Справа № 824/117/19-а
Суддя: Ватаманюк Р.В.
Дата ухвалення: 2019-07-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 824/117/19-а

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Кушнір В.О.

Суддя-доповідач - Ватаманюк Р.В.

24 липня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Ватаманюка Р.В.

суддів: Сушка О.О. Сторчака В. Ю. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Зозуля К.Т.,

представника позивача: ОСОБА_1 ,

представника відповідача: Бурлак Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 19 березня 2019 року (повний текст рішення складено 28 березня 2019 року у м. Чернівці) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 (далі - позивач) до Головного управління Національної поліції України в Чернівецькій області (далі - відповідач) про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на роботі та стягнення заробітку за час вимушеного прогулу,

В С Т А Н О В И В :

позивач 04.02.2019 звернувся із позовом до Чернівецького окружного адміністративного суду в якому просив:

1) визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області №725 від 14.12.2018 "Про покарання" в частині накладення дисциплінарного стягнення у виді звільнення зі служби в поліції на оперуповноваженого відділу розкриття злочинів проти власності управління карного розшуку Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_2.;

2) визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області №200о/с від 17.12.2018 "По особовому складу" в частині звільнення оперуповноваженого відділу розкриття злочинів проти власності управління карного розшуку Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_2. зі служби в поліції за п.6 ч.1 ст.77 Закону України "Про Національну поліцію";

3) визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області №3о/с від 10.01.2019 "По особовому складу" в частині звільнення оперуповноваженого відділу розкриття злочинів проти власності управління карного розшуку Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_2. зі служби в поліції за п.6 ч.1 ст.77 Закону України "Про Національну поліцію";

4) зобов`язати Головне управління Національної поліції в Чернівецькій області поновити ОСОБА_2 на службі в поліції на посаді оперуповноваженого відділу розкриття злочинів проти власності управління карного розшуку Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області з 14.01.2018 та виплатити ОСОБА_2 середню заробітну плату за час вимушеного прогулу.

Рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 19.03.2019 в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким позов задовольнити повністю.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт вказав, що судом першої інстанції безпідставно не враховано те, що сам факт невидачі позивачу за період з 10 по 12 грудня 2018 року листка непрацездатності не свідчить про його відсутність на службі у цей період без поважних причин, оскільки надані медичні документи і сам факт проведення 26.12.2018 операції підтверджують неможливість виконання позивачем своїх службових обов`язків у зв`язку з хворобою. Також вказує, що застосовуючи дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення відповідачем не враховано характеру проступку та обставин за яких він був вчинений.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу вказавши, що позивач не надав жодних належних та допустимих доказів які б вказували на поважність причин невиходу на роботу з 10 по 12 грудня 2018 року та його перебування у хворобливому стані протягом зазначеного періоду. Також на спростування доводів позивача щодо незазначення у висновку службового розслідування обставин участі позивача АТО вказав, що така обставина не визначена як характеризуюча. При цьому, в матеріалах справи наявна характеристика позивача, згідно якої він характеризується негативно.

Представник позивача в судовому засіданні вимоги апеляційної скарги підтримав у повному обсязі та просив колегію суддів її задовольнити.

Представник відповідача заперечив проти апеляційної скарги.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без доволення, а рішення суду першої інстанції без змін з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлені та неоспорені сторонами такі обставини.

ОСОБА_2 з листопада 2015 року проходив службу в органах Національної поліції України, зокрема, з грудня 2016 року на посаді оперуповноваженого відділу розкриття злочинів проти власності управління карного розшуку Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області (далі - УКР ГУНП в Чернівецькій області), старший лейтенант поліції.

