Справа № 360/1850/19
Суддя: Арабей Тетяна Георгіївна
Дата ухвалення: 2019-07-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2019 року справа №360/1850/19

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі суддів: Арабей Т.Г., Геращенка І.В., Ястребової Л.В., розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Луганського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 28 травня 2019 року у справі № 360/1850/19 (головуючий суддя І інстанції - Секірська А.Г.), складене в повному обсязі 28 травня 2019 року в м. Сєвєродонецьк Луганської області за позовом Луганського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до Державного підприємства «Сєвєродонецька теплоелектроцентраль» про стягнення адміністративно-господарських санкцій, -

ВСТАНОВИВ:

25 квітня 2019 року Луганське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів звернулось до Луганського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Державного підприємства «Сєвєродонецька теплоелектроцентраль» про стягнення адміністративно-господарської санкції за 2018 рік у розмірі 519 808,10 грн. та пеню за порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій за період по 22 квітня 2019 року у розмірі 2 183,16 грн., разом 521 991,26 грн. (а.с. 5-10).

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 28 травня 2019 року у задоволені адміністративного позову Луганського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів відмовлено (а.с. 116-119).

Не погодившись з судовим рішенням, Луганське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Луганського окружного адміністративного суду від 28 травня 2019 року у справі № 360/1850/19 та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги відділенням зазначено, що нормами чинного законодавства України щодо соціальної захищеності інвалідів на відповідача покладено обов`язок щодо забезпечення певної кількості робочих місць для працевлаштування інвалідів. Тобто, роботодавець не звільняється від обов`язку сплачувати штрафні санкції до відділення Фонду на підставі ст. 20 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні», оскільки зазначена норма не ставить відповідний обов`язок підприємства у залежність від будь-яких обставин, з яких інвалід не працює на підприємстві (а.с. 125-127).

В апеляційній скарзі апелянт просив суд розглянути її без його присутності (а.с. 127).

Представники сторін в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись судом належним чином.

Суд апеляційної інстанції, заслухав доповідь судді-доповідача, перевірив матеріали справи, обговорив доводи апеляційної скарги, вивчив заперечення на апеляційну скаргу, перевірив юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідив правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі, залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції без змін, з наступних підстав.

Судом першої та апеляційної інстанції встановлено, що Державне підприємство «Сєвєродонецька теплоелектроцентраль», , зареєстровано як юридична особа 24 червня 1998 року, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (а.с. 110-114), перебуває на обліку в Луганському обласному відділенні Фонду соціального захисту інвалідів з 27 червня 2007 року за №44/129/1, що підтверджується довідкою про реєстрацію роботодавця у відділенні Фонду соціального захисту інвалідів № 32 (а.с. 17).

Згідно інформації за показниками звіту форми № 10-ПІ від 11 лютого 2019 року у Державному підприємстві «Сєвєродонецька теплоелектроцентраль» за 2018 рік середньооблікова кількість штатних працівників облікового складу (осіб) становить 449 осіб, з них середньооблікова кількість штатних працівників, яким відповідно до чинного законодавства встановлена інвалідність (осіб) - 15, кількість інвалідів - штатних працівників, які повинні працювати на робочих місцях, створених відповідно до вимог ст. 19 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в України» - 20 осіб, фонд оплати праці штатних працівників складає 51 876,85 тис. грн., середньорічна заробітна плата штатного працівника складає 103 961,62 грн., суму адміністративно - господарських санкцій за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів складає «519 808,10» (а.с. 18).

На підставі даних поданого відповідачем звіту форми № 10-ПІ позивачем зроблено висновок про незабезпечення відповідачем норми працевлаштування інвалідів у 2018 році, за що відповідачу необхідно самостійно обрахувати та сплатити адміністративно-господарські санкції в сумі 519 808, 10 грн., про що зазначено у листі Фонду (а.с. 19).

За несвоєчасну сплату відповідачем адміністративно-господарських санкцій за 2018 рік Фондом нараховане підприємству пеню в сумі 2 183,16 грн., про що зазначено у розрахунку суми позову, пред`явленого щодо стягнення заборгованості по сплаті адміністративно-господарських санкцій за незайняті робочі місця для працевлаштування інвалідів (а.с. 22).

Спірним питанням даної справи є правомірність дій позивача щодо нарахування відповідачу суму адміністративно - господарських санкцій та пені за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів.

