Справа № 804/4752/18
Суддя: Шлай А.В.
Дата ухвалення: 2019-07-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

17 липня 2019 року м. Дніпросправа № 804/4752/18

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Шлай А.В. (доповідач),

суддів: Кругового О.О., Прокопчук Т.С.,

за участю секретаря судового засідання Іотової А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08 жовтня 2018 р. (суддя Кадникова Г.В.) в адміністративній справі №804/4752/18 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору,- ОСОБА_2 , про скасування податкових повідомлень-рішень,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив скасувати податкові повідомлення-рішення від 27.04.2018 р. №-0464 та №-0464/1, винесені Головним управлінням Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначає, що він зареєстрований як платник єдиного податку за ставкою 5 відсотків група 3 та використовує належне йому на праві приватної власності нежиле приміщення у своїй господарській діяльності тому відповідно до норм Податкового кодексу звільнений від сплати земельного податку в частині земельної ділянки, що знаходиться під належним йому нежилим приміщенням.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08 жовтня 2018 р. у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить оскаржуване рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким адміністративний позов задовольнити. Апелянт вказує, що відповідно до підпункту 4 пункту 297.1 статті 297 Податкового кодексу України платники єдиного податку звільняються від обов`язку нарахування, сплати та подання податкової звітності і земельного податку, крім земельного податку за земельні ділянки, що не, що не використовується ними для провадження господарської діяльності. Крім того, судом першої інстанції не надано оцінку тому факту, що земельна ділянка на якій знаходиться об`єкти нерухомості скаржника надані в оренду третій особі згідно договору оренди земельної ділянки від 20.09.2003 року.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просить залишити рішення суду першої інстанції без змін як законне та обґрунтоване.

У судовому засідання представник позивача підтримав доводи викладені в апеляційній скарзі.

Представник відповідача проти задоволення апеляційної скарги заперечував.

Здійснюючи перевірку оскарженого рішення суду першої інстанції, колегія суддів керується приписами статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до яких рішення суду повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини:

31.20.2013 року Позивач, разом з ОСОБА_3 придбали у ОСОБА_2 (третя особа, що не заявляє самостійних вимог, на боці Позивача) 8/100 часток будівель та споруд, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 та розташоване на земельній ділянці площею 0,3888 га, кадастровий номер НОМЕР_1 , що підтверджується Договором купівлі-продажу 8/100 часток будівель та споруд від 31.10.2013 року, посвідченим Бондаренком Р.О., приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу. Зазначені будівлі були передані Покупцям у рівних частках по 4/100 (чотири сотих кожному). Право власності позивача на будівлі та споруди підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та обтяжень №12049615 від 31.10.2013 року. 19.10.2016 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 було укладено договір дарування 4/100 часток будівель та споруд, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Петренко К.В. Згідно з умовами даного договору ОСОБА_3 передає у власність ОСОБА_1 безоплатно майно, а саме 4/100 часток будівель та споруд, що належать йому на підставі Договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондаренком Р.О. 31.10.2013 року, Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 12049615, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01. Право власності ОСОБА_1 підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №91128995 від 04.97.2017 року, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна. 27.04.2017 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_1 було укладено Договір купівлі-продажу нерухомого майна, посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Літаш І.П. Згідно з даним Договором ОСОБА_5 зобов`язується передати ОСОБА_1 нерухоме майно - 92/100 частки нежитлових приміщень, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 та розташоване на земельній ділянці площею 0,3888 га, кадастровий номер НОМЕР_1 . Право власності на об`єкт нежитлового приміщення підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №86053304 від 27.04.2017 року, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 01.

Відмовляючи в задоволенні позовгних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку, що обов`язок зі сплати земельного податку виник у позивача з дати державної реєстрації права власності на нежитлове приміщення, яке розташоване на земельній ділянці, щодо якої нараховано земельний податок.

Колегія суддів зазначає наступне:

Відповідно до підпункту 14.1.72 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України від 02.12.2010 N 2755-VI, зі змінами та доповненням (далі - ПКУ) земельний податок - обов`язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів. Відповідно до підпункту 14.1.73 пункту 14.1 статті 14 ПКУ землекористувачами є юридичні та фізичні особи (резиденти і нерезиденти), яким відповідно до закону надані у користування земельні ділянки державної та комунальної власності, у тому числі на умовах оренди.

