Справа № 640/21817/18
Суддя: Шевченко Н.М.
Дата ухвалення: 2019-07-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

25 липня 2019 року № 640/21817/18

Окружний адміністративний суд міста Києва в складі головуючого судді Шевченко Н.М., розглянувши у письмовому порядку за правилами загального позовного провадження справу за адміністративним позовом Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Південно-Західна залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» до Виконавчого комітету Славутської міської ради, Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Славутської міської ради про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

У С Т А Н О В И В :

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулося Публічне акціонерне товариство «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Південно-Західна залізниця» ПАТ "Укрзалізниця" (далі по тексту - позивач, ПАТ «Українська залізниця») з адміністративними позовом до Виконавчого комітету Славутської міської ради (далі по тексту - відповідач 1) та Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Славутської міської ради (далі по тексту - відповідач 2), в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Виконавчого комітету Славутської міської ради в частині не виділення коштів на компенсаційні виплати за пільговий проїзд приміським залізничним транспортом окремих категорій громадян при розробці місцевого бюджету міста Славута на 2018 рік;

- визнати протиправною бездіяльність Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Славутської міської ради в частині невиконання вимог пункту 6 «Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2002 №256, а саме, не реєстрації за період з 01.01.2018 по 30.11.2018 додаткових зобов`язань за фактично надані послуги пільгового проїзду залізницею окремим категоріям громадян по місту Славута за цей же період та не надсилань інформації про додаткові зобов`язання щомісяця до 18 числа фінансовому органу Виконавчого комітету Славутської міської ради;

- стягнути з Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Славутської міської ради на користь Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Південно-Західна залізниця» 16 416,50 грн. шкоди заподіяної протиправними діями та бездіяльністю відповідачів, у сумі витрат, які понесла залізниця на перевезення пасажирів, які користуються пільгами з оплати проїзду у приміських поїздах за період з 01.01.2018 по 30.11.2018.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що за період з 01.01.2018 по 30.11.2018 позивачем перевезено пільгову категорію громадян по Славутському районі на загальну суму 16 416,50 грн. На підтвердження розміру понесених витрат, залізницею, відповідно до вимог Порядку розрахунку обсягів компенсаційних витрат за пільгові перевезення залізничним транспортом окремих категорій громадян, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.12.2009 №1359, щомісячно протягом року надсилалися на адресу Управління праці та соціального захисту населення Славутської міської ради рахунки на відшкодування недоотриманих коштів за перевезення залізничним транспортом окремих категорій громадян в розрізі категорій пільговиків та облікові форми про недоотримані кошти за перевезення залізничним транспортом окремих категорій громадян, витрати на перевезення яких відшкодовуються з державного та місцевих бюджетів. Однак відповідач 2 всупереч вимогам ст. 7 Закону України «Про залізничний транспорт» відмовився від підтримання з позивачем договірних відносин в сфері соціального забезпечення громадян пільговими перевезеннями, у зв`язку з тим, що Законом України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» не передбачено встановлення субвенцій з державного бюджету на компенсацію за пільговий проїзд окремих категорій громадян.

При цьому, відповідно до п.п. 17 п. 1 ст. 43 Закону України «Про місцеве самоврядування», п. 4 ст. 75, п. п. «ґ» п. 3 ст. 91 Бюджетного кодексу України відповідач 1 мав передбачити у районному бюджеті кошти на компенсаційні виплати позивачу за пільговий проїзд окремих категорії громадян. Отже, відповідач 2 в порушення пунктів 3, 5, 6 Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2002 №256, у період з 01.01.2016 по 31.12.2016, не проводив реєстрації додаткових зобов`язань та щомісячно не інформував відповідну райдержадміністрацію про вартість фактично здійснених послуг, наданих позивачем, а відповідач 1 при затвердженні бюджету на 2018 рік не виділив кошти на компенсаційні виплати за пільговий проїзд окремих громадян залізничним транспортом.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив суд задовольнити їх в повному обсязі.