При прийнятті спірного рішення, суд першої інстанції виходив з того, що нормами чинного законодавства щодо соціальної захищеності інвалідів в Україні на підприємства покладено обов`язок по забезпеченню певної кількості місць для працевлаштування інвалідів, що не супроводжується обов`язком пошуку інвалідів для працевлаштування на створені ним робочі місця. Такий обов`язок покладено на органи працевлаштування, перелічені в ч.1 ст.18 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні».

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Спеціальним законом, який визначає основи соціальної захищеності інвалідів в Україні і гарантує їм рівні з усіма іншими громадянами можливості для участі в економічній, політичній і соціальній сферах життя суспільства, створення необхідних умов, які дають можливість інвалідам вести повноцінний спосіб життя згідно з індивідуальними здібностями і інтересами, є Закон України від 21 березня 1991 року № 875-12 «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» (далі - Закон № 875).

Відповідно до ст. 20 Закону № 875 Фонду соціального страхування захисту інвалідів надано право на стягнення санкцій за недодержання законодавчо встановленого нормативу робочих місць для забезпечення працевлаштування інвалідів.

Статтею 18 Закону № 875 передбачено, що забезпечення прав інвалідів на працевлаштування та оплачувану роботу, в тому числі з умовою про виконання роботи вдома, здійснюється шляхом їх безпосереднього звернення до підприємств, установ, організацій чи до державної служби зайнятості.

Підбір робочого місця здійснюється переважно на підприємстві, з урахуванням причин інвалідності, з урахуванням побажань інвалідів, наявних у нього професійних навичок і знань, а також рекомендацій медиком - соціальної експертизи.

Підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, зобов`язані виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування інвалідів, у тому числі спеціальні робочі місця, створювати для них умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації і забезпечувати інші соціально-економічні гарантії, передбачені чинним законодавством, надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування інвалідів, і звітувати Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування інвалідів у порядку, встановленому Кабінетом міністрів України.

Відповідно до ч. 2, ч. 3 ст. 18-1 Закону № 875 рішення про визнання інваліда безробітним і взяття його на облік для працевлаштування приймається центром зайнятості за місцем проживання інваліда на підставі поданих ним рекомендації МСЕК та інших передбачених законодавством документів. Державна служба зайнятості здійснює пошук підходящої роботи відповідно до рекомендацій МСЕК, наявних у інваліда кваліфікації та знань, з урахуванням його побажань.

Згідно з ч. 1 ст. 19 Закону № 875 для підприємств (об`єднань), установ і організацій незалежно від форми власності і господарювання встановлюється норматив робочих місць для забезпечення працевлаштування інвалідів у розмірі чотирьох відсотків від середньооблікової чисельності працюючих, а якщо працює від 8 до 25 чоловік, - у кількості одного робочого місця.

Відповідно до ч. 3 ст. 19 Закону № 875 підприємства, установи, організації у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, самостійно здійснюють працевлаштування інвалідів у рахунок нормативів робочих місць виходячи з вимог статті 18 цього Закону.

Як вбачається з ст. 20 Закону № 875-ХІІ підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, де середньооблікова чисельність працюючих інвалідів менша, ніж установлено нормативом, передбаченим статтею 19 цього Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, установі, організації, у тому числі підприємстві, організації громадських організацій інвалідів, фізичної особи, яка використовує найману працю, за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом. Для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, на яких працює від 8 до 15 осіб, розмір адміністративно-господарських санкцій за робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом, визначається в розмірі половини середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, в установі, організації, у тому числі підприємстві, організації громадських організацій інвалідів, у фізичної особи, яка використовує найману працю. Положення цієї частини не поширюється на підприємства, установи і організації, що повністю утримуються за рахунок коштів державного або місцевих бюджетів.

Згідно п. 2 Порядку подання підприємствами, установами, організаціями та фізичними особами, що використовують найману працю, звітів про зайнятість і працевлаштування інвалідів та інформації, необхідної для організації їх працевлаштування, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 31 січня 2007 року № 70 «Про реалізацію статей 19 і 20 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні», звіт про зайнятість і працевлаштування інвалідів роботодавці подають (надсилають рекомендованим листом) щороку до 01 березня відділенням Фонду, в яких вони зареєстровані, за формою, затвердженою Мінпраці за погодженням з Держкомстатом.

Відповідно до п. 1.3 Порядку подання форми звітності № 3-ПН «Інформація про попит на робочу силу (вакансії)", затвердженого наказом Міністерства соціальної політики України від 31 травня 2013 року № 316, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17 червня 2013 року за № 988/23520, роботодавці подають інформацію до територіального органу Державної служби зайнятості України у містах Києві та Севастополі, районі, місті, районі у місті (далі - територіальний орган) незалежно від місцезнаходження.

