Справа № 296/7126/19
Суддя: Рожкова О. С.
Дата ухвалення: 2019-07-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 296/7126/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"25" липня 2019 р. м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира в складі:

головуючого судді Рожкової О.С.,

за участю секретаря судового засідання Яковенко О.В.,

представника позивача Юхимчук О.М. ,

відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Житомира справу за адміністративним позовом Управління Державної міграційної служби України в Житомирській області до громадянин Республіки Грузія ОСОБА_2 про примусове видворення та затримання з метою ідентифікації та забезпечення видворення за межі України

ВСТАНОВИВ:

25.07.2019 позивач звернувся із позовом громадянина Республіки Грузія ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та просить прийняти рішення про примусове видворення ОСОБА_2 за межі території України в країну громадянської належності - Республіку Грузія, звернувши його до негайного виконання.

В обґрунтування позову зазначив, що до Управління Державної міграційної служби України в Житомирській області надійшло повідомлення про те, що 25.07.2019 року з державної установи «Райківська виправна колонія №73» звільняється громадянин Грузії ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,засуджений Дарницьким районним судом міста Києва за ст. 15 ч.,2,185 ч. 1, 15 ч.2, 185 ч.2 ,70 ч.1 КК України до 2 років позбавлення волі. Згідно інформації державної установи «Райківська виправна колонія №73», у засудженого гр. ОСОБА_2 , паспортний документ громадянина Республіки Грузія, та документи, які б надавали право законно перебувати на території України відсутній, соціально корисні зв`язки, згідно матеріалів особової справи не встановлені, що підтверджує неможливість в іноземця підстав для законного перебування на території України. Тобто, у громадянина Республіки Грузія ОСОБА_2 , відсутні підстави та документи, які б надавали право законно перебувати на території України. ОСОБА_2 під час відбування покарання в державній установі «Райківська виправна колонія №73» по питанню оформлення документів та громадянства України не звертався. Враховуючи, що у відповідача немає постійного місця проживання, роботи та законних джерел доходів, родинних зв`язків, не має достатнього фінансового забезпечення його проживання в Україні та для виїзду за межі України, порушення ним міграційного законодавства щодо терміну тимчасового перебування на території України, є всі підстави вважати, що відповідач буде ухилятися від виконання рішення територіального підрозділу ДМС про примусове повернення та рішення суду про його видворення. Зважаючи, що ОСОБА_2 під час незаконного перебування на території України скоїв злочин, а його перебування на території України суперечить національним інтересам України, створює небезпечні умови життєдіяльності і добробуту її громадян та сприяє до негативного впливу на «кримінальне середовище» на території України, існує ризик його втечі, просить позов задовольнити.

Представник позивача в судовому позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити.

Відповідач в залі суду заперечив щодо задоволення позову.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що під час перебування в Україні громадянин Республіки Грузія ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вчинив кримінальні правопорушення, у зв`язку з чим 21.08.2018 року вироком Дарницьким районним судом міста Києва засуджений за ч.2 ст.15, ч.1 ст.185, ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України до 2 років позбавлення волі.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 08.11.2018 року вирок Дарницького районного суду м.Києва від 21.08.2018 року стосовно ОСОБА_2 змінено в частині рішення про залік досудового тримання під вартою. На підставі ч.5 ст.72 КК України зараховано обвинуваченому ОСОБА_2 у строк відбування покарання, строк попереднього ув`язнення з 27 травня 2018 року по день набрання вироком законної сили, з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі.

Рішення №8 від 23.07.2019 року, винесеного головним спеціалістом Бердичівського РВ УДМС України в Житомирській області Солодчук А.М. про примусове повернення з України громадянина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , останнім не виконано.

Статею 24 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що законами України може бути застосоване адміністративне видворення за межі України іноземців і осіб без громадянства за вчинення адміністративних правопорушень, які грубо порушують правопорядок й інші види адміністративних стягнень.

Згідно з частиною 3 статті 3 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», іноземці та особи без громадянства зобов`язані неухильно додержуватися Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей, інтереси суспільства та держави.

За нормою ч.1 ст.9 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства в`їжджають в Україну за наявності визначеного цим Законом чи міжнародним договором України паспортного документа та одержаної у встановленому порядку візи, якщо інше не передбачено законодавством чи міжнародними договорами України. Це правило не поширюється на іноземців та осіб без громадянства, які перетинають державний кордон України з метою визнання їх біженцями або особами, які потребують додаткового або тимчасового захисту чи отримання притулку.

Відповідно до ч. 3 ст. 9 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» строк перебування іноземців та осіб без громадянства в Україні встановлюється візою, законодавством України чи міжнародним договором України.

