Справа № 640/9610/19
Суддя: Смолій І.В.
Дата ухвалення: 2019-07-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

23 липня 2019 року № 640/9610/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Смолія І.В., при секретарі судового засідання Острович Е.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Укрхім» (надалі також - позивач)

до Головного управління Державної фіскальної служби у м.Києві (надалі також - відповідач)

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень

за участю представників сторін:

від позивача: Сабіна М.Г.

від відповідача: Щуренко Ю.С.

Обставини справи:

Позивач звернувся до Окружного адміністративного суду м.Києва з адміністративним позовом до відповідача. В якому просить суд:

визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 28.05.2019 винесене відповідачем;

визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 28.05.2019 винесене відповідачем.

Позивачем в судовому засіданні зазначено, що відповідачем протиправно прийнято оскаржувані рішення, оскільки правових підстав у прийнятті оскаржуваних рішень у відповідача не було.

Відповідач проти заявлено позову заперечував. Надав суду усні та письмові пояснення в яких просив суд відмовити в задоволенні позову, оскільки оскаржувані рішення винесено з дотриманням норм чинного законодавства.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, встановив.

Головним управління ДФС у м. Києві проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «Торговий дім «УКРХІМ» з питань достовірності нарахування сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість на поточний рахунок платника за лютий 2019 року за результатами якої складено акт №642/26-15-14-04-01/39716581 від 15.09.2017.

Актом перевірки встановлено порушення вимог п.200.4 ст.200 Податкового кодексу України, а саме позивачем завищено суму, що підлягає бюджетному відшкодуванню у лютому 2019 року на 3 830 861 гривень та п.п.185.1 ст.185, п.187.1 ст.187, п. 193.1 ст.193, п.197.6 ст.197, п.200.1, п.200.4 ст.200 Податкового кодексу України позивачем завищено суму від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (р.21) за лютий 2019 року на суму ПДВ 507 202 грн.

На підставі акту перевірки №460/26-15-14-04-01/39716581 від 08.05.2019 відповідачем винесені податкові повідомлення-рішення: № від 28.05.2019, яким зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість за лютий 2019 у розмірі 507202грн. та № від 28.05.2019, яким зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість, задекларовану на рахунок платника у банку на загальну суму 3830861 грн.

Не погоджуючись в винесеними податковими повідомленнями - рішеннями, позивач звернувся до суду.

Як вбачається з матеріалів справи, 22.06.2018 між ТОВ «Агрокомфорт» та ТОВ «ТД «УКРХІМ» укладено договір купівлі-продажу №280618 від 22.06.2018 на поставку сільськогосподарських культур українського походження врожаю 2018 року в заліковій вазі, кількості, відповідно до укладених Додаткових угод до цього договору.

Придбане товар, а саме зерно (кукурудза, пшениця, ячмінь) позивачем оплачена, що підтверджується відповідними платіжними дорученнями та належним чином оформлено первинними документами, складеними в процесі виконання цього договору (товарно-транспортними накладними, видатковими накладними, актами приймання- передачі, складськими документами, довіреностями на отримання товару, договорами зберігання, податковими накладними) які у повній мірі відображають зміст господарських операцій та їх вартісні показники.

В судовому засіданні позивачем зазначено, що в документах відображено, які саме товари поставлені, в яких обсягах та у який час. Податкові накладні від ТОВ «Агрокомфорт» своєчасно зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Придбаний товар у ТОВ «Агрокомфорт» експортовано ТОВ «ТД «УКРХІМ» на адресу підприємств «SPIKE TRADE AG» та «ЛУЇ ДРЕЙФУЄ КОМПАНІ СУІС СА» на підставі контрактів та підтверджено митними деклараціями.