Згідно п. 2.1 зазначеного Порядку форма подається за наявності у роботодавця попиту на робочу силу (вакансії) не пізніше 10-ти робочих днів з дати відкриття вакансії(й). Датою відкриття вакансії є наступний день після створення робочого місця чи припинення трудових відносин з працівником, робоче місце якого стає вакантним, або дата, починаючи з якої може бути укладений трудовий договір з найманим працівником.

Як встановлено судами та підтверджено матеріалами справи позивачем своєчасно подано до Луганського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів звіт про зайнятість та працевлаштування інвалідів за 2018 рік, в якому підприємством зазначено середньооблікову кількість штатних працівників, яким відповідно до чинного законодавства встановлена інвалідність - 15 осіб, кількість інвалідів-штатних працівників, які повинні працювати на робочих місцях, створених відповідно до вимог статті 19 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» - 20 особа.

Водночас, у відповідності із Порядком подання форми звітності № 3-ПН "Інформація про попит на робочу силу (вакансії)", затвердженим наказом Міністерства соціальної політики України від 31 травня 2013 року № 316 та зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 17 червня 2013 року за № 988/23520, ДП «Сєвєродонецька теплоелектроцентраль» протягом 2018 року подавало до Сєвєродонецького міського центру зайнятості звітність форми № 3-ПН "Інформація про попит на робочу силу (вакансії)":

- від 29 січня 2018 року про наявність 3-х вакансій електрослюсаря з ремонту й обслуговування автоматики та засобів вимірювань; 2-х вакансій тесляра, 1-ї вакансії токаря для працевлаштування осіб з інвалідністю (а.с. 41-43),

- від 28 лютого 2018 року про наявність 3-х вакансій електрослюсаря з ремонту й обслуговування автоматики та засобів вимірювань; 2-х вакансій тесляра, 1-ї вакансії токаря для працевлаштування осіб з інвалідністю (а.с. 44-46),

- від 28 березня 2018 року про наявність про наявність 3-х вакансій електрослюсаря з ремонту й обслуговування автоматики та засобів вимірювань; 2-х вакансій тесляра, 1-ї вакансії токаря для працевлаштування осіб з інвалідністю (а.с. 47-49),

- від 24 квітня 2018 року про наявність 1-ї вакансії сторожа для працевлаштування особи з інвалідністю (а.с. 50-51);

- від 26 квітня 2018 року про наявність 4-х вакансій електрослюсаря з ремонту й обслуговування автоматики та засобів вимірювань; 2-х вакансій тесляра, 1-ї вакансії токаря для працевлаштування осіб з інвалідністю (а.с. 52-54),

- від 24 травня 2018 року про наявність 4-х вакансій електрослюсаря з ремонту й обслуговування автоматики та засобів вимірювань; 2-х вакансій тесляра, 1-ї вакансії токаря для працевлаштування осіб з інвалідністю (а.с. 55-57),

- від 27 червня 2018 року про наявність 3-х вакансій електрослюсаря з ремонту й обслуговування автоматики та засобів вимірювань; 2-х вакансій тесляра, 1-ї вакансії токаря для працевлаштування осіб з інвалідністю (а.с. 58-60),

- від 26 липня 2018 року про наявність 3-х вакансій електрослюсаря з ремонту й обслуговування автоматики та засобів вимірювань; 1-ї вакансії тесляра, 1-ї вакансії токаря для працевлаштування осіб з інвалідністю (а.с. 61-63),

- від 28 серпня 2018 року про наявність 3-х вакансій електрослюсаря з ремонту й обслуговування автоматики та засобів вимірювань; 2-х вакансій тесляра, 1-ї вакансії токаря для працевлаштування осіб з інвалідністю (а.с. 64-66),

- від 28 вересня 2018 року про наявність 3-х вакансій електрослюсаря з ремонту й обслуговування автоматики та засобів вимірювань; 1-є вакансії тесляра, 1-ї вакансії токаря для працевлаштування осіб з інвалідністю (а.с. 67-69),

- від 25 жовтня 2018 року про наявність 2-х вакансій електрослюсаря з ремонту й обслуговування автоматики та засобів вимірювань; 1-є вакансії тесляра, 1-ї вакансії токаря для працевлаштування осіб з інвалідністю (а.с. 70-72),

- від 28 листопада 2018 року про наявність 2-х вакансій електрослюсаря з ремонту й обслуговування автоматики та засобів вимірювань; 1-є вакансії тесляра, 1-ї вакансії токаря для працевлаштування осіб з інвалідністю (а.с. 73-75),

- від 28 грудня 2018 року про наявність 3-х вакансій електрослюсаря з ремонту й обслуговування автоматики та засобів вимірювань; 1-ї вакансії тесляра, 1-ї вакансії токаря для працевлаштування осіб з інвалідністю (а.с. 76-78).

