Справа № 824/832/18-а
Суддя: Мацький Є.М.
Дата ухвалення: 2019-07-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 824/832/18-а Головуючий у 1-й інстанції: Боднарюк Олег Васильович

Суддя-доповідач: Мацький Є.М.

25 липня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Мацького Є.М.

суддів: Драчук Т. О. Полотнянка Ю.П.

за участю:

секретаря судового засідання: Шпикуляк Ю.В.,

позивача: ОСОБА_1 ; представника позивача: ОСОБА_2

представника апелянта: Бурлака Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції України в Чернівецькій області на рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 16 квітня 2019 року (рішення прийнято у м. Чернівці, повний текст рішення складено 19.04.2019, час його прийняття не зазначено) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції України в Чернівецькій області про визнання протиправним та скасування наказів, поновлення на службі та стягнення середнього грошового забезпечення за час вимушеного прогулу,

В С Т А Н О В И В :

І. ІСТОРІЯ СПРАВИ

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ

1. У вересні 2018 року ОСОБА_1 (далі - позивач), звернувся до Чернівецького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Національної поліції України в Чернівецькій області, в якому з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог просив:

- визнати протиправним і скасувати наказ Головного управління національної поліції в Чернівецькій області № 395 від 12.07.2018 року "Про покарання" та наказ № 121 о/с від 31.07.2018 року "По особовому складу", на підставі якого позивача звільнено зі служби в поліції за п.6 ч. 1 ст. 77 Закону України "Про національну поліцію";

- поновити ОСОБА_1 , на службі на посаді оперуповноваженого сектору кримінальної поліції Садгірського відділення ГУНП в Чернівецькій області;

- стягнути з Головного управління національної поліції в Чернівецькій області на користь позивача грошове забезпечення за час вимушеного прогулу на службі з моменту звільнення до дня фактичного поновлення на службі;

- звернути до негайного виконання судове рішення в частині поновлення на службі та стягнення на користь позивача з Головного управління національної поліції в Чернівецькій області грошового забезпечення за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць.

2. Позивач в обґрунтування позовних вимог зазначив, що 12.07.2018 року згідно п. 1 наказу № 395 від 12.07.2018 року "Про покарання" відповідачем його звільнено зі служби в поліції за порушення службової дисципліни. На підставі наказу відповідача №121 о/с від 31.07.2018 року "По особовому складу" відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону України "Про національну поліцію" за (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України) звільнено з 31.07.2018 року. Вважав оскаржувані накази протиправними та такими, що підлягають скасуванню.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

3. 16 квітня 2019 року рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду позовні вимоги задоволено.

4. Визнано протиправним і скасовано наказ Головного управління національної поліції в Чернівецькій області № 395 від 12.07.2018 року "Про покарання" та наказ № 121 о/с від 31.07.2018 року "По особовому складу", за якими позивача звільнено зі служби в поліції на підставі п.6 ч. 1 ст. 77 Закону України "Про національну поліцію".

5. Поновлено ОСОБА_1 на службі - на посаді оперуповноваженого сектору кримінальної поліції Садгірського відділення ГУНП в Чернівецькій області.

6. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу в сумі 86751,00 грн. (вісімдесят шість тисяч сімсот п`ятдесят одну грн., 00 коп.).

7. Рішення в частині поновлення на службі в поліції ОСОБА_1 та стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу з розрахунку за один місяць - допущено до негайного виконання.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ДОВОДІВ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

8. Апелянт, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення в частині задоволення позовних вимог та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

9. Апелянт зазначив, що висновком службового розслідування від 12.07.2018 року встановлено факт порушення позивачем службової дисципліни, що виразилось у керуванні транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, в зв`язку з чим накладено дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення з органів поліції. Допущений позивачем проступок є грубим порушенням Правил дорожнього руху та службової дисципліни, правил етичної поведінки поліцейських. Сутність вчиненого порушення та його тяжкість, враховано під час притягнення до дисциплінарної відповідальності позивача. Відтак, вчинений проступок має дискредитуючий характер і не сумісний з подальшим проходженням служби в поліції позивача.

ІІ. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДОМ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

10. Згідно наказу УМВС України в Чернівецький області від 03.05.2013 року № 153 о/с позивач прийнятий на службу в органи внутрішніх справ на посаду помічника оперуповноваженого сектору карного розшуку Шевченківського районного відділу УМВС.

