Справа № 826/11762/18
Суддя: Шурко Олег Іванович
Дата ухвалення: 2019-07-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Шурка О.І.,

суддів Василенка Я.М., Кузьменка В.В.,

при секретарі Коцюбі Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління ДФС у м. Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 березня 2019 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Регіон" до Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 08.06.2018 та від 20.03.2018, -

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Регіон" звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у місті Києві, в якому просить визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 08 червня 2018 року №2, №2, №2 та від 20 березня 2018 року №.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 березня 2019 року позов задоволено частково: визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві від 20.03.2018 № в частині застосування штрафних санкцій за порушення строку розрахунку у сфері зовнішньоекономічної діяльності у розмірі 169718,48 грн.; визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві від 08 червня 2018 року №2 в частині збільшення суми грошового зобов`язання з податку на прибуток приватних підприємств на суму 3672279 грн., у тому числі за основним зобов`язанням - 3038105 грн. та за штрафними санкціями - 634174 грн.; визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві від 08 червня 2018 року №2; визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві від 08 червня 2018 року №2; в задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, просить оскаржуване судове рішення скасувати та прийняти нову постанову про відмову в задоволені позовних вимог в повному обсязі.

Апелянт мотивує свої вимоги тим, що судом першої інстанції неповністю з`ясовані обставини справи, порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, у період з 22 грудня 2017 року по 06 лютого 2018 року посадовими особами відповідача проведено документальну планову виїзну перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю "Регіон" податкового законодавства за період з 01.01.2014 по 30.09.2017 року, валютного - за період з 01.01.2014 по 30.09.2017 року, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування - за період з 01.01.2014 по 30.09.2017 року, результати якої оформлені актом перевірки від 13 лютого 2018 року №51/26-15-14-02-05/25096372 (далі по тексту - акт перевірки).

Перевіркою встановлено порушення позивачем:

- п.44.1, 44.2 ст.44, пп.14.1.36 п.14.1 ст.14, пп.134.1.1 п.134.1 ст.134, п.138.2 ст.138, пп.139.1.9 п.139.1, пп.139.2.2 п.139.2 ст.139 ПК України, ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", п.5 П(С)БО 15 "Дохід", затверджене наказом Міністерства фінансів України від 29.11.1999 №290, зареєстроване у Міністерстві юстиції України 14.12.1999 за №860/4153, п.6, п.7 П(С)БО 16 "Витрати", затверджене наказом Міністерства фінансів України від 31.12.1999 №318, зареєстроване у Міністерстві юстиції України 19.01.2000 за №27/4248, внаслідок чого занижено податок на прибуток на загальну суму 5160493 грн., у тому числі по періодах: 2014 рік - 1944 грн., 2015 рік - 524302 грн., 1 квартал 2016 року - 354345 грн., півріччя 2016 року - 443665 грн. ( 2-й квартал 2016 року - 89320 грн.), 3-и квартали 2016 року - 716421 грн. (3-й квартал 2016 року - 272756 грн.), 2016 рік - 1269389 грн. (4-й квартал 2016 року - 552968 грн.), 1 квартал 2017 року - 1380973 грн., півріччя 2017 року - 2025413 грн. (2-й квартал 2017 року - 644440 грн.), 3-й квартали 2017 року - 3364858 грн. (3-й квартал 2017 року - 1339445 грн.);

- п.185.1 ст.185, п.187.1 ст.187, п.188.1 ст.188, п.198.2, 198.3 ст.198, п.201.1 ст.201 та п.201.10 ст.201 ПК України, внаслідок чого занижено податок на додану вартість на загальну суму 1510357 грн., в тому числі по періодах: квітень 2015 року - 2160 грн., березень 2017 року - 1508197 грн. та завищено суму від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду (рядок 21) всього в сумі 3618414 грн., в тому числі по періодах: вересень 2017 року - 3618414 грн.;

- п.201.1, 201.10 ст.201 ПК України в частині порушення позивачем граничних термінів реєстрації податкових накладних (січень, листопад 2016 року);

- ст.1 Закону України "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті" в частині порушення термінів проведення розрахунків в іноземній валюті по експортному контракту від 15.10.2014 року №РЮ-2 з нерезидентом ООО "ЮНИТ" (Російська Федерація) в сумі 8441425,00 руб.РФ;