Представник Виконавчого комітету Славутської міської ради проти задоволення позову заперечувала, крім того, в матеріалах справи наявний відзив на позовну заяву за підписом міського голови - Сидора В.Б., в якому він зазначає про те, що постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2002 №256 затверджено Порядок фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету. Однак, місцевими бюджетами не здійснювались відшкодування за пільгові перевезення залізничним транспортом, договори на таке перевезення з позивачем Управлінням праці та соціального захисту населення Славутської міської ради не укладалися, оскільки держава не перерахувала вказаної субвенції за 2018 рік. Витрати органів місцевого самоврядування, що виникли внаслідок рішень органів державної влади, компенсуються державою.

Представник Управління праці та соціального захисту населення Славутської міської ради у судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог. Крім того, у поданому через канцелярію суду відзиві на позов від зазначає, що Управління є бюджетною установою, яка діє на підставі положення про управління праці та соціального захисту населення Славутської міської ради. Також зазначає, що Законом України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» не передбачено видатки на оплату компенсації за пільговий проїзд окремих категорій громадян, а відповідно до п.п. 17 п. 1 ст. 43, п. 4 ст. 61 Закону України «Про місцеве самоврядування» та ст. 48 Бюджетного кодексу України бюджетні установи не мають права укладати договори на придбання товарів, робіт або послуг, відповідно до яких необхідно здійснити платежі на суму більшу ніж затвердження в кошторисі, або якщо видатки за такими договорами взагалі не заплановані в кошторисі на поточний бюджетний рік.

Відповідно до ч. 3 ст. 194 Кодексу адміністративного судочинства України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів. Представники сторін заявили клопотання про продовження розгляду справи у порядку письмового провадження.

Так, на підставі положень ч. 3 ст. 194 КАС України суд перейшов до розгляду справи в порядку письмового провадження.

Заслухавши думку представників позивача та відповідачів, розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає наступне.

Як убачається з матеріалів справи, згідно з довідкою-розшифровкою про пред`явлені та відшкодовані кошти Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Славутської міської ради за перевезення пільгових категорій громадян за січень-листопад 2018 року надано послуг на суму 16 416,50 грн.

Відповідно до наявних в матеріалах справи копій повідомлень про вручення рекомендованого поштового відправлення, позивачем щомісячно протягом 2018 року, в підтвердження розміру витрат на перевезення пасажирів, що користуються пільгами, надсилались на адресу відповідача 2 розрахунки на відшкодування недоотриманих коштів за перевезення залізничним транспортом окремих категорій громадян в розрізі категорій пільговиків та облікові форми про недоотримані кошти за перевезення залізничним транспортом окремих категорій громадян, витрати на перевезення яких відшкодовуються з державного та місцевих бюджетів.

Листами від 02.02.2018 №77, від 29.03.2018 №193, від 18.05.2018 №287, від 21.08.2018 №538, від 19.12.2017 №997 Виробничий підрозділ Козятинської дирекція залізничних перевезень Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Південно-Західна залізниця ПАТ «Укрзалізниця» неодноразово зверталася до відповідачів з вимогою врегулювати питання відшкодування витрат за перевезення пільгових категорій громадян залізничним транспортом.

Проте відповідачем 2 відшкодування витрат за пільгові перевезення залізничним транспортом окремих категорій громадян в повному обсязі не здійснювалось у зв`язку з тим, що Законом України «Про Державний бюджет на 2018 рік» не передбачено видатки на оплату компенсацій за пільговий проїзд окремих категорій громадян за рахунок коштів Державного бюджету.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

У частині 1 статті 7 Закону України «Про залізничний транспорт» встановлено, що відносини підприємств залізничного транспорту з місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування базуються на податковій і договірній основах відповідно до чинного законодавства України.