Представник відповідача наголосив, що перевіркою не встановлено підтвердження реальності господарських операцій та про неможливість реального виконання контрагентами ТОВ «ТД «УКРХІМ» (по ланцюгу) договірних зобов`язань через відсутність у останніх необхідних умов для ведення господарської діяльності, оскільки згідно проведено аналізу ТОВ «Агрокомфорт» протягом 2018 року придбано пшеницю 6 класу врожаю 2018 року у ТОВ «Теймел» в кількості 218,87т. ТОВ «Теймел» має стан - 0, статутний фонд 500грн., кількість працюючих - 1 особа, основні засоби та запаси - відсутні.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Аналіз цієї норми дає підстави вважати, що первинний документ згідно з цим визначенням містить дві обов`язкові ознаки: він має містити відомості про господарську операцію і підтверджувати її реальне (фактичне) здійснення.

Згідно із частинами першою та другою статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Підпунктом 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин)визначено, що господарська діяльність - це діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема, за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) господарська операція - це дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.

Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона має спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Здійснення господарської операції і власне її результат підлягають відображенню в бухгалтерському обліку.

Згідно пункту 198.1 статті 198 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Згідно з пунктом 198.2 статті 198 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Відповідно до пункту 198.3 статті 198 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Згідно з пунктом 198.6 статті 198 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними або оформленими з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу).

З наведених законодавчих положень випливає, що умовами реалізації права платника на податковий кредит, а також на зменшення оподатковуваного доходу на суму понесених витрат є фактичне придбання товарів (робіт, послуг) та наявність первинних документів (зокрема, податкових накладних), оформлених у відповідності з вимогами чинного законодавства.

В той же час, сама собою наявність або відсутність окремих документів, а також недоліки в їх оформленні не можуть бути підставою для висновку про відсутність господарських операцій та відмови у формуванні податкового кредиту, якщо з інших даних вбачаються зміни в структурі активів та зобов`язань, у власному капіталі підприємства у зв`язку з його господарською діяльністю.

Доводи податкового органу про отримання платником необґрунтованої податкової вигоди мають ґрунтуватись на сукупності доказів, що безспірно підтверджують існування обставин, які виключають право платника, зокрема, на формування а податкового кредиту.

Застосовуючи зазначені правила оподаткування при оцінці оспорюваних господарських операцій, судом апеляційної інстанції встановлено, що реальність спірних господарських операцій позивача з ТОВ «Агрокомфорт» підтверджується належними первинними документами, які за своєю формою та змістом відповідають вимогам податкового законодавства, зокрема, договором поставки та додатковою угодою до вказаного договору, специфікаціями, видатковою накладною, податковою накладною, товарно-транспортними накладними, договором відповідального зберігання, актами здачі приймання товару на зберігання та його повернення. Оплату за придбаний товар було проведено у безготівковій формі, про що свідчить наявні в матеріалах справи рахунки на оплату та платіжні доручення.

Судами також встановлено, що придбана у ТОВ «Агрокомфорт» продукція була використана позивачем в у власній господарській діяльності з метою отримання прибутку, що узгоджується з видами господарської діяльності позивача, а саме придбана продукція (олія) реалізована кінцевому споживачу, що підтверджується вантажно-митною декларацією на подальшу реалізацію придбаної продукції, договором комісії, звітом комісіонера, актом про надання послуг, податковою та видатковою накладними, актами прийому-передачі товару до договору комісії, посвідченням про якість.

До того ж, на момент вчинення спірних господарських операцій контрагент позивача був зареєстрований у встановленому законом порядку, мав свідоцтво про реєстрацію платника податку на додану вартість.

Таким чином, досліджені в процесі розгляду справи первинні документи розкривають зміст господарських операцій, підтверджують рух активів позивача, зміни у власному капіталі підприємства та отримання ним реального результату в процесі господарської діяльності з контрагентом.

Суд апеляційної інстанції цілком обґрунтовано прийняв наведені документи до уваги, надав їм належну правову оцінку та відхилили посилання відповідача щодо надання не в повному обсязі представлених первинних документів на перевірку податкового органу, як на підставу для висновку про обґрунтованість здійсненого донарахування.

Так, положення статей 11, 71, 86 Кодексу адміністративного судочинства України зобов`язують суд вжити заходів, необхідних для з`ясування всіх обставин у справі, запропонувати сторонам подати докази на підтвердження своєї правової позиції, у разі необхідності витребувати докази з власної ініціативи, всебічно, повно та об`єктивно оцінити наявні у справі докази тощо.