На підприємстві протягом 2018 року працевлаштована особа з інвалідністю, зокрема, з 07 травня 2018 року на підставі наказу від 25 квітня 2018 року № 93-к прийнято особу з інвалідністю 3-ї групи ОСОБА_1 на роботу в сторожову охорону сторожем (а.с. 97, 98).

22 травня 2018 року встановлено 2-гу групу інвалідності працівнику ОСОБА_2 , яка працювала з 16 липня 2001 року по 16 серпня 2018 року та виключена зі списків підприємства у зв`язку зі смертю (а.с. 99, 100, 101, 102).

19 липня 2018 встановлено другу групу інвалідності працівнику ОСОБА_3 , якого наказом від 17 грудня 2018 року № 270-к звільнено з 18 грудня 2018 у зв`язку з встановленою невідповідністю виконуваній роботі внаслідок стану здоров`я, що перешкоджає продовженню даної роботи за п.2 ст. 40 КЗпП України (а.с. 103, 104).

21 лютого 2019 року позивач направив на адресу Сєвєродонецького міського центру зайнятості населення запит № 04-02/146, чи надавалися ДП «Сєвєродонецька теплоелектроцентраль» до Сєвєродонецького міського центру зайнятості відомості про вільні робочі місця (вакансії), на які можливе працевлаштування осіб з інвалідністю, а також про випадки відмови роботодавцем у працевлаштуванні осіб з інвалідністю, які направлялися центром зайнятості, протягом 2018 року; чи здійснювалося замовлення до Сєвєродонецького міського центру зайнятості на професійне навчання або підготовку особи з інвалідністю у разі відсутності фахівців з потрібними професіями серед зареєстрованих у державній службі зайнятості осіб з інвалідністю (а.с. 20).

04 березня 2019 року відповідачем отримано відповідь Сєвєродонецького міського центру зайнятості від 27 лютого 2019 року № 13/04-630 з інформацією про надання протягом 2018 року звітності за формою 3-ПН, з зазначенням того, що замовлень до Сєвєродонецького міського центру зайнятості на професійне навчання або підготовки осіб з інвалідністю від ДП «Сєвєродонецька ТЕЦ» не було (а.с. 21). Згідно із листом Сєвєродонецького міського центру зайнятості від 08 травня 2019 року № 13/06-1404 «Про надання інформації», направленим на виконання вимог ухвали суду першої інстанції від 02 травня 2018 року, протягом 2018 року від ДП «Сєвєродонецька ТЕЦ» надходила інформація про наявність вільних робочих місць для осіб з інвалідністю за формою № 3-ПН «Інформація про попит на роботу силу (вакансії)», а саме: 29 січня 2018 року - 6 вакансій, 28 лютого 2018 року - 6 вакансій, 28 березня 2018 року - 6 вакансій, 24 квітня 2018 року - 1 вакансія, 26 квітня 2018 року - 7 вакансій, 24 травня 2018 року - 7 вакансій, 27 червня 2018 року - 6 вакансій, 26 липня 2018 року - 5 вакансій, 28 серпня 2018 року - 6 вакансій, 28 вересня 2018 року - 5 вакансій, 25 жовтня 2018 року - 4 вакансії, 28 листопада 2018 року - 4 вакансії, 28 грудня 2018 року - 5 вакансій.

Протягом 2018 року Сєвєродонецьким МЦЗ проведено семінари: 02 березня 2018 року - на тему «Удосконалення співпраці з метою працевлаштування осіб, що мають додаткові гарантії у сприянні працевлаштуванню», 22 серпня 2018 року - на тему «Реалізація державної політики зайнятості шляхом плідної співпраці служби зайнятості з роботодавцями міста». Також проведено круглі столи на теми: «Удосконалення співпраці з метою працевлаштування осіб з інвалідністю» - 08 червня 2018 прку, «Підвищення ефективності зайнятості учасників АТО та інших соціально вразливих категорій населення» - 21 вересня 2018 року. Відбулись презентаційні роботи. В ході заходів представників підприємства ознайомлено з професійно - кваліфікаційним складом безробітних осіб з інвалідністю, надана інформація про працевлаштування з виплатою компенсації єдиного соціального внеску, про працевлаштування внутрішньо переміщених осіб з числа осіб з інвалідністю, про надання дотацій за рахунок коштів ФСЗІ зі створення спеціальних робочих місць для осіб з інвалідністю, зареєстрованих ДСЗ, Доведено інформацію щодо можливості працевлаштування осіб з інвалідністю з компенсацією ЄСВ та з числа ВПО, яким відповідно до чинного законодавства допомога по безробіттю не призначається. Також під час проведення заходів представникам підприємства надавались пропозиції щодо підвищення якості вакансій, можливості зміни професій або умов праці, враховуючи професійний склад осіб з інвалідністю, який перебуває на обліку центру зайнятості (а.с. 35).