Відповідно до частини 6 статті 9 Закону України «Про залізничний транспорт» для захисту інтересів окремих категорій громадян на пасажирських перевезеннях, у тому числі приміських, можуть передбачатися пільгові тарифи. Збитки залізничного транспорту загального користування від їх використання відшкодовуються за рахунок державного або місцевих бюджетів залежно від того, яким органом прийнято рішення щодо введення відповідних пільг.

Однак між позивачем та відповідачами не укладалося договорів про відшкодування витрат за надані послуги залізничного транспорту пільговим категоріям громадян на 2018 рік, не здійснені розрахунки за перевезення пільгових категорій громадян залізничним транспортом приміського сполучення, внаслідок чого збитки позивача в результаті перевезення пасажирів на пільгових умовах у 2018 році склали 16 416,50 грн.

Разом з тим, чинним законодавством не передбачено обов`язкового укладення договору про відшкодування витрат за надані послуги залізничного транспорту пільговим категоріям громадян, а відповідно до частини 3 статті 11 Цивільного кодексу України зобов`язання сторін можуть виникати безпосередньо із актів законодавства.

Так, правові засади формування та застосування державних соціальних стандартів і нормативів, спрямованих на реалізацію, закріплених Конституцією України та законами України основних соціальних гарантій, визначено Законом України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії».

Згідно з частинами 1, 2 статті 19 Закону Законом України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» виключно законами України визначаються пільги щодо оплати житлово-комунальних, транспортних послуг і послуг зв`язку та критерії їх надання. Державні соціальні гарантії є обов`язковими для всіх державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.

Послуги по пільговому перевезенню окремих категорій громадян встановлено, зокрема, Законами України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні», «Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні», Постановою Кабінету Міністрів України «Про безплатний проїзд пенсіонерів на транспорті загального користування».

Вказані законодавчі акти закріплюють реалізацію державних гарантій певним категоріям громадян та встановлюють безумовний обов`язок підприємств залізничного транспорту надавати пільги визначеним категоріям громадян, у зв`язку чим органи державної влади і місцевого самоврядування у порядку, встановленому законодавством, зобов`язані відшкодувати збитки підприємств від застосування пільг незалежно від наявності укладених договорів про відшкодування відповідних витрат.

Згідно зі ст. 87 Бюджетного кодексу України видатки на соціальний захист та соціальне забезпечення належать до видатків, що здійснюються з Державного бюджету України.

Підпунктом «б» п. 4 ч. 1 ст. 89 Бюджетного кодексу України визначено, що до видатків, що здійснюються з бюджетів міст республіканського Автономної Республіки Крим та обласного значення, районних бюджетів, бюджетів об`єднаних територіальних громад належать видатки на соціальний захист та соціальне забезпечення: державні програми соціального захисту.

Згідно з п. п. «ґ» п. 3 ч. 1 ст. 91 Бюджетного кодексу України до видатків місцевих бюджетів, що можуть здійснюватися з усіх місцевих бюджетів, належать видатки на компенсаційні виплати за пільговий проїзд окремих категорій громадян.