11. На підставі наказу ГУНП в Чернівецький області №39 о/с від 07.11.2015 року позивача прийнято на службу в поліцію.

12. Відповідно до наказу №31 о/с від 24.02.2017 року позивача призначено на посаду оперуповноваженого сектору кримінальної поліції Садгірського відділення поліції Чернівецького відділу ГУНП в Чернівецький області.

13. 09.07.2018 року посадовими особами апелянта складено інформаційну довідку про правопорушення (подію) №2573/123/12/01-20-2018, зі змісту якої вбачається, що 09.07.2018 року о 02 год. 10 хв., мобільною групою у складі поліцейських відділу ІОС УКЗ ГУНП в Чернівецькій області та УПП в Чернівецькій області ДПП НПУ, за порушення Правил дорожнього руху було зупинено автомобіль "Gelly", д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням оперуповноваженого СКП Садгірського відділення поліції Чернівецького ВП ГУНП лейтенанта поліції ОСОБА_1 Під час спілкування, з ротової порожнини ОСОБА_1 , був відчутний різкий запах алкоголю, у зв`язку із чим йому було запропоновано пройти обстеження на предмет перебування у стані сп`яніння. За результатами проведеного огляду у ОСОБА_1 встановлено стан сп`яніння внаслідок вживання алкоголю. Відносно ОСОБА_1 поліцейськими УПП складено протокол про адміністративне правопорушення за ст. 130 КУпАП та винесено постанову за ч. 2 ст. 122 КУпАП.

14. На підставі вищевикладеного, у відповідності до Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України, затвердженої наказом МВС України від 12.03.2013 №230, посадовими особами апелянта винесено наказ "Про призначення та проведення службового розслідування".

15. Апелянтом 12.07.2018 року складено висновок службового розслідування по факту порушення службової дисципліни оперуповноваженим СКП Садгірського відділення поліції Чернівецького ВП ГУНП в Чернівецькій області лейтенантом поліції ОСОБА_1

16. Під час проведення службового розслідування апелянт встановив, що перебуваючи на службі в Національній поліції України, оперуповноважений сектору кримінальної поліції Садгірського відділення поліції Чернівецького ВП ГУНП в Чернівецькій області лейтенант поліції ОСОБА_1 був зобов`язаний дотримуватись вимог Присяги працівника поліції, Закону України "Про Національну поліцію", Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ, та Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України від 06.12.2016 № 1576/29706. Також ОСОБА_1 не виконав вимог доручення НПУ від 03.04.2017 № 3384/01/12-2014 "Про додаткові заходи щодо зміцнення службової дисципліни", а також службової телеграми ГУНП в Чернівецькій області № 62/123/01/12-20X3 від 09.01.2018 р. щодо дотримання поліцейськими транспортної дисципліни та заборони керування транспортними засобами у стані алкогольного сп`яніння. Вищевказані дії ОСОБА_1 є грубим порушенням службової дисципліни, носять явно дискредитуючий характер та несумісні із подальшим проходження ним служби в Національній поліції України. Зазначені дії поліцейського свідчать про порушення ним ст. 18 Закону України "Про Національну поліцію", ст. 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, Присяги працівника поліції, що вказує на наявність у його діях дисциплінарного проступку, за вчинення якого він, згідно ст. 5 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, підлягає притягненню до дисциплінарної відповідальності.

17. Пропонуючи вид дисциплінарного стягнення, враховуючи характер вчиненого дисциплінарного проступку, ступінь вини порушника, його особу, поведінку, рівень кваліфікації, тяжкість вчиненого проступку, керуючись вимогами ст.ст. 5, 12, 13, 14 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, ст. 19 Закону України "Про Національну поліцію", вирішено за порушення службовою дисципліни, що виразилось у невиконанні Присяги працівника поліції, вимог Закону України "Про Національну поліцію", Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України від 06.12.2016 № 1576/29706, доручення НПУ від 03.04.2017 № 3384/01/12-2014 "Про додаткові заходи щодо зміцнення службової дисципліни", на оперуповноваженого сектору кримінальної поліції Садгірського відділення поліції Чернівецького ВП ГУНП в Чернівецькій області лейтенанта поліції ОСОБА_1 - накласти дисциплінарне стягнення у виді звільнення зі служби в поліції.

