Справа № 813/1806/18
Суддя: Ніколін Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2019-07-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2019 рокуЛьвів№ Н-857/3735/18

Колегія суддів Восьмого апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді Ніколіна В.В.,

суддів Багрія В.М., Старунського Д.М.

за участі секретаря судового засідання Ваврик Х.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові заяву ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 12 березня 2019 року у справі за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 10 жовтня 2018 року у справі №813/1806/18 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління МВС України у Львівській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 02.05.2018 звернувся до суду з позовом до Головного управління МВС України у Львівській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, у якому, з урахуванням клопотання про уточнення позовних вимог, просив: визнати протиправною бездіяльність Головного управління МВС України в Львівській області в особі Ліквідаційної комісії, яка полягає у не виплаті компенсації втрати частини доходу у зв`язку із порушенням строку виплати частини основного розміру пенсії з 01.01.2016 по 05.05.2017 через невчасне подання до Головного управління Пенсійного фонду України в Львівській області довідки для перерахунку пенсії; визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Львівській області, яка полягає у не нарахуванні і не виплаті компенсації втрати частини доходу у зв`язку із порушенням строку виплати частини основного розміру пенсії з 01.01.2016 по 29.04.2018; зобов`язати Головне управління МВС України в Львівській області в особі Ліквідаційної комісії, нарахувати і виплатити позивачу компенсацію втрати частини доходу з 01.01.2016 по 05.05.2017; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Львівській області, нарахувати і виплатити позивачу компенсацію втрати частини доходу з 01.01.2016 по 29.04.2018. В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що відмова відповідача у нарахуванні та виплаті компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати є протиправною, оскільки таке право передбачено Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» (далі - Закон №2050-III).

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 10 жовтня 2018 року у справі №813/1806/18 позов задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, яка полягає у не нарахуванні і не виплаті компенсації втрати частини доходу у зв`язку із порушенням строку виплати частини основного розміру пенсії з 01.01.2017 по 29.04.2018. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області нарахувати і виплатити позивачу компенсацію втрати частини доходу з 01.01.2016 по 29.04.2018. В іншій частині позову відмовлено.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 12 березня 2019 року рішення Львівського окружного адміністративного суду від 10 жовтня 2018 року в частині задоволених позовних вимог скасовано та прийнято в цій частині нову постанову, якою в задоволенні цих позовних вимог відмовлено. В решті рішення Львівського окружного адміністративного суду від 10 жовтня 2018 року залишено без змін.

ОСОБА_1 звернувся до апеляційного суду з заявою про перегляд постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 12 березня 2019 року за нововиявленими обставинами. Наявність нововиявлених обставин обґрунтовує існуванням різних за змістом судових рішень, в яких має місце неоднакове застосування судами одних і тих самих норм матеріального права, зокрема, покликається на постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 09 квітня 2019 року у справі №824/1029/18-а, Верховного Суду від 20 лютого 2018 року у справі №336/4675/17, від 21 червня 2018 року у справі №523/1124/17 та від 03 липня 2018 року у справі №521/940/17, позовні вимоги, в яких аналогічні тим, які були заявлені позивачем в межах розглядуваної справи, задоволено.

Учасники справи, в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, а тому, апеляційний суд, відповідно до частини четвертої статті 229 КАС України, вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності учасників справи, без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи та доводи заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, апеляційний суд приходить до висновку про те, що в задоволенні заяви необхідно відмовити з таких підстав.

Згідно частин першої, другої, четвертої статті 361 КАС України судове рішення, яким закінчено розгляд справи і яке набрало законної сили, може бути переглянуто за нововиявленими або виключними обставинами.

Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є: 1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; 2) встановлення вироком суду або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного рішення у цій справі; 3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, яке підлягає перегляду.

Не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: 1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; 2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.

В адміністративному судочинстві перегляд судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами є особливим видом провадження. На відміну від перегляду судового рішення в порядку апеляційного та касаційного оскарження, підставою такого перегляду не є недоліки розгляду справи судом (незаконність та необґрунтованість судового рішення чи ухвали, неправильне застосування судом норм матеріального права, порушення норм процесуального права), а те, що на час ухвалення рішення суд не мав можливості врахувати істотну обставину, яка могла суттєво вплинути на вирішення справи, оскільки учасники судового розгляду не знали про неї та, відповідно, не могли надати суду дані про неї. Тобто, перегляд справи у зв`язку з нововиявленими обставинами має на меті не усунення судових помилок, а лише перегляд уже розглянутої справи з урахуванням обставини, про існування якої стало відомо після ухвалення судового рішення.

При цьому нововиявлені обставини - це факти, від яких залежить виникнення, зміна чи припинення прав і обов`язків осіб, що беруть участь у справі, тобто юридичні факти. Нововиявлені обставини за своєю юридичною суттю є фактичними даними, що в установленому порядку спростовують факти, які було покладено в основу судового рішення, та породжують процесуальні наслідки, впливають на законність і обґрунтованість ухваленого без їх врахування судового рішення.

До нововиявлених обставин належать факти об`єктивної дійсності, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші факти, які мають значення для правильного розв`язання спору. Необхідними та загальними ознаками нововиявлених обставин є: 1) існування цих обставин на час розгляду та вирішення справи і ухвалення судового рішення, про перегляд якого подається заява; 2) на час розгляду справи ці обставини об`єктивно не могли бути відомі ні заявникові, ні суду; 3) істотність цих обставин для розгляду справи (тобто коли врахування цих обставин судом мало б наслідком прийняття іншого судового рішення, ніж те, яке було прийняте).

