Справа № 120/4053/18-а
Суддя: Полотнянко Ю.П.
Дата ухвалення: 2019-07-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 120/4053/18-а Головуючий суддя 1-ої інстанції - Воробйова І.А.

Суддя-доповідач - Полотнянко Ю.П.

24 липня 2019 року м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Полотнянка Ю.П.

суддів: Залімського І. Г. Драчук Т. О. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 11 січня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту соціальної політики Вінницької міської ради, міської комісії з питань призначення та надання населенню житлових субсидій, соціальних допомог, пільг та розгляду інших соціальних питань Управління соціального захисту населення (Лівобережне) Департаменту соціальної політики Вінницької міської ради про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дію,

В С Т А Н О В И В :

в листопаді 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Департаменту соціальної політики Вінницької міської ради, міської комісії з питань призначення та надання населенню житлових субсидій, соціальних допомог, пільг та розгляду інших соціальних питань Управління соціального захисту населення (Лівобережне) Департаменту соціальної політики Вінницької міської ради, в якому просила:

- визнати протиправним та скасувати рішення, оформлене протоколом №47 від 09.10.2018 щодо відмови у нарахуванні та виплаті допомоги при народженні дитини з 01.01.2016 по 30.04.2018 в розмірі 860 грн. щомісячно;

- зобов`язати нарахувати та виплатити заборгованість при народженні дитини, яка утворилась з 01.01.2016 р. по 30.04.2018 р. в розмірі 24080 грн.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 11 січня 2019 року позов задоволено частково:

- визнано протиправним та скасовано рішення міської комісії з питань призначення та надання населенню житлових субсидій, соціальних допомог, пільг та розгляду інших соціальних питань Управління соціального захисту населення (Лівобережне) Департаменту соціальної політики Вінницької міської ради №47 від 09.10.2018 в частині відмови ОСОБА_1 в призначенні (відновленні) соціальних виплат, пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) внутрішньо переміщеним особам;

- зобов`язано міську комісію з питань призначення та надання населенню житлових субсидій, соціальних допомог, пільг та розгляду інших соціальних питань Управління соціального захисту населення (Лівобережне) Департаменту соціальної політики Вінницької міської ради повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 26.09.2018 та прийняти відповідне рішення;

- в решті позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, позивач подала апеляційну скаргу в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 11 січня 2019 року змінити виклавши його резолютивну частину в наступній редакції, а саме:

- визнати протиправним та скасувати рішення міської комісії з питань призначення та надання населенню житлових субсидій, соціальних допомог, пільг та розгляду інших соціальних питань, яке оформлене протоколом №47 від 09.10.2018 щодо відмови ОСОБА_1 в нарахуванні та виплаті допомоги при народженні дитини з 01.01.2016 по 30.04.2018 в розмірі 860 грн. щомісячно;

- зобов`язати Департамент соціальної політики Вінницької міської ради нарахувати та виплатити ОСОБА_1 заборгованість з допомоги при народженні дитини з 01.01.2016 по 30.04.2018 в розмірі 24 080,00 грн.;

- звернути до негайного виконання рішення суду в межах суми стягнення за один місяць;

- стягнути на користь ОСОБА_1 1409,60 грн. сплаченого судового збору за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту соціальної політики Вінницької міської ради.

Керуючись приписами п.3 ч.1 ст.311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, рішенням Автозаводського УСЗН від 29.04.2015 р. ОСОБА_1 призначено допомогу при народженні дитини з 01.04.2015 р. по 30.04.2015 р. в сумі 10 320 грн. та з 01.05.2015 по 30.04.2018 р. в сумі 860 грн.

Розпорядженням Автозаводського УСЗН №610 від 09.01.2018 р. виплата допомоги припинена та закрито особовий рахунок з 01.01.2016 р., у зв`язку із не підтвердженням місця проживання.

21.05.2018 р. ОСОБА_1 звернулась із заявою до УСЗН (Лівобережне) Департаменту соціальної політики Вінницької міської ради про призначення/перерахування допомоги при народженні дитини, за наслідком розгляду якої прийнято рішення, оформлене протоколом №25 від 19.06.2018 р., про відмову у призначення (відновленні) допомоги.