Відповідно до статті 102 Бюджетного кодексу України, видатки місцевих бюджетів передбачені в підпункті «б» пункту 4 частини першої статті 89 цього Кодексу, фінансуються за рахунок субвенцій з Державного бюджету України у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Порядком фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 04 березня 2002 року №256 (далі по тексту - Порядок №256) визначається механізм фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення щодо надання пільг та житлових субсидій населенню на оплату електроенергії, природного газу (в тому числі послуг з транспортування, розподілу та постачання), послуг тепло-, водопостачання і водовідведення, квартирної плати (утримання будинків і споруд та прибудинкових територій), управління багатоквартирним будинком, вивезення побутового сміття та рідких нечистот, придбання твердого та рідкого пічного побутового палива і скрапленого газу; доставки громадянам повідомлень про призначення субсидії; виплати громадянам частини невикористаної субсидії для відшкодування витрат на оплату природного газу (в тому числі послуг з транспортування, розподілу та постачання), послуг з електропостачання для індивідуального опалення; допомоги сім`ям з дітьми, малозабезпеченим сім`ям, особам з інвалідністю з дитинства, дітям з інвалідністю, тимчасової державної допомоги дітям, допомоги по догляду за особами з інвалідністю I чи II групи внаслідок психічного розладу, державної соціальної допомоги особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю, в тому числі на догляд (крім державної соціальної допомоги на догляд особам, зазначеним у пунктах 1-3 частини першої статті 7 Закону України «Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю», щомісячної компенсаційної виплати непрацюючій працездатній особі, яка доглядає за особою з інвалідністю I групи, а також за особою, яка досягла 80-річного віку, тимчасової державної соціальної допомоги непрацюючій особі, яка досягла загального пенсійного віку, але не набула права на пенсійну виплату, відшкодування вартості послуги з догляду за дитиною до трьох років «муніципальна няня», та поштові витрати за рахунок субвенцій з державного бюджету відповідно до статті 102 Бюджетного кодексу України.

Відповідно до пункту 3 Порядку головними розпорядниками коштів місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення є керівники головних управлінь, управлінь, відділів та інших самостійних структурних підрозділів місцевих держадміністрацій, виконавчих органів рад, до компетенції яких належать питання праці та соціального захисту населення (далі - головні розпорядники коштів).

Згідно з абз. 1, 4 пункту 5 Порядку головні розпорядники коштів місцевих бюджетів щомісяця готують інформацію про фактично нараховані суми та акти звіряння розрахунків за надані послуги з підприємствами - надавачами відповідних послуг і надсилають їх фінансовим органам райдержадміністрацій, виконкомів міських рад (міст республіканського Автономної Республіки Крим і обласного значення): до 22 числа місяця, що настає за звітним, - зокрема щодо компенсаційних виплат за пільговий проїзд окремих категорій громадян.

Відповідно до абз. 1, 4 п. 6 Порядку фінансові органи районних держадміністрацій, виконкомів міських рад (міст республіканського Автономної Республіки Крим і обласного значення) на підставі актів звіряння, зазначених у пункті 5 цього Порядку, щомісяця готують реєстри нарахованих сум та подають їх Міністерству фінансів Автономної Республіки Крим, фінансовим органам обласних, Київської та Севастопольської міських держадміністрацій, управлінням Державної казначейської служби в Автономній Республіці Крим, областях, мм. Києві та Севастополі: до 25 числа місяця, що настає за звітним, - зокрема щодо компенсаційних виплат за пільговий проїзд окремих категорій громадян.

Згідно з абз. 8 п. 6 Порядку у разі виникнення додаткових зобов`язань головні розпорядники коштів місцевих бюджетів надсилають щомісяця до 18 числа фінансовим органам райдержадміністрацій, виконкомів міських рад (міст республіканського Автономної Республіки Крим і обласного значення) уточнену інформацію про фактично нараховані у поточному місяці суми. Зазначені фінансові органи готують уточнені реєстри нарахованих у поточному місяці сум та подають їх до 20 числа Міністерству фінансів Автономної Республіки Крим, фінансовим органам обласних, Київської та Севастопольської міських держадміністрацій, управлінням Державної казначейської служби в Автономній Республіці Крим, областях, мм. Києві та Севастополі.

У пункті 7 Порядку встановлено, що Міністерство фінансів Автономної Республіки Крим, фінансові органи обласних держадміністрацій протягом двох операційних днів після отримання коштів субвенцій надають органам Державної казначейської служби платіжні доручення щодо перерахування цих коштів на рахунки районних бюджетів, бюджетів міст республіканського Автономної Республіки Крим та обласного значення пропорційно фактичним зобов`язанням з пільг, субсидій, допомоги та компенсаційних виплат за пільговий проїзд окремих категорій громадян відповідних бюджетів на дату проведення платежів з їх оплати.

