий збір у розмірі 1921,00 грн. й за вимогу майнового характеру 1921,00 грн.

При цьому, позивачем до позовної заяви не додано належних доказів сплати судового збору за подання до суду означеного позову.

Водночас, одночасно із позовною заявою позивач звернувся до суду із клопотанням про відстрочення сплати судового збору до ухвалення рішення у справі.

В обґрунтування клопотання позивач зазначив, що у зв`язку з тривалою процедурою оплати судового збору військова частина в силу зазначених обставин не може своєчасно захистити свої інтереси.

Згідно зі ст.ст.3, 15 Закону України «Про Збройні Сили України», фінансування Збройних Сил України, в тому числі Військової частини НОМЕР_1 здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Відповідно до ст.22 Бюджетного кодексу України, головним розпорядником бюджетних коштів є Міністерство оборони України, яке згідно п.3 ч.5 ст.22 Бюджетного кодексу України отримує бюджетні призначення шляхом їх затвердження у законі про Державний бюджет України (рішенні про місцевий бюджет), розподіляє та доводить у встановленому порядку до розпорядників бюджетних коштів нижчого рівня та/або одержувачів бюджетних коштів обсяги бюджетних асигнувань.

Окрім того, позивач повідомив, що командуванням Військової частини НОМЕР_1 подано заявку до довольчого органу про виділення відповідної суми коштів для сплати судового збору.

При вирішенні клопотання позивача суддя враховує наступне.

Згідно з частиною 1 статті 133 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Звільнення від сплати судового збору, його відстрочення чи розстрочення є правом, а не обов`язком суду, при цьому суд, вирішуючи це питання, враховує майновий стан сторони.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 19.06.2001 року, справа «Креуз проти Польщі», право на суд не є абсолютним, воно може обмежуватися державою різноманітними засобами, в тому числі фінансовими.

Особа, яка утримується за рахунок Державного бюджету України, має право в межах бюджетних асигнувань здійснити розподіл коштів, якими можна було б забезпечити сплату судового збору.

Таким чином, обставини, пов`язані з фінансуванням установ чи організацій з Державного бюджету України та відсутністю в ньому коштів, призначених для сплати судового збору суб`єктами владних повноважень, не є такими, що не залежать від волі особи, та дають право на звільнення від сплати судового збору.

Аналогічну позицію висловив Верховний Суд в ухвалі від 03.01.2018 у справі К/9901/3312/17.

З урахуванням наведеного, суддя приходить до висновку про відсутність правових підстав для відстрочення сплати судового збору, а тому у задоволенні клопотання позивача слід відмовити.

Відсутність відповідних платіжних документів про сплату судового збору свідчить про неналежне виконання позивачем вимог КАС України при зверненні до суду з позовом.

Отже, за подання даного позову, який містить вимогу майнового і немайнового характеру, позивачу необхідно сплатити судовий збір за наступними реквізитами: отримувач коштів - УК у Залізничному районі м.Львів/Залізничний/22030101; код отримувача (код за ЄДРПОУ) 38007594; банк отримувача - Казначейство України (ЕАП); код банку отримувача (МФО) - 899998; рахунок отримувача - 4082; Код класифікації доходів бюджету - 22030101; призначення платежу: «судовий збір, за позовом (ПІБ чи назва установи, організації позивача), Львівський окружний адміністративний суд, код ЄДРПОУ (суду, де розглядається справа). Крім того, слід зауважити, що інформація щодо реквізитів сплати судового збору за подання позовних заяв до Львівського окружного адміністративного суду є загальнодоступною та оприлюднена на офіційних веб-сайтах Львівського окружного адміністративного суду і «Судова влада України».

Відповідно до частини 1 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Отже, суддя вважає, що вищенаведене унеможливлює вирішити питання про відкриття провадження у справі, а тому позовну заяву належить залишити без руху та встановити позивачу строк для усунення її недоліків.

Керуючись ст.ст.133, 160, 161, 169 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя,-

У Х В А Л И В :
Відмовити у задоволенні клопотання Військової частини НОМЕР_1 про відстрочення сплати судового збору.

Залишити без руху позовну заяву Військової частини НОМЕР_1 до Пустомитівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області про визнання протиправними дій та скасування постанови про накладення штрафу.

Надати позивачу термін для усунення недоліків позовної заяви, вказаних в мотивувальній частині ухвали - п`ять днів з дня отримання копії ухвали.

Копію ухвали про залишення позовної заяви без руху надіслати позивачу (представнику позивача).

Роз`яснити позивачу, що у разі невиконання вимог ухвали позовна заява підлягає поверненню.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями).

Суддя Сасевич О.М.