Начальником УКР ГУНП в Чернівецькій області О. В. Раренко (далі - прямий керівник) 11.12.2018 складено доповідну записку на ім`я т.в.о. начальника ГУНП в Чернівецькій області Ратушенка С.М., згідно змісту якої 10.12.2018 о 4 год. 30 хв. на мобільний телефон начальника відділу розкриття начальника відділу розкриття злочинів проти власності УКР ГУНП в Чернівецькій області майора поліції ОСОБА_3. (далі - безпосередній керівник) надійшло повідомлення від його підлеглого старшого лейтенанта поліції ОСОБА_2 про те, що він захворів і перебуває на лікарняному, в зв`язку із чим в той день був відсутній на роботі.

11.12.2018 ОСОБА_3 зателефонував ОСОБА_2 з приводу причин невиходу на роботу, останній в телефонному режимі повідомив, що перебуває на лікарняному.

Під час перевірки даного факту встановлено, що ОСОБА_2 дійсно звертався в державну установу "ТМО МВС України по Чернівецькій області", однак лікарняний йому не відкрили, про що він не повідомив безпосереднього та прямого керівників та 2 дні (з 10 по 11 грудня 2018 року) на роботу без поважних причин не виходив.

11.12.2018 на підставі указаної вище доповідної записки, з метою надання правової оцінки діям вказаного поліцейського наказом ГУНП в Чернівецькій області призначено службове розслідування та затверджено склад дисциплінарної комісії.

В період з 11.12.2018 по 14.12.2018 дисциплінарна комісія провела службове розслідування за вказаним вище фактом та на підставі зібраних матеріалів встановила, що ОСОБА_2 з 10.12.2018 по 15 год. 00 хв. 14.12.2018 не виходив на службу, чим допустив систематичні прогули без поважних причин, що згідно п. 4 ч. 1 ст. 40 Кодексу законів про працю України, є підставою для розірвання із ним трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу. У зв`язку з цим комісія дійшла висновку, що відомості, які стали підставою для проведення службового розслідування є такими, що підтвердились, а також те, що за порушення службової дисципліни до оперуповноваженого відділу розкриття злочинів проти власності УКР ГУНП в Чернівецькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_2 слід застосувати дисциплінарне стягнення у виді звільнення зі служби в поліції.

Результати службового розслідування викладені у висновку від 14.12.2018.

14.12.2018 наказом ГУНП в Чернівецькій області №725 "Про застосування дисциплінарного стягнення" за порушення службової дисципліни, до оперуповноваженого відділу розкриття злочинів проти власності УКР ГУНП в Чернівецькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_2. застосовано дисциплінарне стягнення у виді звільнення.

17.12.2018 наказом №200о/с "По особовому складу" відповідно до ст. 77 Закону України "Про Національну поліцію" старшого лейтенанта поліції ОСОБА_2 , оперуповноваженого відділу розкриття злочинів проти власності УКР ГУНП в Чернівецькій області з 17.12.2018р. звільнено зі служби в поліції за пунктом 6 частини 1 (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції, накладеного відповідного до Дисциплінарного статуту Національної поліції України).

10.01.2019 наказом № 3 о/с "По особовому складу" внесені зміни до наказу ГУНП в Чернівецькій області від 17.12.2018 №200 о/с у частині звільнення старшого лейтенанта поліції ОСОБА_2 , слова і цифри "17 грудня 2018 року" замінено словами і цифрами "14 січня 2019 року", слова і цифри "02 дні" замінено словами і цифрами "29 днів" та виключено слова і цифри: "кількість днів надмірно нарахованої щорічної відпустки за 2018 рік за час невідпрацьованої частини календарного року складає 03 доби".

Позивач вважаючи, що його звільнено незаконно, звернувся до суду з даним позовом.

Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції дійшов висновку, що позивачем допущено прогул без поважних причин з 10.12.2018 по 14.12.2018, що в подальшому підтвердилося в ході судового розгляду в частині невиходу позивача на службу 10.12.2018, 11.12.2018 та 12.12.2018, а тому, комісія дійшла обґрунтованого висновку про порушення позивачем службової дисципліни, тобто вчинення дисциплінарного проступку, що відповідає ст.1 та ч.1 ст.12 Дисциплінарного статуту.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції за такими доводами.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 №580-VIII (далі - Закон №580), поліцейський зобов`язаний: 1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; 2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва; 3) поважати і не порушувати прав і свобод людини; 4) надавати невідкладну, зокрема домедичну і медичну, допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров`я; 5) зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків; 6) інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.