Суд не може обмежити право платника довести в судовому процесі обставини, на яких ґрунтуються його вимоги, поданням виключно тих доказів, що надавались ним під час проведення податкової перевірки.

Право надавати заперечення щодо висновків органу державної фіскальної служби та долучати до матеріалів справи докази на підтвердження таких заперечень надається платнику як на усіх стадіях податкового контролю, так і на стадіях судового процесу, на яких допускається подання учасником процесу нових доказів.

Контролюючим органом, у свою чергу, не наведено переконливих доводів, що ґрунтуються на об`єктивній інформації та спростовують факти господарської діяльності, засвідчені вказаними документами, а також не представлено жодних доказів на підтвердження того, що відомості, які містяться в цих документах, неповні, недостовірні та (або) суперечливі.

Судом встановлено наступне, позивачем підтвердило факт реальності господарських операцій з контрагентом, що є свідченням добросовісності позивача при здійсненні спірних господарських операцій. Доказів на підтвердження зворотного відповідачем не надано.

На підтвердження реальності операцій, позивачем надано суду копії Договору №280618 від 22.06.2018; Додаткової угоди №1-1 до Договору №280618 від 22.06.2018; Додаткової угоди №1 до Договору №280618 від 22.06.2018; Додаткової угоди №2 до Договору №280618 від 22.06.2018; Додаткової угоди №3 до Договору №280618 від 22.06.2018; Додаткової угоди №4 до Договору №280618 від 22.06.2018; Додаткової угоди №5 до Договору №280618 від 22.06.2018; Додаткової угоди №6 до Договору №280618 від 22.06.2018; Додаткової угоди №7 до Договору №280618 від 22.06.2018; Додаткової угоди №8 до Договору №280618 від 22.06.2018; Додаткової угоди №9 до Договору №280618 від 22.06.2018; Додаткової угоди №10 до Договору №280618 від 22.06.2018; Додаткової угоди №11 до Договору №280618 від 22.06.2018; Додаткової угоди №12 до Договору №280618 від 22.06.2018; Додаткової угоди №13 до Договору №280618 від 22.06.2018; Додаткової угоди №14 до Договору №280618 від 22.06.2018; Додаткової угоди №15 до Договору №280618 від 22.06.2018; Додаткової угоди №16 до Договору №280618 від 22.06.2018; платіжного доручення №1947 від 10.07.2018; платіжного доручення №1948 від 11.07.2018; платіжного доручення №1949 від 11.07.2018; платіжного доручення №1950 від 11.07.2018; платіжного доручення №1951 від 12.07.2018; платіжного доручення №1952 від 12.07.2018; платіжного доручення №1953 від 12.07.2018; платіжного доручення №1972 від 18.07.2018; платіжного доручення №1973 від 18.07.2018; платіжного доручення №1975 від 19.07.2018; платіжного доручення №1983 від 20.07.2018; платіжного доручення №1985 від 20.07.2018; платіжного доручення №1986 від 20.07.2018; платіжного доручення №1996 від 24.07.2018; платіжного доручення №1999 від 24.07.2018; платіжного доручення №2014 від 31.07.2018; платіжного доручення №2017 від 31.07.2018; платіжного доручення №2018 від 31.07.2018; платіжного доручення №2040 від 03.08.2018; платіжного доручення №2041 від 03.08.2018; платіжного доручення №2042 від 03.08.2018; платіжного доручення №2050 від 09.08.2018; платіжного доручення №2074 від 17.08.2018; платіжного доручення N92089 від 29.08.2018; платіжного доручення №2102 від 31.08.2018; платіжного доручення №2128 від 06.09.2018; платіжного доручення №2172 від 24.09.2018; платіжного доручення №2326 від 14.11.2018; платіжного доручення №2327 від 14.11.2018; платіжного доручення №2328 від 14.11.2018; платіжного доручення №2331 від 14.11.2018; платіжного доручення №2350 від 16.11.2018; платіжного доручення №2351 від 16.11.2018; Видаткової накладної №851 від 09.07.2018; складської квитанції на зерно №335 від 09.07.2018 та картка №18 аналізу зерна; акту №18 приймання-передавання зерна; Видаткової накладної №854 від 10.07.2018; акту №11 приймання-передавання зерна від 10.07.2018; складської квитанції на зерно №130 від 10.07.2018; Видаткової накладної №852 від 10.07.2018; складської квитанції на зерно №118 від 10.07.2018; акту прийому-передачі зерна №11 від 10.07.2018; Видаткової накладної №853 від 10.07.2018; акту приймання-передачі №39 від 10.07.2018; складської квитанції на зерно №266 від 10.07.2018; Видаткової накладної №890 від 23.08.2018; складської квитанції на зерно №17 від 