Справа № 520/8576/18
Суддя: Бегунц А.О.
Дата ухвалення: 2019-07-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2019 р.Справа № 520/8576/18
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Бегунца А.О.,

Суддів: Лях О.П. , Макаренко Я.М. ,

за участю секретаря судового засідання Машури Г.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Держгеокадастру у Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 20.03.2019 року, головуючий суддя І інстанції: Мар`єнко Л.М., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, повний текст складено 01.04.19 року по справі № 520/8576/18

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Держгеокадастру у Харківській області, третя особа ОСОБА_2

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Харківській області (далі - відповідач), в якому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просив суд:

- визнати протиправною відмову у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, оформлену Головним управління Держгеокадастру у Харківській області від 03.09.2018 №К-9946/0- 7242/0/95-18;

- визнати протиправною видачу наказу від 26 грудня 2018 року № 9676 на ім`я ОСОБА_2 ;

- скасувати наказ від 26 грудня 2018 року № 9676, виданий на ім`я ОСОБА_2 ;

- зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Харківській області розглянути заяву ОСОБА_1 шляхом надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 2,000 га, що розташована на території Шарівської сільської ради Валківського району Харківської області за межами населеного пункту з цільовим призначенням земельної ділянки "для ведення особистого селянського господарства".

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 01.08.2018 він направив на адресу відповідача заяву з доданими до неї графічними матеріалами відповідно п.6 ст.118 ЗК України з проханням надати дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 2,000 га для ведення особистого селянського господарства розташованої за межами населених пунктів на території Шарівської сільської ради Валківського району Харківської області. Листом від 03.09.2018 №К-9946/0-7242/0/95-18 відповідач відмовив у наданні дозволу, посилаючись на те, що земельна ділянка, з приводу якої було подано звернення позивача, в переліку з резервування земельних ділянок не міститься.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 20.03.2019 вказаний позов задоволено частково. Визнано протиправною відмову Головного управління Держгеокадастру у Харківській області у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, оформлену листом від 03.09.2018 №К-9946/0-7242/0/95-18. Скасовано наказ Головного управління Держгеокадастру у Харківській області від 26 грудня 2018 №9676 , виданий ОСОБА_2 . Зобов`язано Головне управління Держгеокадастру у Харківській області розглянути заяву ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) шляхом надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 2,000 га, що розташована на території Шарівської сільської ради Валківського району Харківської області за межами населеного пункту з цільовий призначенням земельної ділянки "для ведення особистого селянського господарства". В іншій частині позовних вимог - відмовлено. Зобов`язано Головне управління Держгеокадастру у Харківській області подати до суду у місячний строк після набрання чинності рішення, звіт про його виконання.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, згідно з якою апелянт просить суд скасувати оскаржуване рішення в частині задоволених позовних вимог та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом при вирішенні справи норм матеріального та процесуального права.

Зокрема, апелянт посилався на те, що при задоволенні позовної вимоги про скасування наказу Головного управління Держгеокадастру у Харківській області від 26 грудня 2018 №9676 суд не врахував, що Верховний Суд у постанові від 23.11.2018 по справі №П/811/601/18 зазначив, що передача (надання) земельної ділянки у власність відповідно до статті 118 ЗК України є завершальним етапом визначеної процедури безоплатної приватизації земельних ділянок. При цьому, отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не означає позитивного рішення про надання її у власність.

Вказує, що судом не було визнано протиправним видачу наказу Головного управління Держгеокадастру у Харківській області від 26 грудня 2018 №9676 в порушення норм статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України. Отже, оскільки жодного посилання про протиправність зазначеного наказу судом не зазначено можна зробити висновок, що наказ Головного управління Держгеокадастру у Харківській області від 26 грудня 2018 №9676 прийнято у відповідності до норм чинного законодавства та не порушує права позивача.

Крім того, зазначає, що суд першої інстанції приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, а саме зобов`язання відповідача надати позивачу дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, втрутився в дискреційні повноваження Головного управління Держгеокадастру у Харківській області.

Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить суд апеляційної інстанції залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 229 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів заслухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги рішення суду першої інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 має право на пільги встановлені законом України для ветеранів війни - учасників бойових дій.

