Справа № 160/3855/19
Суддя: Горбалінський Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2019-06-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

27 червня 2019 року Справа № 160/3855/19
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Горбалінського В.В. розглянувши у м. Дніпрі адміністративну справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -
24 квітня 2019 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду звернувся з позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби в Дніпропетровській області, в якій позивач просить:
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02 травня 2019 року відкрито провадження та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи. Відповідно до чт.262 Кодексу адміністративного судочинства України.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11.06.2019 року, занесеною в протокол судового засідання, вирішено здійснювати розгляд справи у порядку письмового провадження, відповідно до ч. 9 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України.
Проаналізувавши доводи позивача, які наведені в позовній заяві, та відповідача, які зазначені у відзиві, дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, здійснивши повний та системний аналіз чинного законодавства, суд зазначає наступне.
Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 є платником орендної плати за землю.
26 липня 2017 року на підставі пп.20.1.4 п.20.1 ст.20, п. 75.1 ст. 75, ст. 76 Податкового кодексу України головним державним ревізор-інспектором відділу адміністрування податків та зборів з фізичних осіб та єдиного внеску території обслуговування Новомосковської ОДПІ управління податків і зборів фізичних осіб Головного управління Державної фіскальної служби в Дніпропетровській області Миршавкою Оленою Іванівною в приміщенні Новомосковської ОДПІ Головного управління ДФС у Дніпропетровській області проведено камеральну перевірку з питання порушення термінів сплати узгодженої суми грошового зобов`язання з орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності у період за липень 2014 року - червень 2017 року.
04 жовтня 2018 року на підставі пп.20.1.4 п.20.1 ст.20, п. 75.1 ст. 75, ст. 76 Податкового кодексу України головним державним ревізор-інспектором відділу адміністрування податків та зборів з фізичних осіб та єдиного внеску території обслуговування Новомосковської ОДПІ управління податків і зборів фізичних осіб Головного управління Державної фіскальної служби в Дніпропетровській області Миршавкою Оленою Іванівною в приміщенні Новомосковської ОДПІ Головного управління ДФС у Дніпропетровській області проведено камеральну перевірку з питання порушення термінів сплати узгодженої суми грошового зобов`язання з орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності у період за 2017-2018 роки.
З матеріалів справи встановлено, що досудового врегулювання даного спору позивачем не здійснювалось.
Не погоджуючись з винесеними податковими повідомленнями-рішеннями, вважаючи їх такими, що винесені не на підставі, а всупереч діючому законодавству позивач звернувся до суду з даним позовом.
Надаючи правову оцінку зазначеному вище, суд виходить за наступного.
Згідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно п.п. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання.
Відповідно до ст. 32 Податкового кодексу України, зміна строку сплати податку та збору здійснюється шляхом перенесення встановленого податковим законодавством строку сплати податку та збору або його частини на більш пізній строк. Зміна строку сплати податку здійснюється у формі: відстрочки; розстрочки. Зміна строку сплати податку не скасовує діючого і не створює нового податкового обов`язку.
Абзацом 1 пункту 57.3 статті 57 Податкового кодексу України встановлено, що платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до пункту 102.1. статті 102 Податкового кодексу України, контролюючий орган має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня, що настає за останнім днем граничного строку зокрема подання податкової декларації та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.
Згідно пункту 126.1 статті 126 Податкового кодексу України, якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання та/або авансових внесків з податку на прибуток підприємств протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.
У відповідності до п. 286.2 ст. 286 Податкового кодексу України, платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному органу державної податкової служби за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями. Подання такої декларації звільняє від обов`язку подання щомісячних декларацій. При поданні першої декларації (фактичного початку діяльності як платника плати за землю) разом з нею подається довідка (витяг) про розмір нормативної грошової оцінки земельної ділянки, а надалі така довідка подається у разі затвердження нової нормативної грошової оцінки землі.
Згідно до п. 287.3 ст. 287 Податкового кодексу України, податкове зобов`язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця.
Пунктом 288.7 статті 288 Податкового кодексу України встановлено, податковий період, порядок обчислення орендної плати, строк сплати та порядок її зарахування до бюджетів застосовується відповідно до вимог статей 285 - 287 цього розділу.
З матеріалів справи вбачається, що під час проведення камеральної перевірки відносно позивача 26.07.2017 року податковим органом було досліджено звітний період з липня 2014 року по червень 2017 року.
Відповідно до п. 102.1 ст. 102 Податкового кодексу України, контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня у разі проведення перевірки контрольованої операції відповідно до статті 39 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.
Пунктом 114.1 статті 144 Податкового кодексу України передбачено, що Граничні строки застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) до платників податків відповідають строкам давності для нарахування податкових зобов`язань, визначеним статтею 102 цього Кодексу.
Виходячи з наведеного вище відлік 1095-денного строку давності щодо нарахування ОСОБА_1 штрафу за порушення строку сплати грошового зобов`язання з орендної плати за землю за 2014 рік має бути пов`язаний саме з останнім днем граничного строку подання податкової декларації з плати за землю за 2014 рік.
Відповідно до п. 286.2 ст. 286 Податкового кодексу України, граничним строком подання податкової декларації з плати за землю за 2014 рік є 20.02.2014 року.
Отже, відповідач після 19.02.2017 року не мав права проводити перевірку та визначати позивачу суму грошових зобов`язань (штрафи) за несвоєчасну сплату узгоджених податкових зобов`язань по орендній платі за землю за період липень - грудень 2014 року.
При цьому суд звертає увагу, що до матеріалів справи не були надані розрахунки штрафних санкцій, як додатки до вищезазначених податкових повідомлень-рішень, а тому суд не взмозі визнати розмір вірно і невірно встановлених періодів своєчасної сплати податку.