Згідно із ч.1 ст.19 Закону №580 у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.

Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом (ч.2 ст.19 Закону №580).

Згідно з ч.1 ст.1 Закону України "Про Дисциплінарний статут Національної поліції України" від 15.03.2018 №2337-VIII (далі - Дисциплінарний статут) службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників .

Частиною 1 ст. 11 Дисциплінарного статуту встановлено, що за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Положенням ч. 1 ст. 12 Дисциплінарного статуту зазначено, що дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

Згідно частин 1 та 2 статті 13 Дисциплінарного статуту, дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків.

Дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони.

Відповідно до ч. 2 ст. 14 Дисциплінарного статуту з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків проводиться службове розслідування.

Положенням п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону №580 встановлено, що поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється зокрема у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Пунктом 4 ч. 1 ст. 40 Кодексу законів про працю України вказано, що трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин.

Отже, положеннями чинного законодавства чітко врегульовано правову основу для здійснення повноважень поліцейського, з урахуванням критеріїв та принципів, що дають змогу сумлінно виконувати свою роботу та дотримуватись певних правил та законодавства.

При цьому, у разі вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції, до нього, на підставі службового розслідування, проведеного з дотриманням процедури проведення, у разі наявності підстав, застосовується певний вид дисциплінарного стягнення, що обов`язково повинно відповідати характеру та значимості проступку, з дотриманням принципу пропорційності до вчиненого порушення та шкоди, завданої внаслідок здійснення такого проступку.

Разом з тим, застосування до поліцейського такого дисциплінарного стягнення як звільнення, є крайнім заходом дисциплінарного впливу.

Як вбачається з матеріалів справи, підставою для призначення та в подальшому проведення службового розслідування стала доповідна записка прямого керівника позивача про те, що позивачем вчинено дисциплінарний проступок у вигляді прогулу без поважних причин з 10.12.2018 по 11.12.2018 (2 дні).

Службове розслідування розпочато 10.12.2018 та закінчено 14.12.2018.

В ході службового розслідування дисциплінарній комісії надані акти про невихід ОСОБА_2 на роботу 10.12.2018, 11.12.2018, 12.12.2018, 13.12.2018 та 14.12.2018, які у ці дні були складені поліцейськими УКР ГУНП.

Згідно висновку службового розслідування слідує, що з метою перевірки можливого перебування ОСОБА_2 на лікарняному, дисциплінарною комісією були направлені відповідні запити до КУ "Вижницька центральна районна лікарня" від 12.12.2018 №5200/123/12/03-2018 та ДУ "ТМО МВС України по Чернівецькій області" від 13.12.2018 №5172/123/12/03-2018.

Згідно відповіді ДУ "ТМО МВС України по Чернівецькій області" від 13.12.2018 №33/46-1062, поліцейський Калинич С . в період з 10.12.2018 по 11.12.2018 на лікуванні (амбулаторному, стаціонарному) в лікарні (з поліклінікою) ДУ "ТМО МВС України по Чернівецькій області" не перебував, довідка з тимчасової втрати працездатності не видавалась.

Як вбачається з відповіді КУ "Вижницька центральна районна лікарня" від 14.12.2018 №01-22/1389, 13.12.2018 поліцейський ОСОБА_2 був консультований лікарем отоларингологом поліклінічного відділення даного медичного закладу, однак лікарняний йому не надавався, на амбулаторному та стаціонарному лікуванні з подальшою видачею лікарняного листа не знаходився.

