Справа № 816/4599/15
Суддя: Кравчук В.М.
Дата ухвалення: 2019-07-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

24 липня 2019 року

м. Київ

справа №816/4599/15

адміністративне провадження №К/9901/14457/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Кравчука В.М., суддів Єзерова А.А., Стародуба О.П.,

розглянув у письмовому провадженні

касаційну скаргу ОСОБА_1

на постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 08 грудня 2015 року (суддя Іваненко С.А.) та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 10 лютого 2016 року (колегія у складі суддів Яковенко М.М., Лях О.П., Старосуд М.І.)

у справі 816/4599/15

за позовом ОСОБА_1

до Машівської районної державної адміністрації Полтавської області

про скасування розпорядження.

І. РУХ СПРАВИ

1. В листопаді 2015 року ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовом до Машівської районної державної адміністрації Полтавської області. Позивач просив суд визнати протиправним та скасувати розпорядження голови Машівської районної державної адміністрації Полтавської області від 27.07.2015 № 216 «Про розірвання договору оренди землі із гр. ОСОБА_1 »

2. Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 08.12.2015, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 10.02.2016 відмовлено у задоволенні позову.

3. 29.02.2016 ОСОБА_1 подав до Вищого адміністративного суду України касаційну скаргу на рішення суду першої та апеляційної інстанцій. Просить їх скасувати, прийняти нове про задоволення позову, справу розглядати за його участю.

4. Ухвалою від 01.03.2016 Вищий адміністративний суд України відкрив касаційне провадження.

5. У зв`язку з ліквідацією Вищого адміністративного суду України справу передано для розгляду Верховному Суду.

ІІ. ОБСТАВИНИ СПРАВИ

6. 11.03.2008 між ОСОБА_1 (орендар) та Машівською РДА (орендодавець) укладеного договір оренди землі, відповідно до умов якого орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку, кадастровий номер НОМЕР_1 , загальною площею 52,49 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Андріївської сільської ради Машівського району Полтавської області.

7. На підставі розпорядження голови Машівської РДА від 23.02.2015 № 57 громадянам ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 відповідно до Сертифікату на право на земельну частку (пай), зі складу не витребуваних земельних ділянок (паїв), виділено в натурі (на місцевості) земельну ділянку (пай) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 6,6423 га, з кадастровим номером НОМЕР_2 .

8. Право власності зазначених громадян на земельну ділянку підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень від 31.03.2015, свідоцтвом про право на спадщину за законом від 13.07.2010, 29.08.2013.

9. Листом відділу Держгеокадастру у Машівському районі від 28.01.2016 підтверджено, що частина земельної ділянки 6,6423 га, що перебуває у власності ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 є складовою земельної ділянки площею 52,49 га на території Андріївської сільської ради Машівського району, яка перебувала у користуванні позивача на підставі договору оренди землі від 11.03.2008, зареєстрованого Машівським районним відділом Полтавської регіональної філії ДП "Центр державного земельного кадастру при Держагенстві України" 19.03.2008 за № 02, та складалась з не витребуваних земельних часток (паїв).

10. Зазначені особи звертались до Машівської РДА із письмовою заявою про вжиття заходів щодо повернення їхньої земельної ділянки, яка перебуває в орендні іншої особи.

11. Розпорядженням Машівської РДА від 27.07.2015 № 216 договір оренди землі від 11.03.2008 розірвано у зв`язку з виділенням в натурі (на місцевості) земельної ділянки (паю) іншим фізичним особам ( ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ).

ІІІ. АРГУМЕНТИ СТОРІН

12. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що розпорядження про розірвання договору оренди землі з ОСОБА_1 винесене всупереч умовам договору оренди землі від 11.03.2008. Позивач сплачував усі податки за землю. Про розірвання договору не був повідомлений.

13. Відповідач позов заперечував з тих підстав, що відповідно до ст. 13 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних ділянок (паїв)», користування невитребуваними земельними частками (паями) здійснюється до моменту виділення їх в натурі та посвідчення права власності на них у встановленому законом порядку. Земельна ділянка площею 6,6423 га , яка належить фізичним особам ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , втратила статус невитребувного паю та перейшла до земель приватної власності. Оскільки площа земельної ділянки переданої позивачеві в оренду змінилась, відповідно такого об`єкту площею 52,49 га не існує. Лист попередження про розірвання договору позивач отримував.

ІV. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

14. Відмовляючи в позові, суд першої інстанції, з яким погодився і суд апеляційної інстанції, виходив з того, що відповідно до статті 13 Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)", нерозподілені (не витребувані) земельні ділянки за рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради чи районної державної адміністрації можуть передаватися в оренду для використання за цільовим призначенням на строк до моменту отримання їх власниками державних актів на право власності на земельну ділянку, про що зазначається у договорі оренди земельної ділянки, а власники земельних часток (паїв) чи їх спадкоємці, які не взяли участь у розподілі земельних ділянок, повідомляються про результати проведеного розподілу земельних ділянок у письмовій формі, у разі якщо відоме їх місцезнаходження. Таке розпорядження в свою чергу є підставою для уповноваженої посадової особи здійснити підписання договору оренди від імені місцевої державної адміністрації на визначених цим розпорядженням умовах. Наведене свідчить, що відповідна рада чи місцева адміністрація може надавати в оренду земельну частку (пай), власник якої не реалізував свого права.