23.08.2018; акту приймання-передачі зерна №1/2018 від 23.08.2018; Видаткової накладної №892 від 29.08.2018; складської квитанції на зерно №18 від 29.08.2018; акту приймання-передачі зерна №2/2018 від 29.08.2018; Видаткової накладної №1235 від 27.09.2018; складської квитанції на зерно №516 від 27.09.2018; акту №83 приймання-передавання зерна від 27.09.2018; Видаткової накладної №1236 від 27.09.2018; складської квитанції на зерно №1944 від 27.09.2018; акту приймання-передачі №265 від 27.09.2018; Видаткової накладної №1240 від 28.09.2018; складської квитанції на зерно №1895 від 28.09.2018; акту прийому-передачі зерна №0 від 28.09.2018; Видаткової накладної №1291 від 28.09.2018; складської квитанції на зерно №369 від 28.09.2018; акту №38 приймання-передавання зерна від 28.09.2018; Видаткової накладної №1398 від 23.10.2018; рахунку на оплату №336 від 23.10.2018; акту приймання-передачі №345 від 23.10.2018; складської квитанції на зерно №2944 від 23.10.2018; Видаткової накладної №865 від 17.07.2018; складської квитанції на зерно №615 від 17.07.2018; акту приймання-передачі №61 від 17.07.2018; Видаткової накладної №866 від 17.07.2018; складської квитанції на зерно №209 від 17.07.2018; акту №26 приймання-передавання зерна від 17.07.2018; Видаткової накладної №867 від 19.07.2018; складської квитанції на зерно №964 від 19.07.2018; акту прийому-передачі зерна №8 від 19.07.2018; Видаткової накладної №868 від 19.07.2018; складської квитанції на зерно №965 від 19.07.2018; акту прийому-передачі зерна №9 від 19.07.2018; Видаткової накладної №878 від 31.07.2018; складської квитанції на зерно №172 від 31.07.2018 та копія карточки аналізу зерна №22; акту прийому-передачі зерна№26 від 31.07.2018; Видаткової накладної №879 від 31.07.2018; складської квитанції на зерно №1138 від 31.07.2018; акту прийому-передачі зерна №8 від 31.07.2018; Видаткової накладної №880 від 31.07.2018; складської квитанції на зерно №1137 від 31.07.2018; акту прийому-передачі зерна №7 від 31.07.2018; Видаткової накладної №893 від 29.08.2018; складської квитанції на зерно №19 від 31.07.2018 (БА №071469); акту приймання-передачі зерна при переоформленні №3/2018 від 29.08.2018; Видаткової накладної №994 від 04.09.2018; складської квитанції на зерно №27 від 04.09.2018; акту приймання-передачі зерна при переоформленні №4/2018 від 04.09.2018; Видаткової накладної №907 від 06.09.2018; складської квитанції на зерно №715 від 06.09.2018; договору доручення №6/9/2018 від 06.09.2018; додатку №1 до договору доручення від 06.09.2018 №6/9/2018; товарно-транспортної накладної №088942/1 від 06.09.2018; товарно-транспортної накладної №088941/1 від 06.09.2018; товарно-транспортної накладної №088941 від 06.09.2018; товарно-транспортної накладної №088943 від 06.09.2018; товарно-транспортної накладної №088942 від 06.09.2018; товарно-транспортної накладної №088935 від 06.09.2018; товарно-транспортної накладної №088945 від 06.09.2018; Видаткової накладної №1181 від 12.09.2018; складської квитанції на зерно №36 від 12.09.2018; акту приймання-передачі зерна при переоформленні №6/2018 від 12.09.2018; податкової накладної №1 від 09.07.2018; податкової накладної №4 від 10.07.2018; податкової накладної №2 від 10.07.2018; податкової накладної №3 від 10.07.2018; податкової накладної №16 від 17.07.2018; податкової накладної №15 від 17.07.2018; податкової накладної №18 від 19.07.2018; податкової накладної №17 від 19.07.2018; податкової накладної №28 від 31.07.2018; податкової накладної №29 від 31.07.2018; податкової накладної №30 від 31.07.2018; податкової накладної №1 від 09.08.2018; податкової накладної №2 від 17.08.2018; податкової накладної №31 від 29.08.2018; Розрахунку коригування кількісних і вартісних показників до податкової накладної N931 від 29.08.2018; податкової накладної №32 від 31.08.2018; податкової накладної №168 від 06.09.2018; Розрахунку коригування кількісних і вартісних показників до податкової накладної №168 від 06.09.2018; Розрахунку коригування кількісних і вартісних показників до податкової накладної №168 від 06.09.2018; податкової накладної №261 від 06.09.2018; Розрахунку коригування кількісних і вартісних показників до податкової накладної №261 від 06.09.2018; Розрахунку коригування кількісних і вартісних показників до податкової накладної №261 від 06.09.2018; податкової накладної №438 від 06.09.2018; Розрахунку коригування кількісних і вартісних показників до податкової накладної №438 від 06.09.2018; податкової накладної №303 від 24.09.2018; Розрахунку коригування кількісних і вартісних показників до податкової накладної №303 від 24.09.2018; Розрахунку коригування кількісних і вартісних показників до податкової накладної №303 від 24.09.2018; Розрахунку коригування кількісних і вартісних показників до податкової накладної №303 від 24.09.2018; Розрахунку коригування кількісних і вартісних показників до податкової накладної №303 від 24.09.2018; податкової накладної №322 від 27.09.2018; податкової накладної №321 від 27.09.2018; податкової накладної №419 від 28.09.2018; Розрахунку коригування кількісних і вартісних показників до податкової накладної №419 від 28.09.2018; податкової накладної №326 від 28.09.2018; податкової накладної №26 від 23.10.2018; Договору комісії №21/19 від 27.02.2019; Специфікації №1 до Договору №21/19 від 27.02.2019; Контракту №C-UH-BKW-AT 27/02-19-1 від 27.02.2019; Контракту №P180716-W-1 від 16.07.2018; Додаткової угоди №1 до контракту №P180716-W-1 від 16.07.2018; Додаткової угоди №2 до контракту №P180716-W-1 від 16.07.2018; Додаткової угоди №3 до контракту №P180716-W-1 від 16.07.2018; Додаткової угоди №4 до контракту №P180716-W-1 від 16.07.2018; Додаткової угоди №5 до контракту №P180716-W-1 від 16.07.2018; Додаткової угоди №6 до контракту №P180716-W-1 від 16.07.2018; Додаткової угоди №7 до контракту №P180716-W-1 від 16.07.2018; Контракту №P180226-FB-1 від 26.02.2018; Додаткової угоди №1 до контракту №P180226-FB-1 від 26.02.2018; Додаткової угоди №2 до контракту №P180226-FB-1 від 26.02.2018; Додаткової угоди №3 до контракту №P180226-FB-1 від 26.02.2018; Додаткової угоди №4 до контракту №P180226-FB-1 від 26.02.2018; Додаткової угоди №5 до контракту №P180226-FB-1 від 26.02.2018; Контракту №Р08017 від 25.09.2018 з додатками; рахунку 631 за 22.06.2018 -11.05.2019 контрагент ТОВ «Агрокомфорт»; митної декларації №500170/2018/015413; Акту №6 прийому-здачі виконаних робіт від 17.07.2018; Додаткової угоди №7 від 13.07.2018; Довіреності №АА-007005 від 13.07.2018; Рахунку на оплату « 2092 від 13.07.2018; Накладної №45081833 від 16.07.2018; Акту №7 прийому-здачі виконаних робіт від 23.07.2018; Додаткової угоди №14 від 29.07.2018; Додаткової угоди №9 від 13.07.2018; Довіреності №АА-007008 від 13.07.2018; Рахунку на оплату №2094 від 13.07.2018; Накладної №45222379 від 20.07.2018; Акту №8 від 23.07.2018; Додаткової угоди №10 від 13.07.2018; Довіреності №АА-007006 від 13.07.2018; Рахунку на оплату №2095 від 13.07.2018; Накладної №45265444 від 21.07.2018; Акту №10 від 25.07.2018; Накладної №45375193 від 24.07.2018; Акту №14 від 30.07.2018; Додаткової угоди №8 від 28.07.2018; Довіреності №АА-007007 від 13.07.2018; Рахунку на оплату №2093 від 29.07.2018; Накладної №45527066 від 29.07.2018; митної декларації №500170/2018/020389; Акту №19 від 07.08.2018; Накладної №45801362 від 06.08.2018; Додаткової угоди №14 від 29.07.2018; митної декларації №500170/2018/022111; Акту надання послуг №274 від 08.10.2018; Рахунку на оплату №356 від 05.10.2018; довіреності №029 від 19.09.2018; Накладної №35280577 від 05.10.2018; митної декларації №504060/2018/004207; Акту №22 від 08.10.2018; Накладної №47811252 від 05.10.2018; Додаткової угоди №24 від 26.09.2018; митної декларації №504060/2018/005017; Акту №23 від 25.10.2018; Накладної №45434503 від 24.10.2018; Довіреності №АА-007775 від 24.10.2018; Акту №24 від 30.10.2018; Накладної №45587052 від 29.10.2018; Довіреності №АА-007776 від 24.10.2018; Додаткової угоди №22 від 26.09.2018; Акту №25 від 07.11.2018; Накладної №41226739 від 06.11.2018; додаткової угоди №25 від 26.09.2018; митної декларації N2504060/2018/00529; накладної №41371592 від 10.11.2018; митної декларації №504060/2018/005641; митної декларації N9504060/2018/005721; Акту надання послуг №73 від 22.11.2018; Товарно-транспортної накладної №00210 від 21.11.2018; Акту надання послуг №74 від 26.11.2018; Товарно-транспортної накладної №123 від 22.11.2018; Акту надання послуг №75 від 26.11.2018; Товарно-транспортної накладної №118 від 23.11.2018; Товарно-транспортної накладної N90228 від 23.11.2018; Акту надання послуг №76 від 27.11.2018; Товарно-транспортної накладної №022845 від 24.11.2018; Товарно-транспортної накладної №00602 від 24.11.2018; Акту надання послуг №77 від 30.11.2018; Товарно-транспортної накладної №000622від 28.11.2018; Товарно-транспортної накладної №022860 від 24.11.2018; Акту надання послуг №78 від 01.12.2018; Акту надання послуг №80 від 10.12.2018; Товарно-транспортної накладної №012026 від 05.12.2018; Акту надання послуг №81 від 11.12.2018; Товарно-транспортної накладної №77 від 06.12.2018; Акту надання послуг №82 від 12.12.2018; Товарно-транспортної накладної №0712; Товарно-транспортної накладної №0710 від 07.12.2018; Товарно-транспортної накладної від 07.12.2018; Товарно-транспортної накладної №9 від 07.12.2018; Товарно-транспортної накладної №0554 від 09.12.2018; Акту надання послуг №83 від 15.12.2018; Товарно-транспортної накладної №23 від 15.12.2018; Акту надання послуг №88 від 16.12.2018; Товарно-транспортної накладної №0226 від 15.12.2018; митної декларації №500170/2018/017375; Акту №9 прийому-здачі виконаних робіт від 24.07.2018; Додаткової угоди №11 від 18.07.2018; Довіреності N9AA-007042 від 18.07.2018; Рахунку на оплату №2130 від 18.07.2018; Накладної №45326576 від 23.07.2018; акту №11 прийому-здачі виконаних робіт від 26.07.2018; Додаткової угоди №12 від 19.07.2018;Довіреності №АА-007046 від 19.07.2018; Рахунку на оплату №2132 від 19.07.2018; Накладної №45400645 від 25.07.2018; Акту №12 прийому-здачі виконаних робіт від 27.07.2018; Накладної №45425121 від 26.07.2018; Акту №13 прийому-здачі виконаних робіт від 30.07.2018; Додаткової угоди №16 від 29.07.2018; Накладної №45521648 від 29.07.2018; Акту №15 прийому-здачі виконаних робіт від 30.07.2018; Додаткової угоди №13 від 20.07.2018; Довіреності №АА-007058 від 20.07.2018; Рахунку на оплату №2149 від 20.07.2018; Накладної №45466851 від 27.07.2018; акту №16 прийому-здачі виконаних робіт від 30.07.2018; Накладної №45452828 від 27.07.2018; Накладної №45708567 від 03.08.2018; Акту №20 прийому-здачі виконаних робіт від 08.08.2018; Накладної №45822442 від 07.08.2018; додаткової угоди №19 від 31.07.2018; Рахунку на оплату №2233 від 01.08.2018; Довіреності №АА-007131 від 01.08.2018; митної декларації №500170/2018/018223; Акту №17 прийому-здачі виконаних робіт від 06.08.2018; Накладної №45770096 від 05.08.2018; Накладної №45770344 від 05.08.2018; Додаткової угоди №17 від 31.07.2018; Рахунку на оплату №2231 від 01.08.2018; Довіреності №АА-007122 від 31.07.2018; Акту №21 прийому-здачі виконаних робіт від 29.08.2018; Накладної №46530168 від 28.08.2018; Додаткової угоди №18 від 31.07.2018; Рахунку на оплату №2232 від 01.08.2018; Довіреності №АА-007126 від 31.07.2018; Додаткової угоди №20 від 14.08.2018; митної декларації №500110/2018/011520; Акту надання послуг №278 від 22.10.2018; Довіреності №030 від 19.09.2018; Накладної №35309277 від 07.10.2018; Накладної №35284413 від 05.10.2018; Акту надання послуг №21 від 28.02.2019; Рахунку на оплату №12 від 21.02.2019; Рахунку на оплату №15 від 05.03.2019; Товарно-транспортної накладної №0802 від 28.02.2019; Товарно-транспортної накладної №0402 від 28.02.2019; Товарно-транспортної накладної №0302 від 28.02.2019; Товарно-транспортної накладної №0602 від 28.02.2019; Товарно-транспортної накладної №0802 від 28.02.2019; Товарно-транспортної накладної №0302 від 28.02.2019; Товарно-транспортної накладної №0402 від 28.02.2019; Товарно-транспортної накладної №0602 від 28.02.2019; Акту надання послуг №20 від 01.03.2019; Рахунку на оплату №14 від 28.02.2019; Товарно-транспортної накладної №0202 від 28.02.2019; Товарно-транспортної накладної №002745 від 26.02.2019; Товарно-транспортної накладної №6 від 26.02.2019; Товарно-транспортної накладної №0202 від 28.02.2019; Акту надання послуг №22 від 01.03.2019; Товарно-транспортної накладної №0702 від 28.02.2019; Товарно-транспортної накладної №0502 від 28.02.2019; Товарно-транспортної накладної №0702 від 28.02.2019; Акту надання послуг №23 від 02.03.2019; Товарно-транспортної накладної №0902 від 28.02.2019; Товарно-транспортної накладної №0902 від 28.02.2019; акту №КВ-0000001 здачі-прийняття робіт; рахунку-фактури №КВ-0000001 від 01.03.2019; Товарно-транспортної накладної №0102 від 28.02.2019; Товарно-транспортної накладної №0102 від 28.02.2019.