Відповідно до п.2 Порядку продовження строку перебування та продовження або скорочення строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.02.2012 року № 150 іноземці та особи без громадянства, які на законній підставі прибули в Україну, можуть тимчасово перебувати на її території не більш як 90 днів протягом 180 днів у разі в`їзду іноземців, які є громадянами держав з безвізовим порядком в`їзду, якщо інший строк не визначено міжнародними договорами України. Порядок обчислення зазначеного строку встановлюється МВС.

Відповідно до Угоди між Кабінетом Міністрів України і Урядом Грузії про взаємне скасування візових вимог, підписана 05.10.2018 року, між Україною та Республікою Грузія встановлюється безвізовий порядок в`їзду з дотриманням правил перебування і реєстрації, чинних в цій державі, по документах, зазначених у Додатку до цієї Угоди.

Згідно п. 14 статті 1 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» нелегальний мігрант - іноземець або особа без громадянства, які перетнули державний кордон поза пунктами пропуску або в пунктах пропуску, але з уникненням прикордонного контролю і невідкладно не звернулися із заявою про надання статусу біженця чи отримання притулку в Україні, а також іноземець або особа без громадянства, які законно прибули в Україну, але після закінчення визначеного їм терміну перебування втратили підстави для подальшого перебування та ухиляються від виїзду з України.

Відповідно до статті 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» передбачено виключні підстави для перебування іноземців та осіб без громадянства на території України.

Частиною 15 статті 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» передбачено, що іноземці та особи без громадянства, які в`їхали в Україну на інших законних підставах, не передбачених частинами 2 - 14 цієї статті, вважаються такими, які тимчасово перебувають на території України на законних підставах на період наданого візою дозволу на в`їзд або на період, встановлений законодавством чи міжнародним договором України.

Відповідно до абзацу першого ч. 1 ст. 15 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» в`їзд та виїзд з України іноземцями та особи без громадянства здійснюється за паспортним документом за наявності відповідної візи, якщо інший порядок в`їзду та виїзду не встановлено законодавством чи міжнародним договором України.

Відповідно до частини 1 стаття 21 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», в`їзд в Україну, перебування на території України та транзитний проїзд через територію України іноземців та осіб без громадянства здійснюється за наявності достатнього фінансового забезпечення або наявності можливості отримати таке забезпечення законним способом на території України. Порядок підтвердження достатнього фінансового забезпечення та його розмір встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 7 розділу 1 «Загальні положення» Інструкції про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства (у редакції наказу Міністерства внутрішніх справ України, Служби безпеки України 22.01.2018 №38/77) далі - Інструкція, підставами для подання позову про примусове видворення іноземців є: наявність обґрунтованих підстав вважати, що іноземець ухилятиметься від виконання рішення про примусове повернення.

Відповідно до п.2 розділу IIІ. Порядок дій посадових осіб органів ДМС, органів охорони державного кордону та органів СБУ під час ініціювання рішень щодо примусового видворення іноземців за межі УкраїниІнструкції, за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець, стосовно якого подано адміністративний позов про примусове видворення, ухилятиметься від виконання рішення про його примусове видворення, за наявності ризику його втечі, органи ДМС подають до адміністративного суду за місцезнаходженням цих органів (підрозділів) або за місцезнаходженням ПТПІ позовну заяву відповідно до частини першої статті 289 КАСУ.

Позовні заяви територіальних органів, територіальних підрозділів ДМС, органів охорони державного кордону, органів СБУ про примусове видворення іноземців подаються до окружного адміністративного суду за місцезнаходженням відповідного органу, підрозділу за наявності однієї з таких підстав: якщо є обґрунтовані підстави вважати, що вони будуть ухилятися від виконання такого рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави.

Відповідно до вимог ч.4 вказаної статті іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Як роз`яснено у п.26 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 25.06.2009 № 1 «Про судову практику розгляду спорів щодо статусу біженця та особи, яка потребує додаткового або тимчасового захисту, примусового повернення і примусового видворення іноземця чи особи без громадянства з України та спорів, пов`язаних із перебуванням іноземця та особи без громадянства в Україні» зі змінами і доповненнями, внесеними Постановою Пленуму Вищого адміністративного суду України від 16.03.2012 № 3, примусове видворення та затримання іноземця та особи без громадянства здійснюється лише на підставі постанови адміністративного суду. З позовом про примусове видворення та затримання іноземця та особи без громадянства до адміністративного суду мають право звернутися центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України за місцезнаходженням вищезгаданих органів. Позовна заява про примусове видворення іноземця чи особи без громадянства може бути подана до суду разом з позовною вимогою про затримання, у той же час вимога про затримання може бути подана після вирішення вимоги про видворення іноземця чи особи без громадянства. Якщо ці вимоги подані разом, то судам необхідно враховувати те, що вирішення вимоги про затримання є похідним від вирішення вимоги про примусове видворення іноземця чи особи без громадянства. Водночас судам необхідно враховувати, що задоволення позовної вимоги в частині примусового видворення іноземця чи особи без громадянства не є абсолютним для вирішення позову в частині затримання. Однак слід мати на увазі, що у разі задоволення цих позовних вимог судом, рішення в частині затримання підлягає негайному виконанню, про що суди повинні зазначити в резолютивній частині постанови (пункт 9 частини першої статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України).