Під нововиявленою обставиною мається на увазі фактична обставина, яка має істотне значення і яка об`єктивно існувала на час розгляду справи, але не була і не могла бути відома усім особам, які брали участь у справі, та суду. Нова обставина, що з`явилася або змінилася після розгляду справи, не є підставою для перегляду справ. Тобто для визнання обставини нововиявленою недостатньо, щоб особа просто не знала про наявність певної істотної обставини, а потрібно, щоб вона і не могла знати про неї. Якщо вона все-таки могла знати про певну обставину за добросовісного ставлення до справи, тоді ця підстава для перегляду відсутня.

Не вважаються нововиявленими нові обставини, які виявлені після ухвалення судом рішення, а також зміна правової позиції суду в інших подібних справах. Не можуть вважатися нововиявленими ті обставини, що встановлюються на підставі доказів, які не були своєчасно подані сторонами чи іншими особами, які беруть участь у справі. Обставини, що виникли чи змінилися після ухвалення судом рішення, а також обставини, на які посилався учасник судового процесу у своїх поясненнях, касаційній скарзі, або які могли бути встановлені в разі виконання судом вимог процесуального закону, теж не можуть визнаватися нововиявленими.

Аналогічна правова позиція висловлена в постановах Верховного Суду від 02 травня 2018 року у справі №2а-7523/10/1270, від 02 травня 2018 року у справі №303/3535/16-а, від 04 вересня 2018 року у справі №809/824/17, від 22 листопада 2018 року у справі №826/14224/15, від 06 лютого 2019 року у справі №822/862/15.

Таким чином, наведена заявником обставина у даній справі, а саме, наявність різних за змістом судових рішень, в яких має місце неоднакове застосування судами одних і тих самих норм матеріального права, не відповідає вищенаведеним ознакам та критеріям, а тому не є нововиявленою у розумінні статті 361 КАС України і не може бути підставою для перегляду судового рішення.

Такого ж висновку дійшов Верховний Суд в ухвалі від 06 березня 2019 року у справі №816/1062/15-а.

Окрім цього, необхідно відзначити, що одним з основоположних аспектів верховенства права є вимога щодо юридичної визначеності, згідно з якою у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів (справа «Брумареску проти Румунії» (Brumarescu v. Romania) [GC], заява № 28342/95, п. 61, ECHR 1999-VII). Юридична визначеність вимагає поваги до принципу «resjudicata», тобто поваги до остаточного рішення суду. Згідно з цим принципом жодна сторона не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового до виконання рішення суду лише з однією метою - домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі. Повноваження судів вищого рівня з перегляду мають здійснюватися для виправлення судових помилок і недоліків, а не задля нового розгляду справи. Таку контрольну функцію не слід розглядати як замасковане оскарження, і сама лише ймовірність існування двох думок стосовно предмета спору не може бути підставою для нового розгляду справи. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли цього вимагають відповідні вагомі й непереборні обставини (див. справу «Рябих проти Росії»).

При цьому, суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що в пункті 40 рішення справи «Пономарьов проти України» (№3236/03) Європейський суд з прав людини зазначив, що «право на справедливий розгляд судом, яке гарантовано пунктом 1 статті 6 Конвенції, має розумітися у світлі преамбули Конвенції, у відповідній частині якої зазначено, що верховенство права є спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу resjudicata - принципу остаточності рішень суду. Цей принцип наголошує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення».

Крім того, Європейський суд з прав людини у пункті 46 Рішення у справі «Попов проти Молдови» №2 зазначив, що відкриття внаслідок нововиявлених обставин як такі не є несумісними з Конвенцією. Однак рішення про перегляд процедур повинні відповідати відповідним нормативним критеріям, а неправильне застосування такої процедури може суперечити Конвенції, якщо врахувати, що її результат -«втрата» судового рішення - є такою ж, як і запит для анулювання. Принципи правової визначеності та верховенства права вимагають від Суду бути пильними у цій сфері (Popov v. Moldova №2; 19960/04).

Враховуючи викладене вище, суд апеляційної інстанції вважає, що заявник не довів існування нововиявлених обставин, які могли б стати підставою для перегляду постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 12 березня 2019 року, оскільки звертаючись до суду із вказаною заявою заявником не зазначено жодної нововиявленої обставини в розумінні статті 361 КАС України.

Апеляційний суд вважає, що наведені заявником обставини не є нововиявленими обставинами в розумінні пункту 1 частини другої статті 361 КАС України та стосуються фактично переоцінки доказів у справі та власного тлумачення позивачем норм права, а тому не можуть бути підставою для перегляду та скасування рішення суду апеляційної інстанції.

При цьому, обізнаність позивача або суду в існуванні певної судової практики на час прийняття кінцевого рішення у справі, з яким фактично не згоден позивач, жодним чином не є підставою для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами.

Відтак, проаналізувавши встановлені обставини у сукупності, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що подана ОСОБА_1 заява про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами є необґрунтованою та такою, що задоволенню не підлягає.

Відповідно до частини четвертої статті 368 КАС України, за результатами перегляду рішення, ухвали за нововиявленими обставинами суд може, зокрема, відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі.

Згідно з частиною першою статті 369 КАС України, у разі відмови в задоволенні заяви про перегляд рішення, ухвали за нововиявленими обставинами суд постановляє ухвалу.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відсутність правових підстав для перегляду постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 12 березня 2019 року за нововиявленими обставинами у цій справі, тому в задоволенні відповідної заяви слід відмовити.

Керуючись ч.3 ст.243, 310, 321, 325, 368, 369 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ :

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 12 березня 2019 року у справі №813/1806/18 - відмовити.

Постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 12 березня 2019 року у справі №813/1806/18 залишити в силі.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя В. В. Ніколін
судді В. М. Багрій
Д. М. Старунський

Повний текст судового рішення складено 24 липня 2019 року.