Посилання податкового органу на те, що ТОВ «Агрокомфорт» має стан - 0, вид діяльності - неспеціалізована оптова торгівля, статутний фонд - 500 грн. кількість працюючих - 1 особа, фінансовий звіт за 2018 рік та засоби та запаси відсутні, а також те, що надані до перевірки та суду документи на є належним доказом поставки товару, що в свою чергу дає підстави вважати правочин не дійсним. Дані твердження відповідача, судом відхиляються, оскільки чинне законодавство не ставить умовою дійсності правочинів, а також виникнення податкових зобов`язань платника у залежність від стану податкового обліку його контрагентів, зокрема, від фактичної сплати контрагентами податку до бюджету по всьому ланцюгу товарообігу, наявності чи відсутності основних фондів у останніх тощо.

Позивач не може нести відповідальність за невиконання його контрагентами своїх податкових зобов`язань, адже поняття «добросовісний платник», яке вживається у сфері податкових правовідносин, не передбачає виникнення у платника додаткового обов`язку з контролю за дотриманням його контрагентами правил оподаткування, а сам платник не наділений повноваженнями податкового контролю для виконання функцій, покладених на податкові органи, а тому не може володіти інформацією відносно виконання контрагентом податкових зобов`язань.

Судова практика вирішення податкових спорів виходить з презумпції добросовісності платника, яка передбачає економічну виправданість дій платника, що мають своїм наслідком отримання податкової вигоди, та достовірність у бухгалтерській та податковій звітності платника.