Щомісячні суми субвенцій перераховуються органами Державної казначейської служби на рахунки місцевих бюджетів з урахуванням їх обсягів, передбачених у бюджеті Автономної Республіки Крим, обласних бюджетах для відповідних місцевих бюджетів.

Органи Державної казначейської служби протягом операційного дня з часу отримання відповідних платіжних доручень направляють кошти субвенцій на рахунки місцевих бюджетів, відкриті в територіальних управліннях Державної казначейської служби.

Згідно з пунктом 8 Порядку отримані місцевими бюджетами суми субвенцій перераховуються протягом одного операційного дня на рахунки головних розпорядників коштів, відкриті в територіальних управліннях Державної казначейської служби, для здійснення відповідних видатків. Головні розпорядники коштів місцевих бюджетів здійснюють у п`ятиденний строк розрахунки з постачальниками відповідних послуг і ведуть облік, зокрема, компенсаційних виплат за пільговий проїзд окремих категорій громадян.

Зважаючи на те, що позивачем щомісячно протягом 2018 року надсилалися на адресу відповідача 2 розрахунки на відшкодування недоотриманих коштів за перевезення залізничним транспортом окремих категорій громадян в розрізі категорій пільговиків та облікові форми відповідно до вимог, відповідач 2 на виконання пункту 6 Порядку повинен був надіслати інформацію щодо компенсування пільг, наданих залізницею відповідним категоріям громадян, фінансовим органам, які складають уточнені реєстри. Проте, відповідачем 2 в порушення вимог пункту 6 Порядку не були зареєстровані додаткові зобов`язання, чим порушено права позивача на отримання компенсаційних виплат за пільговий проїзд окремих категорій громадян залізницею.

Також суд зазначає, що не може слугувати підставою невиконання зобов`язань щодо компенсації пільгового проїзду залізничним транспортом окремих категорій населення посилання відповідача на відсутність асигнувань, позаяк виконанню обов`язку позивача перевезення усіх пільгових категорій громадян кореспондується обов`язок компенсації відповідачем усіх витрат, понесених позивачем у зв`язку з таким перевезенням.

Крім того, відповідно до положень ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Суду як джерело права.

Так, Європейським судом суд з прав людини у рішенні від 18.10.2005 у справі «Терем ЛТД, Чечетківн та Оліус проти України» та в рішенні від 30.11.2004 у справі «Бакалов проти України» зазначено, що відсутність бюджетного фінансування (бюджетних коштів) не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання. У справі «Кечко проти України» Європейський суд з прав людини висловив позицію, що якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок, і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах доки відповідні положення є чинними.

Оскільки послуги пільгового проїзду залізницею окремих категорій громадян надано не з власної ініціативи, а на виконання імперативних законодавчих вказівок щодо цього, то у результаті уповноважений на те державою орган - відповідач у справі - у силу закону має відшкодувати позивачу за рахунок бюджетних коштів понесені ним витрати.

Враховуючи викладене вище, а також той факт, що відповідачем 2 не проводилось відшкодування витрат, які понесла залізниця на перевезення пасажирів, що користуються пільгами з оплати проїзду у приміських поїздах, за період з 01.01.2018 по 30.11.2018 у загальній сумі 16 416,50 грн. суд дійшов висновку, що зазначена сума підлягає стягненню у повному обсязі.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 12.12.2018 по справі №761/22355/16-а, від 16.05.2018 по справі №826/6351/15, від 14.11.2018 по справі №808/1813/16., від 15.03.2019 по справі №761/25336/15, від 20.03.2019 по справі №804/7864/15.

Що стосується позовної вимоги щодо визнання протиправною бездіяльність Виконавчого комітету Славутської міської ради в частині не виділення коштів на компенсаційні виплати за пільговий проїзд приміським залізничним транспортом окремих категорій громадян при затвердженні бюджету Славутського району на 2018 рік, суд зазначає наступне.