В подальшому, 26 вересня 2018 р. ОСОБА_1 повторно звернулась до управління соціального захисту населення (Лівобережне) Департаменту соціальної політики Вінницької міської ради із заявою про прийняття відповідного рішення та виплату невиплаченого розміру допомоги з 01.01.2016 р. по 30.04.2018 р. в сумі 24 080 грн.

За наслідком розгляду даного звернення комісією прийнято рішення №47 від 09.10.2018 р., яким відмовлено ОСОБА_1 в призначенні (поновленні) допомоги при народженні дитини.

Не погоджуючись із даним рішенням відповідача, позивач звернулась із цим позовом до суду.

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції дійшов висновку, що виплата вказаної допомоги поновлюється в разі, якщо після припинення такої особа звернулась із письмовою заявою до органу, що призначив допомогу. Однак, судом встановлено, що допомогу при народженні дитини ОСОБА_1 призначено рішенням управління соціального захисту Автозаводського району Департаменту соціального захисту та питань АТО виконкому Кременчуцької міської ради Полтавської області і саме розпорядженням (№160 від 09.01.2018) останнього виплату такої (допомоги) припинено, тоді як Департамент соціальної політики Вінницької міської ради в період з 01.01.2016 по 30.04.2018 рішень про призначення/продовження виплати допомоги при народженні дитини щодо ОСОБА_1 не приймав.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов висновку, що за відсутності в період з 01.01.2016 по 30.04.2018 відповідних рішень щодо призначення/поновлення виплати допомоги при народженні дитини ОСОБА_1 для стягнення заборгованості відсутні.

Також суд першої інстанції дійшов висновку, що оскаржуване рішення не містить жодного обгрунтування (мотивації) на підтвердження того, з яких міркувань виходив відповідач при його прийнятті, крім посилання на нормативно-правові акти, а тому суд зобов`язав субєкта владних повноважень повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 26.09.2018 з урахуванням правової оцінки наданої судом у рішенні.

Колегія суддів з такими висновками суду першої інстанції погоджується, з огляду на таке.

Стосовно задоволення судом першої інстанії вимоги позивача про визнання протиправним та скасування рішення, оформлене протоколом №47 від 09.10.2018 р. щодо відмови у нарахуванні та виплаті допомоги при народженні дитини з 01.01.2016 р. по 30.04.2018 р. в розмірі 860 грн. щомісячно, колегія суддів дійшла зазначає наступне.

Так, відповідно до статті 3 Закону України "Про державну допомогу сім`ям з дітьми" від 21.11.1992р. №2811-XII (далі - Закон №2811-XII ), в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, відповідно до цього Закону призначається державна допомога сім`ям з дітьми, зокрема, допомога при народженні дитини.

Згідно статті 10 цього Закону, допомога при народженні дитини за цим Законом надається одному з батьків дитини (опікуну), який постійно проживає разом з дитиною.

Частиною сьомою статті 11 Закону №2811-XII, допомога при народженні дитини призначається за умови, якщо звернення за її призначенням надійшло не пізніше дванадцяти місяців з дня народження дитини.

Відповідно до статті 12 Закону №2811-XII, допомога при народженні дитини призначається у розмірі 41280 гривень. Виплата допомоги здійснюється одноразово у сумі 10320 гривень, решта суми допомоги виплачується протягом наступних 36 місяців рівними частинами у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до частини 9 статті 11 Закону №2811-XII, виплата допомоги при народженні дитини припиняється у разі позбавлення отримувача допомоги батьківських прав; відібрання дитини в отримувача допомоги без позбавлення батьківських прав; тимчасового влаштування дитини на повне державне утримання; припинення опіки або звільнення опікуна від його повноважень щодо конкретної дитини; нецільового використання коштів і незабезпечення отримувачем допомоги належних умов для повноцінного утримання та виховання дитини.