В основу вказаної перевірки податковим органом був взяти звітний період щодо сплати узгоджених сум податкових зобов`язань по орендній платі за земельні ділянки державної та комунальної власності за 2017 - 2018 роки.
Тобто, відповідач застосував повторно штрафні санкції відносно позивача за одне і те саме порушення.
Зазначене вище суперечить нормам Конституції Україна, а саме ст. 61, де зазначено, що ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.Юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.
Отже, проводячи повторну перевірку та нараховуючи повторно штрафні санкції за січень-червень 2017 року відповідач діяв всупереч нормам Основного закону України.
В матеріалах справи містяться копії платіжних доручень, якими підтверджено факт своєчасної сплати позивачем узгодженої суми грошового зобов`язання з орендної плати за землю, а саме: оплата за січень 2017 року відбулась 13.01.2017 року, відповідно до платіжного доручення №2537; за лютий 2017 року - 26.02.2017 року, відповідно до платіжного доручення №2547; за березень 2017 року - 17.03.2017 року, відповідно до платіжного доручення №2565; за квітень 2017 року - 19.04.2017 року, відповідно до платіжного доручення №2577; за травень 2017 року - 17.05.2017 року, відповідно до платіжного доручення №2599; за червень 2017 року - 12.06.2017 року, відповідно до платіжного доручення №2598; за липень 2017 року - 27.07.2017 року, відповідно до платіжного доручення №2661; за серпень 2017 року - 28.08.2017 року, відповідно до квитанції №0.0.837154883.1; за вересень 2017 року - 18.09.2017 року, відповідно до платіжного доручення №2615; за жовтень 2017 року - 19.10.2017 року, відповідно до платіжного доручення №2628; за листопад 2017 року - 21.11.2017 року, відповідно до платіжного доручення №2638; за грудень 2017 року - 13.12.2017 року, відповідно до платіжного доручення №2650.
Податкова декларація №6395 за 2018 рік з плати за землю подана позивачем до контролюючого органу - 19.02.2018 року, що не суперечить нормам п. 286.2 ст. 286 Податкового кодексу України.
Так, своєчасна сплата позивачем узгодженої суми грошового зобов`язання з орендної плати за землю підтверджується наступними платіжними дорученнями: за січень 2018 року оплата відбулась 16.01.2018 року, відповідно до платіжного доручення №2661; за лютий 2018 року - 26.02.2018 року, відповідно до платіжного доручення №2678; за березень 2018 року - 13.03.2018 року, відповідно до платіжного доручення №2680; за квітень 2018 року - 19.04.2018 року, відповідно до платіжного доручення №2698; за травень 2018 року - 16.05.2018 року, відповідно до платіжного доручення №2707; за червень 2018 року - 19.06.2018 року, відповідно до платіжного доручення №2716; за липень 2018 року - 13.07.2018 року, відповідно до платіжного доручення №2728; за серпень 2018 року - 15.08.2018 року, відповідно до платіжного доручення №2748; за вересень 2018 року - 17.09.2018 року, відповідно до платіжного доручення №2761; за жовтень 2018 року - 22.10.2018 року, відповідно до платіжного доручення №2779; за листопад 2018 року - 16.11.2018 року, відповідно до платіжного доручення №2792; за грудень 2018 року - 13.12.2018 року, відповідно до платіжного доручення №2808.
Суд звертає увагу, що відповідачем в ході судового розгляду адміністративної справи не обґрунтовано суду яким чином та на підставі яких даних в межах проведення камеральної перевірки було нараховано штрафні санкції за порушення сплати позивачем задекларованого податкового зобов`язання, адже відповідно до наявних в матеріалах справи копій декларацій з податку узгодженої суми по орендній сплаті та платіжних доручень за 2017-2018 роки ОСОБА_1 було сплачено відповідні суми задекларованого податку.
Відповідно до абзаців другого-третього п. 58.3 ст. 58 ПКУ визначено, що податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) фізичній особі, якщо його вручено їй особисто чи її представникові, надіслано на адресу за місцем проживання або останнього відомого місцезнаходження фізичної особи з повідомленням про вручення або у порядку, визначеному п. 42.4 ст. 42 Податкового кодексу України.
Якщо пошта не може вручити платнику податків податкове повідомлення-рішення або податкові вимоги, або рішення про результати розгляду скарги через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб, їх відмову прийняти податкове повідомлення-рішення або податкову вимогу, або рішення про результати розгляду скарги, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога, або рішення про результати розгляду скарги вважаються врученими платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення.
Відповідно до положень ч. 2ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1)на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, а суд згідно зі ст. 90 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
З урахуванням принципу змагальності, диспозитивності та офіційного з`ясування всіх обставин у справі (ст. 9 КАС України), положення Кодексу адміністративного судочинства України передбачають не лише обов`язок суб`єкта владних повноважень (відповідача у справі) щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності (ч. 2 ст. 77 КАС України), але й обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення (ч. 1 ст. 77 КАС України).
Відповідно до ч. 1, п. 3, п. 4 ч. 2 ст. 245 КАС України, при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково.
Враховуючи викладене вище, повно і всебічно дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, здійснивши системний аналіз норм чинного законодавства України, суд приходить до висновку про задоволення позовної заяви ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень.
Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.
Частиною 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Враховуючи викладене вище, сплачений позивачем судовий збір за подання позовної заяви до суду в розмірі 768,40грн. підлягає стягненню з Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області за рахунок бюджетних асигнувань.
Керуючись ст.ст. 2, 73, 77, 90, 238, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень - задовольнити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області сплачений судовий збір у розмірі 768,40грн. на користь ОСОБА_1 .
Відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Згідно ст. 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.
Статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції, проте, відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.
Суддя В.В. Горбалінський