18. 12.07.2018 року на підставі наказу ГУНП в Чернівецькій області № 395 "Про покарання", за порушення службовою дисципліни, що виразилось у невиконанні Присяги працівника поліції, вимог Закону України "Про Національну поліцію", Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України від 06.12.2016 № 1576/29-706, доручення НПУ від 03.04.2017 № 3384/01/12-2014 "Про додаткові заходи щодо зміцнення службової дисципліни" - на оперуповноваженого сектору кримінальної поліції Садгірського відділення поліції Чернівецького ВП ГУНП в Чернівецькій області лейтенанта поліції ОСОБА_1 накласти дисциплінарне стягнення у виді звільнення зі служби в поліції.

19. 31.07.2018 року на підставі наказу ГУНП в Чернівецькій області "По особовому складу" № 121 о/с, відповідно до статті 77 Закону України "Про Національну поліцію" звільнено зі служби в поліції: за пунктом 6 частини 1 (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції, накладеного відповідного до Дисциплінарного статуту Національної поліції України): лейтенанта поліції ОСОБА_1, оперуповноваженого сектору кримінальної поліції Садгірського відділення поліції Чернівецького відділу поліції ГУНП в Чернівецькій області, з 31 липня 2018 року.

ІІІ. ДОВОДИ СТОРІН

20. Позивач зазначив, що за час проходження служби в поліції до дисциплінарної відповідальності не притягувався, жодних протиправних дій не вчиняв. 24.02.2017 року йому присвоєно чергове звання лейтенант поліції, що свідчить про належне виконання службових обов`язків, відтак на його думку відсутні підстави для звільнення зі служби в поліції.

21. Посилається на те, що факт керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння під його керуванням, який встановлено апелянтом, спростовуються постановою Шевченківського районного суду міста Чернівці від 20.07.2018 року, яка набрала законної сили. Відповідно до цього рішення, провадження в справі про адміністративне правопорушення передбачене ст. 130 ч. 1 КУпАП щодо нього закрито в зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

22. Позивач вважає, що відсутність рішення прийнятого компетентними органами про встановлення обставин та притягнення до відповідальності щодо перебування позивача в стані алкогольного сп`яніння та наявність судового рішення яким встановлено, що в діях останнього відсутній склад адміністративного правопорушення, спростовують висновки викладені в оскаржуваних наказах та доводять їх протиправність.

23. Апелянт вважає, що рішення суду, на яке посилається позивач, не може сприйматися як абсолютний доказ відсутності його вини у вчинені дисциплінарного проступку, оскільки констатує лише відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, порядок доказування якого є відмінним від дисциплінарного. Факт перебування за кермом в стані алкогольного сп`яніння саме позивача є повністю доведеним, а тому оскаржуване рішення є правомірним.

ІV. ДЖЕРЕЛА ПРАВА ТА АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ

24. Частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

25. Відповідно до частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

26. Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України регулюються Законом України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 №580-VIII (далі - Закон №580).

27. Відповідно до частини 1 статті 18 Закону України "Про Національну поліцію" поліцейський зобов`язаний: 1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; 2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва; 3) поважати і не порушувати прав і свобод людини; 4) надавати невідкладну, зокрема домедичну і медичну, допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров`я; 5) зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків; 6) інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.

28. Згідно частини 1 статті 19 Закону №580 у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.

29. Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом (ч.2 ст.19 Закону №580).

30. Поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється, у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України. (п.6 ч.1 ст. 77 Закону №580 )

31. Згідно з частиною 1 статті 1 Закону України "Про Дисциплінарний статут Національної поліції України" від 15.03.2018р. №2337-VIII (далі - Дисциплінарний статут) службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників .

32. За порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом (ч.1 ст.11 Дисциплінарного статуту).

33. У відповідності до частини 1 статті 12 Дисциплінарного статуту дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

34. Частиною 1 статті 13 Дисциплінарного статуту встановлено, що дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків. З огляду на наведене слід дійти висновку, що за порушення службової дисципліни та вчинення дисциплінарного проступку поліцейський несе дисциплінарну відповідальність у вигляді дисциплінарного стягнення.

35. Разом з тим, відповідно до частини 2 статті 13 Дисциплінарного статуту дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони.

36. Відтак, відповідно до частини 2 статті 14 Дисциплінарного статуту з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків проводиться службове розслідування.

37. Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення (ч.3 ст.14 Дисциплінарного статуту).

38. Згідно з частиною 4 статті 14 Дисциплінарного статуту підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

39. Частиною 10 статті 14 Дисциплінарного статуту визначено порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України, який встановлюється Міністерством внутрішніх справ України.

40. Наказом МВС України від 12.03.2013 N 230 (Зареєстровано в Міністерстві юстиції України 2 квітня 2013 р. за N 541/23073), затверджено Інструкцію про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України (надалі - Інструкція), яка визначає порядок проведення службового розслідування стосовно особи (осіб) рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ у разі надходження до органів та підрозділів внутрішніх справ України, навчальних закладів та науково-дослідних установ системи Міністерства внутрішніх справ України відомостей про вчинення нею (ними) дій, які порушують права і свободи громадян, службову дисципліну, оформлення результатів службового розслідування та прийняття за ними рішення, а також компетенцію структурних підрозділів та посадових осіб органів внутрішніх справ України (далі - ОВС) при його проведенні.

41. Підпунктом 2.1 Інструкції визначено, що підставами для проведення службового розслідування є порушення особами рядового і начальницького складу службової дисципліни, у тому числі скоєння кримінальних або адміністративних правопорушень, знищення або втрата службових документів, доручених або охоронюваних матеріальних цінностей, вчинення особами рядового і начальницького складу діянь, які порушують права і свободи громадян, службову дисципліну, інші події, пов`язані із загибеллю (смертю) осіб рядового і начальницького складу чи їх травмуванням (пораненням), а також події, які сталися за участю осіб рядового і начальницького складу і можуть викликати суспільний резонанс.

42. Пунктами 8.1 та 8.5 Інструкції унормовано, що підсумковим документом службового розслідування є висновок службового розслідування, який складається зі вступної, описової та резолютивної частин. Висновок службового розслідування підписується виконавцем (головою та членами комісії) та затверджується начальником, який призначив службове розслідування, або вищим прямим начальником.

43. За змістом п. 5.4 Інструкції, якщо вину особи рядового і начальницького складу повністю доведено, начальник приймає рішення про її притягнення до дисциплінарної відповідальності та визначає вид дисциплінарного стягнення. Про накладення дисциплінарного стягнення видається наказ, зміст якого оголошується особовому складу органу внутрішніх справ. Зміст наказу доводиться до відома особи рядового і начальницького складу, яку притягнуто до дисциплінарної відповідальності, під підпис. Особа рядового і начальницького складу, стосовно якої проводилось службове розслідування, має право оскаржити рішення щодо накладення на нього дисциплінарного стягнення у порядку, визначеному законодавством України.

V. ОЦІНКА АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

44. Із аналізу наведених вище норм Дисциплінарного статуту та Інструкції слідує, що дисциплінарна відповідальність поліцейського виникає у разі вчинення ним дисциплінарного проступку, який доведений матеріалами службового розслідування. У свою чергу, висновок за результатами службового розслідування повинен містити повне та об`єктивне дослідження обставин скоєння дисциплінарного проступку та встановлення наявності (або відсутності) вини порушника.

45. Судом першої інстанції встановлено, що патрульними поліцейськими, а так само і посадовими особами інспекції з невідомих причин не вчинялись дії направлені на повне з`ясування всіх обставин справи та документування відповідного проступку.

46. Відповідно до Правил етичної поведінки поліцейських, які затверджені Наказом Міністерства внутрішніх справ України 09.11.2016 N 1179 (зареєстр. в Міністерстві юстиції України 06 грудня 2016 р. за N 1576/29706) поліцейський здійснює свою діяльність відповідно до основоположних принципів, які закріплені в Конституції України, Законі України "Про Національну поліцію", інших законодавчих актах України, а також у цих Правилах, зокрема: верховенства права; дотримання прав і свобод людини; законності; відкритості та прозорості; політичної нейтральності; взаємодії з населенням на засадах партнерства; безперервності; справедливості, неупередженості та рівності.

47. Під час виконання службових обов`язків поліцейський повинен, у тому числі, неухильно дотримуватися положень Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки, діяти лише на підставі, у межах повноважень та в спосіб, що визначені Конституцією, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, міжнародними договорами України, а також цими Правилами; дотримуватися норм ділового мовлення, не допускати використання ненормативної лексики.