Як визначено ч.8 ст.26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» примусове повернення не застосовується до іноземців та осіб без громадянства, які не досягли 18-річного віку, до іноземців та осіб без громадянства, на яких поширюється дія Закону України "Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту".

Згідно ст.3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та ч.1 ст.31 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземець або особа без громадянства не можуть бути примусово повернуті чи примусово видворенні або видані чи передані до країн: де їх життю або свободі загрожуватиме небезпека за ознаками раси, віросповідання, національності, громадянства (підданства), належності до певної соціальної групи або політичних переконань; де їм загрожує смертна кара або страта, катування, жорстоке, нелюдське або таке, що принижує гідність, поводження чи покарання; де їх життю або здоров`ю, безпеці або свободі загрожує небезпека внаслідок загальнопоширеного насильства в ситуаціях міжнародного або внутрішнього збройного конфлікту чи систематичного порушення прав людини, або природного чи техногенного лиха, або відсутності медичного лікування чи догляду, який забезпечує життя; де їм загрожує видворення або примусове повернення до країн, де можуть виникнути зазначені випадки.

Відповідач не звертався до Управління Державної міграційної служби України із заявою про надання йому статусу біженця або особи, яка потребує додаткового захисту.

З огляду на встановлені обставини і враховуючи, що громадянин Республіки Грузія ОСОБА_2 досяг 18-річного віку, порушував законодавство України про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, раніше засуджений та його перебування на території України суперечить національним інтересам України, створює небезпечні умови життєдіяльності і добробут її громадян та сприяє до негативного впливу на «кримінальне середовище» на території України, а також, у нього відсутні документи на право перебування на території України, що позбавляє можливості законним способом фінансового забезпечити своє перебування на території держави, і він не відноситься до осіб, яким надано статус біженця та не є особою, яка потребує додаткового захисту, підстави вважати, що відповідач підпадає під захист статті 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод або статті 31 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» відсутні, у зв`язку з чим, суд дійшов висновку про наявність

підстав для задоволення позову у частині заявлених вимог про примусове видворення громадянина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за межі території України.

Відповідно до ч.1 ст.289 КАС України, за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якої подано адміністративний позов про примусове видворення, ухилятиметься від виконання рішення про її примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик її втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальним органом чи підрозділом, органом охорони державного кордону або Служби безпеки України подається до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням цих органів (підрозділів) або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, позовна заява про застосування судом до іноземця або особи без громадянства одного з таких заходів: затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації та (або) забезпечення видворення за межі території України; затримання іноземця або особи без громадянства з метою забезпечення її передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію; взяття іноземця або особи без громадянства на поруки підприємства, установи чи організації; зобов`язання іноземця або особи без громадянства внести заставу.

Нормою ч.11 ст.289 КАС України визначено, що строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців. За наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, цей строк може бути продовжений, але не більш як на вісімнадцять місяців.

У зв`язку з тим, що у відповідача відсутні документи, що дають йому право на виїзд з України, у суду наявні підстави вважати, що відповідач ухилятиметься від виконання рішення щодо примусового видворення та існує ризик його втечі. З огляду на це, суд приходить до висновку, що вимоги про затримання відповідача з метою ідентифікації та забезпечення видворення за межі України строком на шість місяців також підлягають задоволенню.

Відповідно до п.3 ч.2 ст.371 КАС України, суд вважає за можливе звернути рішення до негайного виконання.

Керуючись ст.ст.9, 26, 30, 31 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», постановою Пленуму Вищого адміністративного суду України «Про судову практику розгляду спорів щодо статусу біженця, видворення іноземця чи особи без громадянства з України та спорів, пов`язаних із перебуванням іноземця та особи без громадянства в Україні» від 25.06.2009 № 1, ст.ст.2, 5, 6, 194, 211, 217, 288, 289, 373 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов Управління Державної міграційної служби України в Житомирській області до громадянина Республіки Грузія ОСОБА_2 про примусове видворення та затримання з метою ідентифікації та забезпечення видворення за межі України задовольнити.

Затримати строком на шість місяців громадянина Республіки Грузія, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з поміщенням його до пункту тимчасового перебування іноземців і осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, з метою ідентифікації та забезпечення видворення.

Примусово видворити за межі території України громадянина Республіки Грузія ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в країну громадської належності.

Рішення суду звернути до негайного виконання.

Рішення суду може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Корольовський районний суд м. Житомира протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а в разі його оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Cуддя О. С. Рожкова