- встановлено дебіторську заборгованість по експортному контракту від 12.09.2014 року №R-О-01 з нерезидентом "ORIOLA LP" (Шотландія), термін погашення якої настав, в сумі 32000,00 дол.США;

- ст.2 Закону України "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті" в частині несвоєчасного надходження товару за імпортними контрактами від 24.10.2014 року №1251/2014 з компанією ЗАО "Волгоградский металлургический комбинат "Красный Октябрь" (Російська Федерація) на суму 1407740,00 руб.РФ, від 04.09.2013 року №58/2842 з компанією ОАО "МК Ормето-ЮУМЗ" (Російська Федерація) на суму 1212260,00 руб.РФ, від 15.04.2009 року №74.28.03-09/367 з компанією ОАО "Синара-Транспортные машины" (Російська Федерація) на суму 777934,00 руб.РФ;

- ст.9 Декрету Кабінету Міністрів України від 19.02.2003 року №15-93 "Про систему валютного регулювання та валютного контролю" в частині порядку декларування валютних цінностей та майна станом на 01.04.2014, 01.07.2014, 01.10.2014, 01.01.2015, 01.04.2015, 01.07.2015, 01.10.2015, 01.01.2016, 01.04.2016.

Не погоджуючись з висновками акту перевірки, відповідачем подано 03.03.2018 року заперечення, які листом від 15.03.2018 року №10670/10/26-15-14-02-05 залишено без задоволення.

За результатами проведеної перевірки відповідачем 08 червня 2018 року винесено наступні податкові повідомлення-рішення:

- №2, яким позивачу в порушення п.44.1, 44.2 ст.44, пп.14.1.36 п.14.1 ст.14, пп.134.1.1 п.134.1 ст.134, п.138.2 ст.138, пп.139.1.9 п.139.1, пп.139.2.2 п.139.2 ст.139 ПК України, ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", п.5 П(С)БО 15 "Дохід", затверджене наказом Міністерства фінансів України від 29.11.1999 №290, зареєстроване у Міністерстві юстиції України 14.12.1999 за №860/4153, п.6, п.7 П(С)БО 16 "Витрати", затверджене наказом Міністерства фінансів України від 31.12.1999 №318, зареєстроване у Міністерстві юстиції України 19.01.2000 за №27/4248 збільшено суму грошового зобов`язання з податку на прибуток приватних підприємств на загальну суму 3695173 грн., у тому числі за основним платежем - 3060999 грн. та за штрафними санкціями - 634174 грн.;

- №2, яким позивачу за порушення п.185.1 ст.185, п.187.1 ст.187, п.188.1 ст.188, п.198.2, 198.3 ст.198, п.201.1 ст.201 та п.201.10 ст.201 ПК України збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість на загальну суму 484308 грн., у тому числі за основним платежем 387446 грн. та за штрафними санкціями 96862 грн.;

- №2, яким позивачу за порушення п.185.1 ст.185, п.187.1 ст.187, п.188.1 ст.188, п.198.2, 198.3 ст.198, п.201.1 ст.201 та п.201.10 ст.201 ПК України зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість на загальну суму 2504021 грн. за вересень 2017 року;

А також від 20.03.2018 року №, яким позивачу за порушення ст. ст. 1, 2 Закону України "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті" застосовано суму штрафних санкцій за порушення строку розрахунку у сфері зовнішньоекономічної діяльності у розмірі 288213,84 грн.

Не погоджуючись зі спірними податковими повідомленнями-рішеннями, позивачем подано скарги до ДФС України. Рішенням від 15 червня 2018 року №19239/6/99-99-11-01-01-25 скасовано податкові повідомлення-рішення від 08 червня 2018 року №2, №2 та №2 в частині донарахування податків, зменшення від`ємного значення внаслідок взаємовідносин з ТОВ "Нікаметал", ТОВ "НВП "Дніпроальянс" та застосування штрафних санкцій у відповідному розмірі, а в іншій частині зазначені податкові повідомлення-рішення залишено без змін, а скарги - без задоволення. Рішенням від 07 червня 2018 року №19635/6/99-99-11-01-02-25 залишено без змін податкове повідомлення-рішення від 20.03.2018 №, а скаргу - без задоволення.