Пунктом 12 Порядку призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2001р. №1751 (далі- Порядок №1751) передбачено, що допомога при народженні дитини призначається за умови, що звернення за її призначенням надійшло не пізніше ніж через 12 календарних місяців після народження дитини.

Згідно пункту 13 цього Порядку №1751, допомога при народженні дитини, яка народилася після 30 червня 2014 р., надається у розмірі 41280 гривень. Виплата допомоги здійснюється одноразово у сумі 10320 гривень, решта суми допомоги виплачується протягом наступних 36 місяців рівними частинами.

Виплата допомоги припиняється у разі позбавлення отримувача допомоги батьківських прав; відмови отримувача допомоги від виховання дитини; нецільового використання коштів і незабезпечення отримувачем допомоги належних умов для повноцінного утримання та виховання дитини; відібрання дитини в отримувача допомоги без позбавлення батьківських прав; тимчасового влаштування дитини на повне державне утримання, крім дітей, які народилися під час перебування матері в слідчому ізоляторі або установі виконання покарань за умови перебування дитини разом з матір`ю; припинення опіки або звільнення опікуна від його повноважень щодо конкретної дитини; перебування отримувача допомоги у місцях позбавлення волі за рішенням суду; усиновлення дитини-сироти або дитини, позбавленої батьківського піклування; смерті дитини; смерті отримувача допомоги.

Згідно пункту 13 Порядку №1751 виплата допомоги поновлюється у випадках, передбачених абзацами двадцятим - двадцять сьомим, двадцять дев`ятим і тридцятим цього пункту, у разі, коли особа, що фактично здійснює догляд за дитиною (один з батьків дитини, опікун), звернулася протягом дванадцяти місяців після припинення виплати допомоги до органу, що призначив допомогу, з письмовою заявою.

Таким чином, з наведеного вбачається, що виплата вказаної допомоги поновлюється у разі, якщо після припинення такої особа звернулась із письмовою заявою до органу , що призначив допомогу.

Крім того, критерій "прийняття рішень, вчинення (невчинення) дій на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України" - за змістом випливає з принципу законності, що закріплений у частині другій статті 19 Конституції України: "Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України".

"На підставі" означає, що суб`єкт владних повноважень:

- має бути утворений у порядку, визначеному Конституцією та законами України;

- зобов`язаний діяти на виконання закону, за умов та обставин, визначених ним.

Критерій "прийняття рішення, вчинення (невчинення) дії обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення або вчинення дії" - відображає принцип обґрунтованості рішення або дії. Він вимагає від суб`єкта владних повноважень враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Для цього він має ретельно зібрати і дослідити матеріали, що мають доказове значення у справі, наприклад, документи, пояснення осіб, висновки експертів тощо. Суб`єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих висновків, обґрунтованих припущеннями, а не конкретними обставинами. Так само недопустимо надавати значення обставинам, які насправді не стосуються справи. Несприятливе для особи рішення повинно бути вмотивованим.

Встановлення невідповідності діяльності суб`єкта владних повноважень хоча б одному із зазначених критеріїв для оцінювання його рішень, дій та бездіяльності може бути підставою для задоволення адміністративного позову.

Як видно із оскаржуваного рішення, таке не містить жодного обґрунтування (мотивації) на підтвердження того, з яких міркувань виходив відповідач при його прийнятті, крім посилання на нормативно - правові акти.

Таким чином, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що спірне рішення не відповідає вищевказаним критеріям, не ґрунтується на нормах закону, є протиправним та, відповідно, підлягає скасуванню.

Щодо вимоги позивача про зобов`язання нарахувати та виплатити заборгованість при народженні дитини, яка утворилась з 01.01.2016 по 30.04.2018 в розмірі 24080 грн., то суд першої інстанції дійшов правильного висновку стосовно відмови у задоволенні вказаної вимоги, з наступних підстав.