У поясненнях начальника відділення розкриття злочинів проти власності УКР ГУНП в Чернівецькій області майора поліції Гливки В.І. від 14.12.2018 вказано, що 10.12.2018 та 11.12.2018 позивач телефоном повідомив про те, що перебуває на лікарняному, та в указані дні не вийшов на службу. Про те, що позивач не відкривав лікарняного у ДУ "ТМО МВС України по Чернівецькій області" ОСОБА_3 стало відомо ще 10.12.2018. З пояснень ОСОБА_3 також слідує, що ОСОБА_2 не вийшов на службу 12.12.2018, 13.12.2018 та 14.12.2018.

При цьому, на підставі ст. 63 Конституції України позивач відмовився від надання пояснень щодо невиходу на службу з 10.12.2018 по 14.12.2018.

Згідно службових характеристики ОСОБА_2 , складеної прямим керівником останнього, поліцейський по місцю проходження служби характеризується негативно, порушник службово-виконавської та транспортної дисципліни, має посередні результати службової діяльності у розкритті злочинів, не працює над удосконаленням та підвищенням свого професійного рівня, несвоєчасно та неналежним чином виконує поставлені завдання.

Враховуючи зібрані в ході службового розслідування докази про безпідставну відсутність позивача за місцем служби з 10.12.2018 по 14.12.2018, комісія дійшла висновку про те, що підстави, за яких призначено службове розслідування, а саме - допущення прогулу позивачем, підтвердилися.

Згідно рапорту ОСОБА_2 від 08.01.2019, в період з 13.12.2018 по 04.01.2019 позивач знаходився на лікуванні у Вижницькій ЦРЛ з діагнозом хронічний тонзиліт та проведено операцію.

Позивачем надано копію листка непрацездатності, виданого КУ "Вижницька центральна районна лікарня", що підтверджує звільнення його від роботи з 13.12.2018 до 22.12.2018.

Водночас у рапорті не надано пояснення щодо відсутності на службі з 10.12.2018 по 12.12.2018.

Крім того, на підтвердження вказаних обставин, позивачем надано копію медичної картки амбулаторного хворого №737550, згідно записів якої ОСОБА_2 звертався до лікаря 11.12.2018 зі скаргами на біль у горлі та загальну слабкість, здав аналіз крові 11.12.2018 та аналіз на мікробіологічне дослідження та визначення чутливості виділених культур до хіміотерапевтичних препаратів. Однак, згідно запису, вчиненого терапевтом в медичній картці позивача 12.12.2018 - враховуючи результати вказаних аналізів, консультацію лор-лікаря підстав для звільнення ОСОБА_2 від виконання службових обов`язків через хворобу немає.

При цьому, з матеріалів справи вбачається, що допитаний судом першої інстанції свідок ОСОБА_7 повідомив, що для з`ясування обставин, що були предметом розслідування здійснив виїзд у Вижницьку ЦРЛ, де заступник головного лікаря повідомила, що 13.12.2018 його консультував лікар-лор, позивачу наразі лікарняний не відкривався.

Отже, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що позивачем не надано обґрунтованих доказів, що підтверджують підстави відсутності його на службі 10.12.2018, 11.12.2018 та 12.12.2018.

При цьому, в судовому засіданні суду апеляційної інстанції позивач не надав жодних доказів з приводу поважності причин відсутності його у вказаний період на службі, як і доказів, що свідчать про підстави звільнення його від служби у ці дні.

Твердження позивача про хворобливий стан 10.12.2018 не підтверджено жодним документом.

Відтак, відомості, які стали підставою для проведення службового розслідування слід вважати такими, що підтвердилися.

За таких обставин, враховуючи, що позивачем допущено прогул без поважних причин з 10.12.2018 по 14.12.2018, що в подальшому підтвердилося в ході судового розгляду в частині невиходу позивача на службу 10.12.2018, 11.12.2018 та 12.12.2018, комісія дійшла обґрунтованого висновку про порушення позивачем службової дисципліни, тобто вчинення дисциплінарного проступку, що відповідає ст. 1 та ч. 1 ст. 12 Дисциплінарного статуту.