Вважаючи вказані податкові повідомлення-рішення протиправними та такими, що підлягають скасуванню, позивач звернувся з позовом до суду.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є частково обґрунтованими, а тому позов підлягає частковому задоволенню.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, аргументуючи свою позицію наступним.

Як вбачається з матеріалів справи, в перевіряємому періоді позивач мав взаємовідносини із контрагентами ТОВ "Рекорд Плюс ЛТД", ТОВ "Волкан-Трейд", ТОВ ТОВ "ТД Інторгпром", ТОВ "АБС".

Між позивачем (покупець) та ТОВ "Рекорд Плюс ЛТД" (постачальник) укладено договір №1202пст від 22.12.2014 (т.1, ас.172175), за умовами якого постачальник зобов`язується поставити, а покупець - прийняти та оплатити на умовах, викладених у договорі, товар, сортамент, кількість та ціна якого вказані в протоколах узгодження цін та/або специфікаціях, оформлених у вигляді додатку до договору. Кількість товару обумовлюється у додатках до договору. Якість товару підтверджується паспортом якості виробника та повинна відповідати ДСТУ, ТУ та іншим необхідним умовам. Умови, строки поставки товару та, у випадку необхідності, перелік вантажовідправників вказуються у додатках до договору. Поставка товару здійснюється після попереднього письмового повідомлення покупцем постачальника чи вантажовідправника про готовність прийняти партію товару. Постачальник зобов`язаний повідомляти покупця про виконані відвантаження товару протягом 2 банківських днів, а також протягом 5 банківських днів з моменту відвантаження надати покупцю оригінали наступних документів: рахунки-фактури на товар, паспорт, який підтверджує гарантії якості та дотримання при виготовленні товару ДСТУ, ТУ тощо, видаткову накладну.

На підтвердження поставки товарів в межах укладеного договору позивачем долучено до матеріалів справи копії специфікацій, рахунків на оплату, видаткових накладних. У подальшому товар, придбаний у ТОВ "Рекорд Плюс ЛТД", реалізовано позивачем ПрАТ "Укренерготранс", на підтвердження чого долучено до матеріалів справи копії видаткових накладних та рахунків-фактур та актів прийому-передачі (т.1 а.с.175-185).

Розрахунки між позивачем та ТОВ "Рекорд Плюс ЛТД" здійснювалися у безготівковій формі, на підтвердження чого позивачем долучено до матеріалів справи виписку по рахунку (т.1 а.с.186-188).

Згідно наявного в матеріалах справи реєстру (т.1, а.с.171) позивачем придбано товари у ТОВ "Рекорд Плюс ЛТД" на суму 12960,00грн., які в подальшому реалізовано ПрАТ "Укренерготранс".

Між позивачем (покупець) та ТОВ "Волкан-Трейд" (постачальник) укладено договір №1107/16 пст від 11.07.2016 (т.2, а.с.1-4), за умовами якого постачальник зобов`язується поставити, а покупець прийняти і оплатити за умов, викладених у договорі товар, сортамент, кількість і ціна якого зазначені у протоколах погодження цін та/або специфікаціях, оформлених у вигляді додатків до договору, які є його невід`ємною частиною. Кількість товару вказується у додатках до договору. Якість товару підтверджується паспортом якості виробника і повинна відповідати ГОСТ, ТУ та іншим необхідним умовам. Умови, строки поставки товару і, в разі необхідності, перелік вантажовідправників, вантажоодержувачів і виробників вказуються у додатках до цього договору. Постачання товару здійснюється після попереднього письмового повідомлення покупцем постачальника або вантажовідправника про готовність прийняти партію товару. Постачальник зобов`язаний повідомляти покупця про виконані відвантаження товару протягом 2 банківських днів, а також протягом 5 банківських днів з моменту відвантаження надати покупцю оригінали наступних документів: рахунки-фактури на товар, паспорт, який підтверджує гарантії якості та дотримання при виготовленні товару ДСТУ, ТУ тощо, видаткову накладну.