Як слідує з матеріалів справи, рішенням Автозаводського УСЗН від 29.04.2015 р. ОСОБА_1 призначено допомогу при народженні дитини з 01.04.2015 р. по 30.04.2015 р. в сумі 10 320 грн. та з 01.05.2015 по 30.04.2018 р. в сумі 860 грн., проте розпорядженням №610 від 09.01.2018 р. виплата допомоги припинена та закрито особовий рахунок з 01.01.2016 р., у зв`язку із не підтвердженням місця проживання.

Отже, допомогу при народженні дитини ОСОБА_1 призначено рішенням управління соціального захисту Автозаводського району Департаменту соціального захисту та питань АТО виконкому Кременчуцької міської ради Полтавської області і саме розпорядженням (№160 від 9.01.18 р.) останнього виплату такої (допомоги) припинено.

В свою чергу, Департамент соціальної політики Вінницької міської ради в період з 01.01.2016 по 30.04.2018 рішень про призначення/продовження виплати допомоги при народженні дитини щодо ОСОБА_1 не приймав.

Таким чином, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог про зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити заборгованість при народженні дитини, яка утворилась з 01.01.2016 по 30.04.208 в розмірі 24080 грн., оскільки як встановлено з матеріалів справи, в період 01.01.2016 по 30.04.2018 Департамент соціальної політики Вінницької міської ради відповідних рішень щодо призначення/продовження виплати допомоги при народженні дитини щодо ОСОБА_1 не приймав.

Щодо посилання апелянта на те, що в заяві від 26.09.2018 позивачем ставилося питання не про поновлення виплати відповідної допомоги, а про стягнення заборгованості з невиплаченого розміру допомоги при народженні дитини за минулий період з 01.01.2016 по 30.04.2018, то слід зазначити, що органом, який призначив зазначену допомогу є Управління соціального захисту населення Автозаводського району департаменту соціального захисту населення та питань АТО виконкому Кременчуцької міської ради, а не Департаментом соціальної політики Вінницької міської ради.

Припинення виплати соціальної допомоги також відбулось за рішенням УСЗН Автозаводського району, проте вказане рішення про припинення виплати соціальної допомоги з 01.01.2016 позивачем не оскаржувалось, а тому у департаменту соціальної політики Вінницької міської ради відсутня заборгованість перед ОСОБА_1 із виплати соціальної допомоги, яка була призначена та виплачувалась УСЗН Автозаводського району Кременчуцької міської ради.

З наведених підстав, колегія суддів вважає також необгрунтованими доводи апелянта про те, що наявність правовідносин між Департаментом соціальної політики Вінницької міської ради та позивачем в частині призначення/поновлення виплати допомоги при народженні дитини за період з 01.01.2016 по 30.04.2018 взагалі не має ніякого значення при вирішенні питання про стягнення відповідної заборгованості.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції вважає, що позивач обрав невірний спосіб захисту своїх прав, а відтак судом першої інстанції обґрунтовано відмовлено у задоволенні позовних вимог щодо нарахування та виплати заборгованості при народжені дитини, яка утворилась з 01.01.2016 по 30.04.2018 в розмірі 24080 грн.

Разом з тим, колегія суддів з урахуванням ст.245 КАС України, погоджується із висновком суду першої інстанції щодо зобов`язання міську комісію з питань призначення та надання населенню житлових субсидій, соціальних допомог, пільг та розгляду інших соціальних питань Управління соціального захисту населення (Лівобережне) Департаменту соціальної політики Вінницької міської ради повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 26.09.2018 та прийняти відповідне рішення, оскільки як зазначалось вище, оскаржуване рішення не містить жодного обгрунтування на підтвердження того, з яких міркувань виходив відповідач при його прийнятті, крім посилання на нормативно-правові акти.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції надав належну оцінку наявним у справі доказам та зробив правильний висновок щодо часткового задоволення позовних вимог.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного та приймаючи до уваги, що суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваної постанови правильно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку, та прийняв законне і обґрунтоване рішення, висновки суду відповідають обставинам справи, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 11 січня 2019 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. 325 КАС України.

Головуючий Полотнянко Ю.П.

Судді Залімський І. Г. Драчук Т. О.