Таким чином, колегія суддів вважає, що вчинення позивачем дисциплінарного проступку та наявність підстав для застосування до позивача такого заходу дисциплінарного впливу, як звільнення з поліції є правомірним, адже неодноразова відсутність позивача на службі без поважних причин не узгоджується з положенням щодо дотримання працівниками поліції службової дисципліни, закріпленими у Дисциплінарному статуті.

Вказана позиція узгоджується з висновками Верховного Суду викладеними у постанові від 02.05.2019 у справі №826/18834/15.

В своїй апеляційній скарзі позивач вказує на те, що надані медичні документи і сам факт проведення 26.12.2018 позивачу операції підтверджують неможливість виконання позивачем своїх службових обов`язків у зв`язку з хворобою.

Однак, суд вважає, що ці обставини не впливають на необхідність позивача як поліцейського дотримуватись вимог законодавства стосовно проходження служби, а саме оформлення непрацездатності (в разі її настання) належним чином.

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судому постанові від 16.04.2019 у справі №805/1126/18-а.

Частиною 8 ст. 19 Дисціплінарного статуту визначено, що під час визначення виду стягнення керівник враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.

Відтак, апеляційний суд відхиляє доводи скаржника про те, що у висновку службового розслідування не вказано про участь позивача в антитерористичній операції на території Луганської області, оскільки така обставина не визначена як характеризуюча.

При цьому, зі службової характеристики на ОСОБА_2 від 14.12.2018 вбачається, зокрема, що за час роботи в органах внутрішніх справ, Національної поліції України та на займаній посаді зарекомендував себе як недисциплінований працівник, порушник службово-виконавської та транспортної дисципліни. Неодноразово допускав порушення термінів виконання контрольних документів МВС, НПУ та ГУНП в Чернівецькій області. Спостерігалися випадки неетичного ставлення до громадян під час виконання службових обов`язків.

Отже, враховуючи викладене вище, суд вважає, що відповідачем на підставі висновку службового розслідування, з урахуванням всіх обставин справи правомірно прийнято рішення про звільнення позивача зі служби.

Таким чином, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позову в частині визнання протиправними та скасування наказів Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області №725 від 14.12.2018 "Про покарання" в частині накладення на позивача дисциплінарного стягнення у виді звільнення зі служби в поліції, та №200о/с від 17.12.2018 "По особовому складу" в частині звільнення позивача зі служби в поліції за п.6 ч.1 ст.77 Закону України "Про Національну поліцію".

Щодо позовної вимоги позивача щодо скасування наказу №3 о/с від 10.01.2019, яким внесено зміни до наказу №200о/с від 17.12.2018 про звільнення ОСОБА_2 слід вказати наступне.

08.01.2019 на адресу відповідача позивачем було подано рапорт, до якого було додано листок непрацездатності з 13.12.2018 по 22.12.2018.

За таких обставин, відповідач отримавши інформацію щодо тимчасової непрацездатності позивача за вказаний період, відповідач правомірно та в межах наданих повноважень вніс відповідні зміни до наказу, зокрема, в частині дати звільнення позивача.

При цьому, суд вважає доречним посилання суду першої інстанції на висновками Верховного Суду, викладені у постанові від 28.11.2018 у справі №815/1813/15 стосовно того, що правом змінити дату, з якої особа рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ підлягає звільненню зі служби у такій правовій ситуації, наділений безпосередній керівник (начальник) такої особи, шляхом внесення змін до наказу про звільнення із зазначенням нової дати звільнення, встановивши її наступним робочим днем після закінчення терміну непрацездатності працівника.

Відтак, вимоги позивача в частині визнання протиправним та скасування наказу №3о/с від 10.01.2019 також не підлягають задоволенню.

За таких обставин, враховуючи, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 19 березня 2019 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили відповідно до ст. 325 КАС України та оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 26 липня 2019 року.

Головуючий Ватаманюк Р.В.

Судді Сушко О.О. Сторчак В. Ю.