На підтвердження поставки товарів в межах укладеного договору позивачем долучено до матеріалів справи копії специфікації, рахунків на оплату, видаткових накладних, актів прийому-передачі, товарно-транспортних накладних на підтвердження транспортування частини придбаного товару. У подальшому товар, придбаний у ТОВ "Волкан-Трейд", реалізовано позивачем ПрАТ "Укренерготранс", на підтвердження чого долучено до матеріалів справи копії видаткових накладних та рахунків-фактур та актів прийому-передачі (т.2 а.с.5-210, т.3, а.с.1-215, т.4, а.с.1-110).

Згідно наявного в матеріалах справи реєстру (т.1, а.с.189-190) позивачем придбано товари у ТОВ "Волкан-Трейд" на суму 3019386,22грн., які в подальшому реалізовано ПрАТ "Укренерготранс".

Розрахунки між позивачем та ТОВ "Волкан-Трейд" здійснювалися у безготівковій формі, на підтвердження чого позивачем долучено до матеріалів справи реєстр оплат виписку по рахунку (т.4 а.с.111-229).

Між позивачем (покупець) та ТОВ "ТД Інторгпром" (постачальник) укладено договір №1258 пст від 02.10.2015 з додатковими угодами (т.5, а.с.1-6), за умовами якого постачальник зобовязується поставити, а покупець прийняти і оплатити за умов, викладених у договорі товар, сортамент, кількість і ціна якого зазначені у протоколах погодження цін та/або специфікаціях, оформлених у вигляді додатків до договору, які є його невід`ємною частиною. Кількість товару вказується у додатках до договору. Якість товару підтверджується паспортом якості виробника і повинна відповідати ГОСТ, ТУ та іншим необхідним умовам. Умови, строки поставки товару і, в разі необхідності, перелік вантажовідправників, вантажоодержувачів і виробників вказуються у додатках до цього договору. Постачання товару здійснюється після попереднього письмового повідомлення покупцем постачальника або вантажовідправника про готовність прийняти партію товару. Постачальник зобов`язаний повідомляти покупця про виконані відвантаження товару протягом 2 банківських днів, а також протягом 5 банківських днів з моменту відвантаження надати покупцю оригінали наступних документів: рахунки-фактури на товар, паспорт, який підтверджує гарантії якості та дотримання при виготовленні товару ДСТУ, ТУ тощо, видаткову накладну.

На підтвердження поставки товарів в межах укладеного договору позивачем долучено до матеріалів справи копії специфікації, рахунків на оплату, видаткових накладних, актів прийому-передачі, товарно-транспортних накладних. У подальшому товар, придбаний у ТОВ "ТД Інторгпром", реалізовано позивачем ПрАТ "Укренерготранс", на підтвердження чого долучено до матеріалів справи копії видаткових накладних та рахунків-фактур та актів прийому-передачі (т.5 а.с.7-199, т.6 а.с.1-209, т.7 а.с.1-201, т.8 а.с.1-226, т.9 а.с.1-237, т.10 а.с.1-233, т.11 а.с.1-36).

Згідно наявного в матеріалах справи реєстру (т.4, а.с.230-233) позивачем придбано товари у ТОВ "ТД Інторгпром" на суму 12637091,76грн., які в подальшому реалізовано ПрАТ "Укренерготранс".

Розрахунки між позивачем та ТОВ "ТД Інторгпром" здійснювалися у безготівковій формі, на підтвердження чого позивачем долучено до матеріалів справи реєстр оплат виписку по рахунку. Також позивачем надано реєстр оплат та виписки по рахунку на підтвердження здійснення оплат позивачу від ПрАТ "Укренерготранс" за поставлений товар, придбаний у ТОВ "ТД Інторгпром" (т.11 а.с.37-238, т.12).