Позивач 01.08.2018 звернувся до ГУ Держгеокадастру в Харківській області з заявою про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, площею 2, 000 га, для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель запасу сільськогосподарського призначення, розташованої за межами населеного пункту на території Шарівської сільської ради Валківського району Харківської області.

Разом з вказаною заявою позивачем додано викопіювання з кадастрової карти, на якому зазначене бажане місце розташування земельної ділянки, копія паспорту, копія ідентифікаційного коду, копію посвідчення учасника АТО.

Листом ГУ Держгеокадастру в Харківській області від 03.09.2018 №К-9946/0-7242/0/95-18 надано відповідь на вказане звернення позивача, в якому повідомлено, що земельна ділянка, яка зазначена в графічних матеріалах не включена до альбому - атласу з резервування земельних ділянок для учасників антитерористичної операції, що затверджена наказом ГУ Держгеокадастру в Харківській області від 19.02.2016 №17 "Про затвердження переліку підібраних (зарезервованих) земельних ділянок, які можуть бути передані у власність учасникам атитерористичної операції" (зі змінами внесеними наказом ГУ від 05.07.2018 №144), який розміщений на офіційному веб - сайті Головного управління за електронною адресою kharkivska.land.gov.ua. Також у вказаному листі зазначено, що Головне управління відмовляє позивачу у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства з урахуванням вимог ч.7 ст. 118 ЗК України, а також, одночасно запропоновано обрати іншу земельну ділянку з альбому - атласу з резервування земельних ділянок.

Вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до суду з позовом.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з їх обґрунтованості, оскільки ГУ Держгеокадастру у Харківській області у спірних відносинах діяло не на підставі та не у спосіб, що передбачені Земельним кодексом України.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Правовідносини у сфері забезпечення права на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави, раціонального використання та охорони земель урегульовано Земельним кодексом України (далі - ЗК України).

Відповідно до ст.116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами України визначено у статті 118 ЗК України.

Згідно з ч.6 ст.118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

За приписами ч.7 ст.118 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб`єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін.

Отже, з наведених норм слідує, що ЗК України визначено вичерпний перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, зокрема: невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. При цьому, чинним законодавством не передбачено право суб`єкта владних повноважень відступати від положень статті 118 Земельного кодексу України.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 17.04.2018 по справі №819/1430/17, від 27.02.2018 по справі № 545/808/17.

Як свідчать письмові докази, за результатами розгляду заяви позивача від 01.08.20178 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, площею 2, 000 га, для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель запасу сільськогосподарського призначення, розташованої за межами населеного пункту на території Шарівської сільської ради Валківського району Харківської області, ГУ Держгеокадастру у Харківській області листом від 03.09.2018 №К-9946/0-7242/0/95-18 відмовлено у наданні такого дозволу оскільки спірна земельна ділянка не включена до альбому - атласу з резервування земельних ділянок для учасників антитерористичної операції.

Тобто, позивачу фактично відмовлено у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою земельної ділянки з підстав, які не передбачені положеннями ЗК України.

Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позовні вимоги про визнання протиправною відмову відповідача у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, оформлену листом від 03.09.2018 №К-9946/0-7242/0/95-18, підлягають задоволенню.

Досліджуючи правомірність вимог позивача щодо скасування наказу від 26 грудня 2018 року № 9676, виданого на ім`я ОСОБА_2 , колегія суддів зазначає наступне.

Так, після отримання позивачем відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення відповідної земельної ділянки, відповідачем включено до альбому - атласу з резервування земельних ділянок для учасників антитерористичної операції спірну ділянку та прийнято наказ про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення відповідної земельної ділянки, площею 2,000 га третій особі.

Як свідчать письмові докази, начальником Міжрайонного управління у Валківському районі та Коломацькому районах повідомлено листом від 21.11.2018 №966/421-18-0.23.141 (а.с.74) про те, що земельна ділянка, яку бажає отримати у власність ОСОБА_1 , листом Міжрайонного управління від 25.09.2018 №786/421-18-0.23.141 подано для включення до резерву земельних ділянок, які можуть бути передані у власність учасникам АТО.