48. Водієві забороняється: керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (п. п. "а" п. 2.9 ПДР).

49. Частиною 1 ст. 130 КУпАП визначено відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

50. Статтею 266 КУпАП (окрім іншого) встановлено, що особи, які керують транспортними засобами, і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

51. Огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

52. Підставою для звільнення позивача з поліції слугувало порушення ним транспортної дисципліни, зокрема складення відносно позивача протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративне правопорушення за порушення п. 2.9 Правил дорожнього руху.

53. Колегія суддів зазначає, що сам по собі факт складення протоколу про адміністративне правопорушення не є доказом того, що особа його вчинила. Для визнання діяння правопорушенням і, відповідно, застосування передбачених відповідними нормами санкцій, беззаперечною та головною обставиною є необхідність встановлення в діянні особи складу адміністративного правопорушення. Тобто, одним (але не виключно) із основних та беззаперечних доказів вчинення чи не вчинення особою адміністративного правопорушення є рішення суду, яке набуло законної сили, яким встановлено вину або невинуватість особи.

54. Як встановлено судом першої інстанції, постановою Шевченківського районного суду м.Чернівці від 20.07.2018 року справа № 727/7415/18 (провадження № 3/727/3096/18) вирішено, провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП громадянина ОСОБА_1 закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу правопорушення. Постанова набрала законної сили 30.07.2018 року.

55. Відповідно до частини 6 статті 78 КАС України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

56. Колегія суддів враховує обставини, встановлені вищезазначеною постановою, в частині чи мало місце певне діяння та чи вчинене воно особою, щодо якої постановлено рішення, оскільки в частині щодо вчинення особою певних дій, таке рішення суду є обов`язковим для адміністративного суду.

57. Оскільки судовим рішенням, яке набрало законної сили спростовано висновок щодо вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за порушення п. 2.9 Правил дорожнього руху України - відтак, доводи апелянта про правомірність звільнення позивача зі служби в поліції є безпідставними.

58. Позивачем власне не заперечувався той факт, що він перебував в стані алкогольного сп`яніння. Доводи останнього зводились до того, що вживши алкогольні напої, він зателефонував своїй знайомій щоб саме воно сіла за кермо транспортного засобу, що власне остання (особа жіночої статі) і зробила. Вказані дії були направлені на те, щоб не керувати транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння. Саме тому під час зупинки автомобіля позивач і перебував на задньому сидінні автомобіля.

59. Колегія суддів, надаючи правову оцінку зазначеним доводам позивача, зазначає, що факт відсутності останнього на місці водія в зазначеному вище автомобілі зафіксовано на відеозаписі з бодікамери працівника поліції ОСОБА_9 . З відеозапису встановлено, що під час зупинки автомобіля працівниками патрульної поліції позивач виходив з задніх дверей автомобіля, що власне і підтвердив свідок ОСОБА_9 в суді першої інстанції.

60. В оглянутому відеозаписі наявним і доведеним залишається той факт, що під час відкриття дверей автомобіля, на сидінні водія перебувала особа жіночої статі. Будь-яких інших доказів перебування за кермом позивача, зі сторони відповідача не надано. Апелянтом вказаний факт не був спростований.

61. Колегія суддів зазначає, що на момент складання протоколу про адміністративне правопорушення позивач не перебував за кермом автомобіля та не виконував жодних службових обов`язків.

62. Частиною 10 статті 14 Дисциплінарного статуту передбачено, що при визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов`язків, рівень кваліфікації тощо.

63. В той же час, згідно з частиною 15 статті 14 Дисциплінарного статуту звільнення осіб рядового і начальницького складу з органів внутрішніх справ як вид стягнення є крайнім заходом дисциплінарного впливу.

64. Отже, системний аналіз вищенаведених правових норм дає підстави для висновку про те, що звільнення з органів внутрішніх справ це найсуворіший вид дисциплінарного стягнення за порушення службової дисципліни, наведених в статті 12 Дисциплінарного статуту, який є крайнім заходом дисциплінарного впливу.

65. Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що апелянтом, як суб`єктом владних повноважень, не було надано суду достатніх доказів на підтвердження того, що дії позивача проявилися саме у порушенні транспортної дисципліни, а саме вчинення проступку передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

66. З огляду на викладене, дії позивача не можуть вважатись такими, що підривають довіру та авторитет органів внутрішніх справ і їх працівників в очах громадськості та були несумісними із подальшим проходженням служби та заслуговували на застосування до позивача крайнього заходу дисциплінарного впливу звільнення зі служби в поліції.

67. Підсумовуючи викладене вище, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність достатніх та допустимих доказів, які б у своїй сукупності підтверджували обставини правомірності прийнятих апелянтом рішень щодо притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності у виді звільнення зі служби в поліції.

68. Колегія суддів зазначає, що апелянт замість об`єктивного розгляду і оцінки дій (бездіяльності) позивача, обмежився лише загальною констатацією факту вчинення дисциплінарного проступку зі сторони позивача, що суперечить нормам законодавства, які регулюють спірні правовідносини, та згідно яких дисциплінарна відповідальність поліцейського виникає у разі вчинення ним дисциплінарного проступку, який доведений матеріалами службового розслідування.

69. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він є обов`язковим не тільки для кримінального суду, який приймає рішення щодо обґрунтованості обвинувачення, але й для віх інших державних органів. Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що замах на презумпцію невинуватості може виходити не тільки від суду чи судді, але й від інших публічних влад. Висновок (а по суті констатація, якій не передували фактичне встановлення обставин, їх оцінка та аналіз) дисциплінарного провадження про порушення позивачем вимог чинного законодавства, здійснений без вирішення питання про винуватість чи невинуватість позивача.

70. Згідно до правової позиції Європейського суду з прав людини, яку висловлено у п. 53 рішення у справі "Федорченко та Лозенко проти України", суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумними сумнівом". На думку суду, жодних вагомих, чітких та узгоджених доказів, які б вказували на правомірність та обґрунтованість спірного наказу відповідач не навів, натомість такий прийнято лише з формальних підстав. Зазначене не спростовано відповідачем в процесі розгляду та вирішення даної справи.

71. З урахуванням наведеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що апелянтом притягнуто позивача до дисциплінарної відповідальності без належного урахування його вини, а відтак були підстави для скасування оскаржуваних наказів як протиправних.

72. Суд першої інстанції вірно поновив позивача на посаді з 01 серпня 2018 року, оскільки день звільнення є останнім днем роботи.

73. Разом з тим, застосування судом першої інстанції під час розрахунку грошового забезпечення за період вимушеного прогулу положень постанови Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року № 100 «Про затвердження порядку обчислення середньої заробітної плати» є помилковим.

74. Суд першої інстанції, вирішуючи питання щодо правильного застосування норм матеріального права в частині оплати праці, врахував положення нормативно-правових актів, які мають вищу юридичну силу, та є спеціальними в правовідносинах поновлення на службі та обрахунку часу вимушеного прогулу. Іншими словами, Порядок та умовами виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, затверджений Наказом Міністерства внутрішніх справ України 06.04.2016 № 260, визначає виплату грошового забезпечення поліцейських з розрахунку календарних днів, тільки у тому випадку, коли поліцейський відпрацював неповний місяць, і в подальшому відбувається звільнення, і аж ніяк вказаний нормативний акт не регулює питання вимушеного прогулу, що також і узгоджується із сталою судовою практикою.

75. Вирішуючи питання про порядок обчислення належного до виплати позивачу середнього заробітку за час вимушеного прогулу та нормативно-правове урегулювання спірних правовідносин, колегія суддів виходить з такого.

76. При розбіжності між загальним і спеціальним нормативно-правовим актом перевага надається спеціальному. При цьому загальні норми можуть застосовуватися субсидіарно, тобто, в тих випадках, коли спірні правовідносини не врегульовані нормами спеціального законодавства або врегульовані не повністю.

77. Можливість субсидіарного застосування загальних правових норм до відносин публічної служби, як правило, закріплена у спеціальному законі, що регулює такий вид публічної служби. Подібна законодавча техніка спрямована на усунення прогалин у правовому регулюванні.

78. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 11.07.2019 у справі № 826/4192/16.

79. Так, відповідно до пункту 4 розділу XI Закону України "Про Національну поліцію" до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом акти законодавства застосовуються до цих правовідносин в частині, що не суперечить цьому Закону.