Між позивачем (покупець) та ТОВ "Абсолют-Буд-Сервіс" (ТОВ "АБС") (постачальник) укладено договір №1217 пст від 27.02.2015 з додатковими угодами (т.12), за умовами якого постачальник зобов`язується поставити, а покупець прийняти і оплатити за умов, викладених у договорі товар, сортамент, кількість і ціна якого зазначені у протоколах погодження цін та/або специфікаціях, оформлених у вигляді додатків до договору, які є його невід`ємною частиною. Кількість товару вказується у додатках до договору. Якість товару підтверджується паспортом якості виробника і повинна відповідати ГОСТ, ТУ та іншим необхідним умовам. Умови, строки поставки товару і, в разі необхідності, перелік вантажовідправників, вантажоодержувачів і виробників вказуються у додатках до цього договору. Постачання товару здійснюється після попереднього письмового повідомлення покупцем постачальника або вантажовідправника про готовність прийняти партію товару. Постачальник зобов`язаний повідомляти покупця про виконані відвантаження товару протягом 2 банківських днів, а також протягом 5 банківських днів з моменту відвантаження надати покупцю оригінали наступних документів: рахунки-фактури на товар, паспорт, який підтверджує гарантії якості та дотримання при виготовленні товару ДСТУ, ТУ тощо, видаткову накладну.

На підтвердження поставки товарів в межах укладеного договору позивачем долучено до матеріалів справи копії специфікації, рахунків-фактур, видаткових накладних. У подальшому товар, придбаний у ТОВ "АБС", реалізовано позивачем ПрАТ "Укренерготранс", на підтвердження чого долучено до матеріалів справи копії видаткових накладних та рахунків-фактур та актів прийому-передачі (т.12).

Згідно наявного в матеріалах справи реєстру (т.12 а.с.1) позивачем придбано товари у ТОВ "АБС" на суму 1542000,76грн., які в подальшому реалізовано ПрАТ "Укренерготранс".

Розрахунки між позивачем та ТОВ "АБС" здійснювалися у безготівковій формі, на підтвердження чого позивачем долучено до матеріалів справи реєстр оплат виписку по рахунку. Також позивачем надано реєстр оплат та виписки по рахунку на підтвердження здійснення оплат позивачу від ПрАТ "Укренерготранс" за поставлений товар, придбаний у ТОВ "АБС" (т.12).

Контрагентами ТОВ "Рекорд Плюс ЛТД", ТОВ "Волкан-Трейд", ТОВ "ТД Інторгпром", ТОВ "АБС" виписано на адресу позивача податкові накладні (т.15 а.с.7-261).

Згідно пп.14.1.36 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Підпунктом 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України визначено, що податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Положеннями ст.185 ПК України визначено, що об`єктом оподаткування є операції платників податку з: постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з безоплатної передачі та з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю; постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу; ввезення товарів на митну територію України; вивезення товарів за межі митної території України; постачання послуг з міжнародних перевезень пасажирів і багажу та вантажів залізничним, автомобільним, морським і річковим та авіаційним транспортом.

З метою оподаткування цим податком до операцій з ввезення товарів на митну територію України та вивезення товарів за межі митної території України прирівнюється поміщення товарів у будь-який митний режим, визначений Митним кодексом України.

Датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку (п.187.1 ст.187 ПК України).

Пунктом 198.1 статті 198 Податкового кодексу України передбачено, що право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Згідно з п.198.2 ст.198 Податкового кодексу України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Відповідно до п.198.3 ст.198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Отже, наведені правові норми дозволяють платнику податку формувати податковий кредит у зв`язку з реальним придбанням товарів (робіт, послуг) та на підставі відповідних розрахункових, платіжних та інших документів, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку.

Згідно з п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Відповідно до п.200.1 ст.200 ПК України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Пунктом 201.10 ст.201 ПК України визначено, що порушення порядку заповнення податкової накладної не дає права покупцю на включення сум податку на додану вартість вказаної у податковій накладній , до суми податкових зобов`язань за відповідний звітний період.

Виходячи з вищенаведеного, відображенню в бухгалтерському обліку та податковій звітності підлягає лише та господарська операція, яка фактично відбулась, при наявності первинного документу, що підтверджує таку господарську операцію.

Пунктом 138.2 ст.138 ПК України визначено, що витрати, які враховуються для визначення об`єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом ІІ цього кодексу.