Відповідно до частин 1, 5 статті 16 Закону України «Про місцеве самоврядування» органи місцевого самоврядування є юридичними особами і наділяються цим та іншими законами власними повноваженнями, в межах яких діють самостійно і несуть відповідальність за свою діяльність відповідно до закону. Від імені та в інтересах територіальних громад права суб`єкта комунальної власності здійснюють відповідні ради.

Виключно на пленарних засіданнях районної, обласної ради вирішуються такі питання - затвердження відповідно районних, обласних бюджетів, внесення змін до них, затвердження звітів про їх виконання (п. п. 17 ч. 1 ст. 43 Закону України «Про місцеве самоврядування»).

Порядок складання проектів місцевих бюджетів встановлений у ст. 75 Бюджетного кодексу України, згідно з частиною 4 якої головні розпорядники бюджетних коштів організують розроблення бюджетних запитів для подання місцевим фінансовим органам у терміни та порядку, встановлені цими органами. Головні розпорядники бюджетних коштів забезпечують своєчасність, достовірність та зміст поданих місцевим фінансовим органам бюджетних запитів, які мають містити всю інформацію, необхідну для аналізу показників проекту місцевого бюджету, згідно з вимогами місцевих фінансових органів.

З урахуванням викладеного, відповідачем 1 допущено протиправну бездіяльність в частині не виділення коштів на компенсаційні виплати за пільговий проїзд приміським залізничним транспортом окремих категорій громадян у 2018 році, у той час як зазначені видатки мають бути передбачені при затвердженні бюджету Славутського району.

Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, повно та всебічно проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, а також усні та письмові доводи представників сторін стосовно заявлених позовних вимог, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ст. 139 КАС України судові витрати у зв`язку із задоволенням позову підлягають відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

Керуючись ст. ст. 139, 241-247, 255, 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України,

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» (03680, м. Київ, вул. Тверська, 5, ) в особі регіональної філії "Південно-Західна залізниця Публічного акціонерного товариства «Укрзалізниця» (01601, м. Київ-30, вул. Лисенка, 6, ) задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність Виконавчого комітету Славутської міської ради в частині не виділення коштів на компенсаційні виплати за пільговий проїзд приміським залізничним транспортом окремих категорій громадян при розробці місцевого бюджету міста Славута на 2018 рік.

Визнати протиправною бездіяльність Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Славутської міської ради в частині невиконання вимог пункту 6 "Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету", затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2002 №256, а саме, не реєстрації за період з 01.01.2018 по 30.11.2018 додаткових зобов`язань за фактично надані послуги пільгового проїзду залізницею окремим категоріям громадян по місту Славута за цей же період та не надсилань інформації про додаткові зобов`язання щомісяця до 18 числа фінансовому органу Виконавчого комітету Славутської міської ради.

Стягнути з Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Славутської міської ради на користь Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Південно-Західна залізниця» Публічного акціонерного товариства «Укрзалізниця» 16 416 грн. (шістнадцять тисяч чотириста шістнадцять гривень) 50 коп. витрат, які понесла залізниця на перевезення пасажирів, які користуються пільгами з оплати проїзду у приміських поїздах за період з 01.01.20168 по 30.11.2018.

Стягнути на користь Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» (03680, м. Київ, вул. Тверська, 5, ) в особі регіональної філії "Південно-Західна залізниця Публічного акціонерного товариства «Укрзалізниця» (01601, м. Київ-30, вул. Лисенка, 6, ) з Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Славутської міської ради (3000, Хмельницька обл., м. Славута, вул. Ярослава Мудрого, 47, ) в сумі 5 286 (п`ять тисяч двісті вісімдесят шість) грн.

Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене за правилами, встановленими ст.ст. 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України відповідно.

Суддя Н.М. Шевченко