80. Відповідно до пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2015 року № 988 "Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції" виплата грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів Міністерства внутрішніх справ із специфічними умовами навчання здійснюється в порядку, що затверджується Міністерством внутрішніх справ. Ця норма є бланкетною та обумовлює існування спеціального нормативно-правового акта для унормування порядку (механізму) нарахування і виплати грошового забезпечення поліцейським.

81. Такий "Порядок і умови виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання" затверджено наказом Міністерства внутрішніх справ України № 260 від 06 квітня 2016 року та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 29 квітня 2016 року за № 669/28799.

82. Порядок № 260 був опублікований та, відповідно, набрав чинності, 27 травня 2016 року (Офіційний вісник України від № 39).

83. Так, у справі, що розглядається, період вимушеного прогулу позивача тривав з 01 серпня 2018 року. Тобто у період, в який набрав чинності саме спеціальний нормативно-правовий акт.

84. Враховуючи, що на момент звільнення позивача зі служби в органах внутрішніх справ, діяли норми спеціального нормативно-правового акта, колегія суддів дійшла висновку про те, що до спірних правовідносин підлягає застосуванню Порядок № 260.

85. Відповідно до п. 9 розділу І Порядку № 260 при виплаті поліцейським грошового забезпечення за неповний місяць розмір виплати за кожний календарний день визначається шляхом ділення суми грошового забезпечення за повний місяць на кількість календарних днів у місяці, за який здійснюється виплата.

86. Отже, розрахунок середньої заробітної плати за період вимушеного прогулу повинен здійснюватися шляхом ділення суми грошового забезпечення за повний останній місяць роботи на кількість календарних днів у цьому місяці та множенні отриманої суми на кількість календарних днів за період вимушеного прогулу.

87. Відповідно до довідки ГУНП в Чернівецькій області про розмір грошового забезпечення з 01.01.2018р. по 31.07.2018 р. оперуповноваженого СКП Садгірського ВП ГУНП в Чернівецькій області ОСОБА_1 №391 від 09.08.2018 року розмір грошового забезпечення позивача за останній місяць роботи - липень 2018 року становив -5995,10 грн.

88. Судом встановлено, що періодом вимушеного прогулу позивача є з 01.08.2018р. по 16.04.2018р. (день прийняття рішення) (180 робочих днів).

89. Так, враховуючи дані наявної в матеріалах справи довідки про доходи, розмір середньоденної заробітної плати позивача становить 193,39 грн (5995,10 грн / 31 к.д.).

90. Отже, сума середнього заробітку за даний період із моменту звільнення до моменту прийняття у справі судового рішення по суті, яка підлягає виплаті позивачу, становить 34810,25 гривень без утримання прибуткового податку з громадян та інших обов`язкових платежів (180 (к.д. вимушеного прогулу) * 193,39 (середньоденна заробітна плата).

91. З огляду на викладене, суд першої інстанції помилково стягнув з ГУНП в Чернівецькій області на користь позивача грошове утримання за час вимушеного прогулу з 01.08.2018р. по 16.04.2019р. у сумі 86751,00 грн.

VІ. ВИСНОВКИ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ.

92. Згідно зі ст.90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

93. Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

94. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

95. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

96. Зазначеним вимогам закону судове рішення не відповідає.

97. У силу п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

98. Згідно зі ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:

1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

99. Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції не дотримані норми матеріального права та порушені норми процесуального права, у зв`язку з чим вважає за необхідне апеляційну скаргу позивача задовольнити частково, рішення суду першої інстанції змінити в частині стягнення з ГУНП в Чернівецькій області на користь позивача грошового утримання за час вимушеного прогулу з 01.08.2018р. по 16.04.2019р. у сумі 86751,00 грн.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції України в Чернівецькій області задовольнити частково.

Рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 16 квітня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції України в Чернівецькій області про визнання протиправним та скасування наказів, поновлення на службі та стягнення середнього грошового забезпечення за час вимушеного прогулу змінити в частині абзацу 4 резолютивної частини, виклавши його в наступній редакції:

"Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції України в Чернівецькій області (вул. Головна, 24, м. Чернівці, 58002, ) на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу в сумі 34810,25 грн. (тридцять чотири тисячі вісімсот десять грн., 25 коп.)."

У решті рішення суду залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 26 липня 2019 року.

Головуючий Мацький Є.М.

Судді Драчук Т. О. Полотнянко Ю.П.