Згідно пп.139.1.9 п.139.1 ст.139 ПК України не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Згідно з абзацом 11 статті 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до частини першої статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Позивач згідно інформації, зазначеної в ЄДРЮОФОП має право на зайняття наступними видами діяльності: Код КВЕД 46.12 Діяльність посередників у торгівлі паливом, рудами, металами та промисловими хімічними речовинами; Код КВЕД 46.19 Діяльність посередників у торгівлі товарами широкого асортименту (основний); Код КВЕД 46.63 Оптова торгівля машинами й устаткованням для добувної промисловості та будівництва; Код КВЕД 46.72 Оптова торгівля металами та металевими рудами; Код КВЕД 46.90 Неспеціалізована оптова торгівля; Код КВЕД 64.91 Фінансовий лізинг.

Так, на підтвердження подальшої реалізації придбаних у контрагентів за перевіряємий період товарів позивачем долучено до матеріалів справи копії договорів №1098 пст від 17.06.2013, №1120 пст від 27.08.2013, укладених між позивачем (продавець) та ПрАТ "Укренерготранс" (покупець) про поставку ж.д.запчастин з додатковими угодами, специфікаціями (т.13, т.14 а.с.1-76), за якими позивачем реалізовано товар ПрАТ "Укренерготранс", використаний останнім для ремонту вантажних вагонів. Згідно умов зазначених договорів, позивачем передано ПрАТ "Укренерготранс" сертифікати якості.

Колегія суддів звертає увагу, що сертифікат якості на товар не належить до документів, на підставі яких формується бухгалтерський та податковий облік та не містить відомостей про господарську операцію ненадання позивачем у спірних правовідносинах сертифікатів якості товару не є доказом наявності складу податкового правопорушення.

Аналогічна позиція викладена, зокрема, у постановах Верховного Cуду від 11.09.2018 №804/4787/27, від 13.11.2018 №805/528/17-а.

Проаналізувавши вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що у ТОВ "Регіон" наявні всі необхідні документи, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського та податкового обліку, для формування податкового кредиту, а аналіз наданих позивачем первинних документів свідчить про дотримання ним спеціальних вимог щодо документального підтвердження сум податкового кредиту по операціям з контрагентами ТОВ ТОВ "Рекорд Плюс ЛТД", ТОВ "Волкан-Трейд", ТОВ "ТД Інторгпром", ТОВ "АБС".

Фінансово-господарські документи, що були досліджені під час проведення перевірки свідчать про наявність у сторін, які вчинили правочини необхідного обсягу цивільної дієздатності, вільне волевиявлення учасників правочину, що відповідає їх внутрішній волі. Правочини були спрямовані на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ними, це доводиться укладеною та виконаною угодою між платником податків та контрагентом.

Колегія суддів також зазначає, що договори, укладені між позивачем та його контрагентами в судовому порядку не оспорювалися, недійсними (фіктивними) не визнавалися, їх зміст не суперечить вимогам чинного законодавства.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що відповідачем не надано, як того вимагають положення чинного законодавства України, доказів, які б свідчили про те, що документи, виписані на виконання договорів, були сфальсифікованими, як і не надано відомостей про звернення до правоохоронних органів у зв`язку з виявленими порушеннями складання завідомо неправдивих документів звітності.

Крім того, колегія суддів наголошує на тому, що суб`єктивні припущення посадових осіб контролюючого органу щодо непричетності директорів контрагентів до ведення господарської діяльності, не підтверджені належним чином відповідно до вимог глави 5 Кодексу адміністративного судочинства України, не можуть бути підставою для обмеження права покупця на податковий кредит за умови реальності господарської операції.

Щодо посилань відповідача на наявність протоколу допиту керівників підприємств-контрагентів, суд зазначає, що сам факт порушення кримінальної справи та отримання свідчень (пояснень) посадових осіб господарюючих суб`єктів, в рамках такої кримінальної справи, не є беззаперечним фактом, що підтверджує відсутність реальних правових наслідків всіх господарських операцій проведених позивачем та його контрагентами. Окрім того, під час проведення господарських операцій платник податків може бути і необізнаним стосовно дійсного стану правосуб`єктності своїх контрагентів і реально отримати від них товари (роботи чи послуги), незважаючи на те, що контрагенти можливо і мають наміри щодо порушення податкового законодавства.