Згідно статті 269 ПКУ платниками земельного податку є (а) власники земельних ділянок, земельних часток (паїв) та (б) землекористувачі. Об`єктом оподаткування земельним податком згідно з положеннями статті 270 ПКУ є (а) земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні та (б) земельні частки (паї), які перебувають у власності. Підставою для нарахування земельного податку є дані державного земельного кадастру (пункт 286.1 статті 286 ПКУ).

Відповідно до пункту 287.1 статті 287 ПКУ власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою. У разі припинення права власності або права користування земельною ділянкою плата за землю сплачується за фактичний період перебування землі у власності або користуванні у поточному році. При переході права власності на будівлю, споруду (їх частину) податок за земельні ділянки, на яких розташовані такі будівлі, споруди (їх частини), з урахуванням прибудинкової території сплачується на загальних підставах з дати державної реєстрації права власності на таку земельну ділянку (пункт 287.6 статті 287).

Особливості регулювання відносин в сфері земельного права, в тому числі підстави для набуття земельних ділянок у власність та користування, визначені Земельним кодексом України від 25.10.2001 N 2768-III, зі змінами та доповненнями (далі - ЗКУ).

Відповідно до статті 125 ЗКУ право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 ЗКУ, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (стаття 124 ЗКУ). Державна реєстрація земельних ділянок здійснюється у Державному земельному кадастрі в порядку, встановленому Законом (стаття 202 ЗКУ). При цьому земельна ділянка має бути індивідуально визначеним об`єктом нерухомого майна, якому властиві такі характеристики, як площа, межі, ідентифікатор у Державному земельному кадастрі тощо.

Таким чином особу, яка володіє нерухомим майном, що розташоване на земельній ділянці, права на яку для такої особи не оформлені, не можна вважати платником земельного податку в розумінні статті 269 ПКУ до моменту виникнення відповідних прав такої особи на цю земельну ділянку відповідно до запису, сформованого у Державному земельному кадастрі у порядку визначеному законом. До такого моменту зазначена особа відповідно до вимог Податкового кодексу України не повинна сплачувати земельний податок.

Саме такий висновок викладено в Узагальнюючій податковій консультації щодо сплати земельного податку власником нерухомого майна, що розташоване на земельній ділянці, права на яку у такій особі не оформлено ( наказ Міністерства фінансів України № 602 від 06.07.2018).

Відповідно до п. 53.1. ст. 53 ПК УКраїни не може бути притягнуто до відповідальності, включаючи фінансової (штрафні санкції та/або пеня), платника податків (податкового агента та/або його посадову особу), який діяв відповідно до індивідуальної податкової консультації, наданої йому у письмовій формі, а також узагальнюючої податкової консультації, за діяння, що містить ознаки податкового правопорушення, зокрема на підставі того, що у подальшому така податкова консультація була змінена або скасована.

Крім того, як встановлено судом апеляційної інстанції, за договором від 10.09.2003, укладеним між Дніпропетровською міською радою і ОСОБА_2 , земельна ділянка за кадастровим номером НОМЕР_1 , площею 0,3888 га, передана в оренду ОСОБА_2 терміном до 30.07.2018. Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08.06.2016 у справі № 804/2402/16 відмовлно у задоволенні позову ОСОБА_2 до Лівобережної ОДПІ ГУ ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення № 6/1302 від 09.03.2016, яким їй визначена сума податкового зобов`язання зі сплати оредної плати з фізичних осіб на загальну суму 314862,35 грн. (2013 рік - 40643,32 грн., 2014 - 121929,97 грн., 2015 - 152289,06 грн.).

Разом з тим, ОСОБА_1 спірними податковими повідомленнями-рішеннями також визначено податкове зобов`язання зі сплати земельного податку за 2015 рік, який нараховувався і ОСОБА_2 .

З урахуванням наведених вище обставин, колегія суддів дійшла висновку про помилковість висновку суду першої інстанції щодо правомірності нарахування ОСОБА_1 податкового зобов`язання зі сплати земельного податку за відсуності оформленого права на земельну ділянку.

Невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне тлумачення норм матеріального права, що призвели до ухвалення незаконного рішення, є підставою для його скасування, як це передбачено статтею 317 Кодексу адміністративного судочинства України, та прийняття нового рішення у справі.

Керуючись статтями 315, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08 жовтня 2018 р. в адміністративній справі №804/4752/18 - скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкові повідомлення-рішення від 27.04.2018 №-0464 та №-0464/1, винесені Головним управлінням Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили 17 липня 2019 р. і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 26 липня 2019 р.

Головуючий - суддя А.В. Шлай

суддя О.О. Круговий

суддя Т.С. Прокопчук