15. Отже, Машівська районна державна адміністрація у спірних правовідносинах є суб`єктом владних повноважень, який наділений повноваженнями вирішувати питання щодо розпорядження земель державної власності відповідно до закону.

16. Одночасно, суди зауважили, що спірне розпорядження є актом ненормативного характеру, яке вичерпало свою дію фактом виконання.

V. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ ТА ЗАПЕРЕЧЕННЯ

17. Доводи касаційної скарги, якими позивач обґрунтовує незаконність рішень судів попередніх інстанцій, фактично є такими ж, якими він обґрунтовував позовні вимоги. Нових аргументів позивач не на наводить.

VІ. ВИСНОВКИ ВЕРХОВНОГО СУДУ

18. Верховний Суд, перевіривши доводи та вимоги касаційної скарги на підставі встановлених судами фактичних обставин справи, виходячи з меж касаційного перегляду, дійшов висновку про часткове задоволення касаційної скарги.

19. Предметом спору є вимога позивача про скасування розпорядження райдержадміністрації про скасування розпорядження, яким розірвано договір оренди земельної ділянки, а підставами, - протиправність дій щодо розірвання договору.

20. За приписами частини 2 статті 2 КАС України (у редакції, чинній на момент розгляду справи судами першої й апеляційної інстанцій) до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

21. Відповідно до чинної частини 3 статті 19 КАС України адміністративні суди не розглядають позовні вимоги, які є похідними від вимог у приватно-правовому спорі і заявлені разом з ними, якщо цей спір підлягає розгляду в порядку іншого, ніж адміністративне, судочинства і знаходиться на розгляді відповідного суду.

22. Водночас, даний спір розглядався судами попередніх інстанцій за правилами адміністративного судочинства, а позивач у касаційній скарзі зазначені судові рішення не оскаржує з підстав предметної підсудності даного спору.

23. Вирішуючи спір між сторонами, суди встановлювали наявність у органу виконавчої влади обов`язку передати у власність інших фізичних осіб земельні ділянки у зв`язку оформленням права власності на них та права, і як наслідок, право правомірність розірвання договору оренди з позивачем.

24. Фактично для вирішення цієї вимоги суди мали встановити юридичну природу правовідносин, що склались між сторонами на підставі оскаржуваного акту. А не лише характер цього акту, як ненормативного, що вичерпав свою дію фактом виконання. Проте суди попередніх інстанцій не звернули на це уваги під час вирішення даного спору.

25. Відповідно до пункту 1 частини другої статті 17 КАС (у редакції, чинній на час звернення до суду з позовом) юрисдикція адміністративних судів поширювалась на публічно-правові спори, зокрема, на спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів або правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності. Вжитий у цій процесуальній нормі термін "суб`єкт владних повноважень" позначає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб`єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 7 частини першої статті 3 КАС).

26. Аналогічна норма міститься у пункті 1 частини першої статті 19 КАС, у чинній на сьогодні редакції, яка передбачає, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

27. Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

28. Спір у справі, що розглядається, стосується права оренди позивача на земельні ділянки (невитребувані земельні паї), а райдержадміністрація під час здійснення своїх повноважень є рівноправним суб`єктом земельних відносин.

29. Отже, виник спір про цивільне право і подальше оспорювання розірвання договірних відносин на спірні земельні ділянки не має вирішуватися за правилами адміністративного судочинства, адже адміністративний суд позбавлений правових (законодавчих) можливостей установлювати (визнавати) належність чи неналежність права оренди на земельні ділянки

30. Аналогічна правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 10.04.2019 у справі № 816/2137/18.

31. Суд також враховує, що спірні земельні ділянки були передані у власність інших осіб ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 . Відтак, вирішення спору може потребувати оцінки правомірності передачі земельних ділянок цим суб`єктам, що виходить за межі адміністративного судочинства.

38. Таким чином, колегія суддів Верховного Суду вважає, що суди помилково розглянули справу в порядку адміністративного судочинства.

39. Відповідно до частини першої статті 354 КАС порушення правил юрисдикції адміністративних судів, визначених статтею 19 цього Кодексу, є обов`язковою підставою для скасування рішення із закриттям провадження незалежно від доводів касаційної скарги.

40. За таких обставин ухвалені у справі судові рішення підлягають скасуванню, а провадження в адміністративній справі - закриттю.

Керуючись статтями 341, 345, 349, 350, 354, 356, 359 КАС України,-

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 08 грудня 2015 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 10 лютого 2016 року скасувати і закрити провадження у справі.

Роз`яснити, що спір може бути вирішено за правилами цивільного або господарського судочинства, залежно від суб`єктного складу учасників спору.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя В.М. Кравчук

Суддя А.А. Єзеров

Суддя О.П. Стародуб