Аналогічні висновки містяться і в постановах Верховного Суду України від 05 березня 2012 року у справі №21-421а11 та від 22 вересня 2015 року у справі №810/5645/14 та в постановах Верховного Суду від 20 лютого 2018 року у справі №826/6280/13-а, адміністративне провадження №К/9901/2848/18, від 06 березня 2018 року у справі №2а-9375/11/1370 (адміністративне провадження №К/9901/5919/18) та від 13 березня 2018 року у справі №826/13582/13-а (адміністративне провадження №К/9901/19905/18).

При цьому, колегія суддів апеляційного суду зазначає, що податкове законодавство не ставить в залежність податковий облік (стан) певного платника податку від інших осіб, від знаходження їх за юридичною адресою, фактичної сплати контрагентом податку до бюджету, від його господарських та виробничих можливостей. Питання віднесення певних сум податку на додану вартість до податкового кредиту поширюється виключно на окремо взятого платника та не залежить від розрахунків з бюджетом третіх осіб.

Лише встановлення в ході судового розгляду факту узгодженості дій платника податків з недобросовісним постачальником з метою незаконного отримання податкових вигод або його обізнаності з такими діями контрагента може слугувати підставою для висновку про неправомірне формування податкового кредиту з податку на додану вартість.

Враховуючи, що юридична відповідальність має індивідуальний характер, позивач не може нести відповідальність за можливі протиправні дії інших юридичних осіб. Крім того, порушення контрагентом позивача вимог законодавства про порядок здійснення господарської діяльності не може бути підставою для висновку щодо безтоварності відповідних господарських операцій.

Здійснення господарської діяльності контрагента не може мати наслідків для позивача, оскільки законодавством не передбачений обов`язок суб`єкта підприємницької діяльності бути обізнаним із особливостями господарювання контрагента. Відомості, що є обов`язковими для перевірки підприємством стосовно свого контрагента, це включення його до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, а також наявність свідоцтва про реєстрацію платника податку на додану вартість на час здійснення господарських операцій. На період господарських взаємовідносин між позивачем та його контрагентами останні були зареєстровані в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, а також платникамм податку на додану вартість, установчі та реєстраційні документи не визнавались недійсними.

Крім того, неприпустимість притягнення до відповідальності однієї компанії, у випадку за неправомірні дії іншої компанії підтверджується практикою Європейського суду з прав людини. Європейський суд з прав людини чітко визначає правило індивідуальної відповідальності платника податків. Тобто, добросовісний платник податків не має зазнавати негативних наслідків через порушення з боку його контрагентом.

Так, у рішенні Європейського суду з прав людини від 22.01.2009 у справі "БУЛВЕС А.Д. проти Болгарії" (заява № 3991/03) зазначено, що у разі якщо національні органи за відсутності будь-яких вказівок на безпосередню участь фізичної або юридичної особи у зловживанні, пов`язаним зі сплатою ПДВ, який нараховується у ланцюгу поставок, або будь-яких вказівок на обізнаність про таке порушення, все ж таки застосовують негативні наслідки до отримувача оподатковуваної ПДВ поставки, який повністю виконав свої зобов`язання, за дії або бездіяльність постачальника, який перебував поза межами контролю отримувача і у відношенні якого у нього не було засобів перевірки та забезпечення його виконання, то такі владні органи порушують справедливий баланс, який має підтримуватися між вимогами суспільних інтересів та вимогами захисту права власності.

Щодо спірного податкового повідомлення-рішення від 20.03.2018 №, суд зазначає наступне.

Перевіркою встановлено порушення позивачем ст.1 Закону України "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті" в частині порушення термінів проведення розрахунків в іноземній валюті по експортному контракту від 15.10.2014 року №РЮ-2 з нерезидентом ООО "ЮНИТ" (Російська Федерація) в сумі 8441425,00 руб.РФ; встановлено дебіторську заборгованість по експортному контракту від 12.09.2014 року №R-О-01 з нерезидентом "ORIOLA LP" (Шотландія), термін погашення якої настав, в сумі 32000,00 дол.США; ст.2 Закону України "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті" в частині несвоєчасного надходження товару за імпортними контрактами від 24.10.2014 року №1251/2014 з компанією ЗАО "Волгоградский металлургический комбинат "Красный Октябрь" (Російська Федерація) на суму 1407740,00 руб.РФ, від 04.09.2013 року №58/2842 з компанією ОАО "МК Ормето-ЮУМЗ" (Російська Федерація) на суму 1212260,00 руб.РФ, від 15.04.2009 року №74.28.03-09/367 з компанією ОАО "Синара-Транспортные машины" (Російська Федерація) на суму 777934,00 руб.РФ.