Також, податковим органом не подано доказів на підтвердження недобросовісності позивача як платника податку на додану вартість або можливої фіктивності його постачальника, як-от: пояснень посадової особи щодо її непричетності до фінансово-господарської діяльності очолюваного суб`єкта господарювання, судових рішень, вироків, не наведено доводів щодо здійснення позивачем операцій за відсутності розумних економічних причин (ділової мети) та наміру одержати економічний ефект тощо.

У рішеннях Європейського суду з прав людини у справах «Компанія «Вестберґа таксі Актіеболаґ» та «Вуліч проти Швеції», Суд звертав увагу на необхідність покладення обов`язку доказування на податковий орган, що цілком відповідає положенням статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України.

Податкова інспекція не навела жодних доводів щодо наявності в діях ТОВ «ТД «Укрхім» ознак неправомірних дій, а наведені відповідачем доводи є такими, що не спростовують правильність висновку суду апеляційної інстанції щодо правомірності формування податкового кредиту за господарськими операціями з ТОВ «Агрокомфорт».

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 30.10.2018 по справі №826/16134/14 (адміністративне провадження №К/9901/9387/18).

Крім того, суд зазначає, що визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків. Здійснення господарської операції і власне її результат підлягають відображенню в бухгалтерському обліку. Отже, господарська операція пов`язана не з фактом підписання договору, а з фактом руху активів платника податків та руху його капіталу. Вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків як обов`язкова ознака господарської операції кореспондує з нормами Податкового кодексу України.

Згідно з положеннями статті 244 Кодексу адміністративного судочинства України, під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема:

1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;

2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Всупереч наведеним вимогам відповідачі, як суб`єкти владних повноважень, не надали суду достатніх беззаперечних доказів в обґрунтування обставин і не довели правомірності винесення оскаржуваних рішень.

Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню повністю.

Відповідно до частини третьої статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Частиною 1 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Згідно з частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 8, 9, 77, 132, 134, 139, 243- 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Укрхім» задовольнити повністю.

2. Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення № від 28.05.2019 та № від 28.05.2019.

3. Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Укрхім» () за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної фіскальної служби у м.Києві () судові витрати в загальному розмірі 29210 (двадцять дев`ять тисяч двісті десять гривень) 00коп., з яких 19 210 (дев`ятнадцята тисяч двісті десять гривень) 00 коп. судові витрати та 10 000 (десять тисяч гривень) 00коп. витрати на професійну правничу допомогу.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Укрхім» (місцезнаходження: 02002, м.Київ, вул.Євгена Сверстюка, 2/А, к.800, ).

Відповідач: Головне управлінні Державної фіскальної служби у м.Києві (місцезнаходження: 04116, м. Київ, вул.Шолуденка, 33/19, ).

Рішення суду, відповідно до ч. 1 статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до п/п. 15.5 п. 15 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону № 2147-VIII, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя І.В. Смолій