Справа № 301/453/16-а
Суддя: Ільчишин Надія Василівна
Дата ухвалення: 2019-07-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про залишення апеляційної скарги без руху

25 липня 2019 рокуЛьвів№ 857/7729/19
Суддя Восьмого апеляційного адміністративного суду Ільчишин Н. В., перевіривши апеляційну скаргу Хустського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області на ухвалу Іршавського районного суду Закарпатської області від 16 квітня 2019 року у справі № 301/453/16-а за позовом ОСОБА_1 до Хустського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області про визнання протиправними рішення, дій та бездіяльності,зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Іршавського районного суду Закарпатської області від 16 квітня 2019 року заяву задоволено частково.

Не погодившись із прийнятим рішенням, Хустське об`єднане управління Пенсійного фонду України Закарпатської області подало апеляційну скаргу.

Відповідно до вимог статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Із матеріалів справи слідує, що оскаржену ухвалу прийнято 16.04.2019, повний текст складено 17.04.2019 та отримано представником апелянта 22.04.2019.

Апеляційну скаргу подано 15 липня 2019 року, тобто з пропуском строку на апеляційне оскарження.

Особою, яка подала апеляційну скаргу, заявлено клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження, яка обгрунтована тим, що 29.05.2019 відповідачем отримано ухвалу про залишення апеляційної скарги без руху від 20.05.2019, а 04.06.2019 було сплачено судовий збір. 06.06.2019 головний спеціаліст-юристконсульт апелянта, яка була звільнена згідно наказу від 04.06.2019 №45-ОС з 07.06.2019, було підготовлено лист про сплату судового збору, але як виявилось не направлено до апеляційного суду.

Апеляційний суд враховує наступне, Хустське об`єднане управління Пенсійного фонду України Закарпатської області первинно подано апеляційну скаргу 03.05.2019 у цій справі, яку ухвалою судді Восьмого апеляційного адміністративного суду від 20.05.2019 залишено без руху та надано 10 днів з дня вручення копії ухвали для усунення недоліку апеляційної скарги, а ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 13.06.2019 повернуто скаржнику, оскільки у встановлений суддею-доповідачем строк, особою, яка подала апеляційну скаргу не усунуто недоліків апеляційної скарги.

Статтею 129 Конституції України передбачено, що однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Відповідно до пункту 2 частини 3 статті 2 КАС України усі учасники адміністративного процесу є рівними перед законом і судом.

У відповідності до частини 2 статті 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.

Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

У рішенні Європейського суду з справ людини у справі «Пономарьов проти України» Суд зазначає, що право на справедливий розгляд судом, яке гарантовано пунктом 1 статті 6 Конвенції, має розумітися у світлі преамбули Конвенції, у відповідній частині якої зазначено, що верховенство права є спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду. Цей принцип наголошує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення. Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватись для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду. Перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду. Винятки із цього принципу можуть мати місце лише за наявності підстав, обумовлених обставинами важливого та вимушеного характеру.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у рішенні від 15.05.2008 року «Надточій проти України», принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище у порівнянні з опонентом.

Стаття 45 КАС України встановлює, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається.

Відповідно до правових висновків Європейського Суду з прав людини, право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (пункт 33 рішення у справі «Перетяка та Шереметьєв проти України» від 21.12.2010, заява №45783/05). Норми, що регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (пункти 22-23 рішення у справі «Мельник проти України» від 28.03.2006, заява №23436/03).

Отже, встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій.

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Підстави пропуску строку апеляційного оскарження можуть бути визнані поважними, строк поновлено лише у разі, якщо вони пов`язані з непереборними та об`єктивними перешкодами, труднощами, які не залежать від волі особи та унеможливили своєчасне, тобто у встановлений законом процесуальний строк подання апеляційної скарги.

Отже, тільки наявність об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації прав щодо оскарження судового рішення у апеляційному порядку у строк, встановлений процесуальним законом, може бути підставою для висновку про пропуск строку апеляційного оскарження з поважних причин.

Також є значний розрив в часі між первинним та повторним поданням апеляційної скарги. Зокрема, з моменту постановлення ухвали про повернення вперше поданої апеляційної скарги (13 червня 2019 року) до подання апеляційної скарги вдруге (15 липня 2019 року), що не може вважатись як невідкладні заходи щодо усунення недоліків.

Відповідно до частини другої статті 44 КАС України учасники справи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Відповідно до матеріалів справи вказані підстави заявника не свідчать про поважність причин пропуску строку, скаржник міг звернутися з апеляційною скаргою у строк визначений КАС України, але своїм правом не скористався вчасно, а тому вважаю, що апеляційну скаргу слід залишити без руху, надавши термін для усунення недоліку.

Згідно з частиною третьою статті 298 КАС України апеляційна скарга залишається без руху у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 295 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.

Вказаний недолік апеляційної скарги повинен бути усунутий шляхом надіслання на адресу Восьмого апеляційного адміністративного суду вмотивованої заяви про поновлення строку апеляційного оскарження із наведенням поважних підстав його пропуску.

Крім того, відповідно до пункту 1 частини 4 статті 298 КАС України, апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом апеляційної інстанції також, якщо вона подана особою, яка не має адміністративної процесуальної дієздатності, не підписана, або підписана особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не зазначено.

Як слідує з матеріалів справи апеляційна скарга підписана представником по довіреності Е.Гозда на бланку Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області із долученою довіреністю від Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області на її представництво, однак в апеляційній скарзі особа, яка подає апеляційну скаргу зазначає Хустське об`єднане управління Пенсійного фонду України Закарпатської області, що унеможливлює визначення судом питання, чи має право особа на підписання апеляційної скарги від Хустського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області.

При цьому, особі, яка подає апеляційну скаргу, слід роз`яснити, що відповідно до пункту 4 частини першої статті 299 КАС України в разі, якщо заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження не буде подано в зазначений строк, або наведені нею підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження.

Керуючись статтями 295, 298, 299 Кодексу адміністративного судочинства України,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Хустського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області на ухвалу Іршавського районного суду Закарпатської області від 16 квітня 2019 року у справі № 301/453/16-а за позовом ОСОБА_1 до Хустського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області про визнання протиправними рішення, дій та бездіяльності,зобов`язання вчинити дії - залишити без руху.

Встановити скаржнику десятиденний строк з дня вручення копії цієї ухвали для усунення недоліку апеляційної скарги.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання та оскарженню не підлягає.

СуддяН. В. Ільчишин