Позивачем не заперечується в адміністративному позові та наданих поясненнях, що порушення мали місце, проте, у зв`язку з тим, що позивач здійснював свою господарську діяльність на території проведення антитерористичної операції на період виникнення спірних відносин, контролюючий орган не мав права нараховувати пеню.

Спеціальним законом, що регулює спірні правовідносини є Закон України "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті" від 23.09.1994 № 185/94-ВР.

Так, згідно зі статтею 4 Закону України "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті", порушення резидентами, крім суб`єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції на період її проведення, строків, передбачених статтями 1 і 2 цього Закону або встановлених Національним банком України відповідно до статей 1 і 2 цього Закону, тягне за собою стягнення пені за кожний день прострочення у розмірі 0,3 відсотка суми неодержаної виручки (вартості недопоставленого товару) в іноземній валюті, перерахованої у грошову одиницю України за валютним курсом Національного банку України на день виникнення заборгованості. Загальний розмір нарахованої пені не може перевищувати суми неодержаної виручки (вартості недопоставленого товару).

Указом Президента України від 14.04.2014 № 405/2014 введено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13.04.2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" та розпочато проведення антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей.

Верховною Радою України 02.09.2014 прийнято Закон України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" № 1669-VІІ, який набув чинності 15.10.2014 та визначав тимчасові заходи для забезпечення підтримки суб`єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, та осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення.

Відповідно до статті 1 вказаного Закону, період проведення антитерористичної операції - час між датою набрання чинності Указом Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13.04.2014 "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14.04.2014 №405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України. Територія проведення антитерористичної операції - територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13.04.2014 "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14.04.2014 № 405/2014.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 30.10.2014 №1053-р "Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція" до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція включено місто Донецьк. Дію вказаного Розпорядження зупинено Розпорядженням Кабінету Міністрів України № 1079-р від 05.11.2014. Вказані розпорядження втратили чинність згідно з Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02.12.2015 № 1275-р "Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України". Вказаним розпорядженням до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція включено місто Донецьк, де позивач був зареєстрований до 23.02.2016, на підтвердження чого до матеріалів справи долучено копію протоколу №2 загальних зборів учасників ТОВ "Регіон" від 19.02.2016 та витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Системний аналіз вищенаведених норм свідчить про те, що позивач є суб`єктом господарювання, який звільняється від відповідальності за порушення вимог валютного законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності терміном до 22.02.2016 включно, оскільки самого лише факту здійснення його діяльності на території проведення антитерористичної операції достатньо для визнання його таким.

Оскільки позивач здійснював діяльність лише до 22.02.2016 включно на території проведення антитерористичної операції, суд вважає, що з 23.02.2016 відповідач мав право нараховувати пеню.

Тобто, у даному випадку відповідач мав право нараховувати пеню за порушення термінів розрахунків в іноземній валюті лише за кожен день прострочення, починаючи з 23.02.2016 року, тобто, з дати, коли позивач вже не здійснював свою господарську діяльність на території проведення антитерористичної операції на період її проведення.

Проаналізувавши викладене, колегія суддів приходить до висновку, що спірне податкове повідомлення-рішення від 20.03.2018 № підлягає скасуванню в частині застосування штрафних санкцій за порушення строку розрахунку у сфері зовнішньоекономічної діяльності у розмірі 169718,48 грн.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Апелянт не надав до суду належних доказів, що б підтверджували факт протиправності рішення суду першої інстанції.

При цьому судовою колегією враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Доводи апеляційної скарги спростовуються встановленими судом першої інстанції обставинами, наявними в матеріалах справи доказами та нормами права, зазначеними в мотивувальній частині оскаржуваного рішення суду.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право, зокрема, залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Приписи ст. 316 КАС України визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 242, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у м. Києві - залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 березня 2019 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Головуючий суддя: Шурко О.І.

Судді: Василенко Я.М.

Кузьменко В.В.

Повний текст постанови виготовлено 25.07.2019.