Крім того, відповідачем вживалися інші заходи щодо працевлаштування осіб з інвалідністю, а саме:

- 30 січня 2018 року відповідачем направлено голові Сєвєродонецького товариства інвалідів «Надія» лист № 03-08-43 з проханням довести до відома осіб з інвалідністю інформацію про наявні вакансії для працевлаштування на ДП «Сєвєродонецька ТЕЦ» (а.с. 96);

- участь у Ярмарку вакансій для осіб з інвалідністю 02 березня 2018 року, 08 червня 2018 року, 21 вересня 2018 року, 30 листопада 2018 року, які проводилися Сєвєродонецьким міським центром зайнятості (а.с. 35);

- участь у міні-ярмарках вакансій 30січня 2018 року, 10 квітня 2018 року, 04 жовтня 2018 року, які проводилися Сєвєродонецьким міським центром зайнятості (а.с. 35).

Відповідно до ч. 8 ст. 69 Господарського кодексу України підприємство з правом найму робочої сили забезпечує визначену відповідно до закону кількість робочих місць для працевлаштування, зокрема інвалідів. Відповідальність підприємства за невиконання даної вимоги встановлюється законом.

З огляду на викладене та виходячи з наданих доказів, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що відповідачем забезпечена певна кількість місць для працевлаштування інвалідів у своєму штаті, як того потребує законодавство.

У зв`язку з тим, що відповідачем вжито усіх залежних від нього заходів щодо утворення робочих місць для працевлаштування інвалідів, на нього не може бути покладена відповідальність за не направлення уповноваженими органами необхідної кількості інвалідів для працевлаштування, не враховано відсутність у населеному пункті за місцем знаходження підприємства інвалідів, які бажають працевлаштуватись, що нівелює доводи апелянта, викладені в апеляційній скарзі.

Суд апеляційної інстанції вважає, що заявлені до стягнення санкції є адміністративно-господарськими, відтак на них розповсюджуються загальні засади відповідальності учасників господарських відносин, визначені у статтях 216-218, 238, 241 Господарського кодексу України, системний аналіз яких посвідчує підставу сплати за наявності складу правопорушення, склад якого у межах спірних правовідносин позивачем не доведений.

Адміністративно-господарські санкції за незайняті інвалідами робочі місця не є податком, збором (обов`язковим платежем), обов`язкова сплата яких передбачена Конституцією України та Податковим кодексом України, а є заходом впливу на правопорушника у сфері господарювання у зв`язку зі скоєнням правопорушення.

Разом із тим, відповідно до частини першої статті 218 Господарського кодексу України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Частиною другою наведеної статті передбачено, що учасник господарських відносин відповідає, зокрема, за порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що він ужив усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

При цьому, суд зазначає, що відповідач не зобов`язаний займатися пошуком інвалідів для працевлаштування на створені ним робочі місця. Такий обов`язок покладено на органи працевлаштування, перелічені в ч.1 ст.18 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні».

Враховуючи те, що нормами чинного законодавства на підприємства покладено обов`язок по забезпеченню певної кількості місць для працевлаштування інвалідів, що не супроводжується обов`язком пошуку інвалідів для працевлаштування на створені ним робочі місця, з огляду на виконання відповідачем його обов`язку, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, щодо неправомірності заявленого позову щодо стягнення адміністративно-господарських санкцій та пені з відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції переглянув рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до положень ч.1 ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін, оскільки суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Керуючись статтями 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Луганського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів - залишити без задоволення.

Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 28 травня 2019 року у справі № 360/1850/19 за позовом Луганського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до Державного підприємства «Сєвєродонецька теплоелектроцентраль» про стягнення адміністративно-господарських санкцій - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку встановленому ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 24 липня 2019 року.

Судді Т.Г.Арабей

І.В. Геращенко

Л.В. Ястребова