Водночас, у вказаному листі зазначено, що 23.10.2018 Міжрайонним управлінням надано інформацію стосовно вказаної ділянки разом з викопіюванням з кадастрової карти (плану) НВ -018 на заяву ОСОБА_2 . Відомості про надання дозволу на розробку документації із землеустрою на дану ділянку в Міжрайонному управління відсутня.

При цьому, інформація стосовно вказаної ділянки разом з викопіюванням з кадастрової карти надана ОСОБА_2 , 23.10.2018, у той час як до ГУ Держгеокадастру у Харківській області ОСОБА_2 звернувся з заявою 07.12.2018 (а.с.74).

Отже, прийнятий наказ від 26 грудня 2018 року № 9676, виданий на ім`я ОСОБА_2 в даному випадку суперечить принципам першочерговості розгляду звернення щодо зацікавленості в одержанні безоплатно у власність спірної земельної ділянки, рівності всіх осіб перед законом та верховенства права.

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що позовні вимоги про скасування наказу від 26 грудня 2018 року № 9676, виданого на ім`я ОСОБА_2 , є обґрунтованими, через що підлягають задоволенню.

Щодо доводів апеляційної скарги стосовно того, що зобов`язання Головного управління Держгеокадастру у Харківській області розглянути заяву ОСОБА_1 шляхом надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 2,000 га, що розташована на території Шарівської сільської ради Валківського району Харківської області за межами населеного пункту з цільовим призначенням земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, є втручанням в дискреційні повноваження відповідача, колегія суддів вважає вказані доводи необґрунтованими та виходить з наступного.

На законодавчому рівні поняття "дискреційні повноваження" суб`єкта владних повноважень відсутнє. У судовій практиці сформовано позицію щодо поняття дискреційних повноважень, під якими слід розуміти такі повноваження, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибирати один з кількох варіантів конкретного правомірного рішення (постанова Вищого адміністративного суду України від 16.06.2015 у справі № К/800/6863/15, від 29.11.2016 № К/800/17306/16, № К/800/17393/16 від 29.09.2016, № К/800/13317/15 та від 17.12.2015 № К/800/32134/15).

Водночас, повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Таким чином, у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку (постанова Вищого адміністративного суду України від 17.12.2015 у справі №К/31204/15).

Дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору будь-ким.

У справі, що переглядається, повноваження щодо надання дозволу на розробку проекту землеустрою чи надання мотивовано відмови у його наданні, регламентовано ст.123 ЗК України.

Умови, за яких орган відмовляє у наданні дозволу, визначені законом. Якщо такі умови відсутні, орган повинен надати дозвіл. Ці повноваження та порядок їх реалізації передбачають лише один вид правомірної поведінки відповідного органу - надати дозвіл або не надати (відмовити). За законом у цього органу немає вибору між декількома можливими правомірними рішеннями. Тому зазначені повноваження не є дискреційними.

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 11 квітня 2018 року у справі №806/2208/17.

Водночас, колегія суддів зауважує, що рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою є стадією процесу отримання права власності чи користування на земельну ділянку. Однак, отримання такого дозволу не гарантує особі чи невизначеному колу осіб набуття такого права, оскільки сам по собі дозвіл не являється правовстановлюючим актом.

Аналогічну правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду у справі №380/624-16-ц від 17.10.2018.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правомірно задовольнив позовну вимогу позивача та зобов`язав Головне управління Держгеокадастру у Харківській області розглянути заяву ОСОБА_1 шляхом надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 2,000 га, що розташована на території Шарівської сільської ради Валківського району Харківської області за межами населеного пункту з цільовий призначенням земельної ділянки "для ведення особистого селянського господарства".

Враховуючи викладене, колегія суддів вказує, що апеляційна скарга не містить належних та обґрунтованих доводів, які б спростовували наведений висновок суду.

Статтею 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів, переглянувши постанову суду першої інстанції, дійшла висновку, що при прийнятті рішення суд першої інстанції дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 310, 315, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Харківській області залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 20.03.2019 року по справі № 520/8576/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя (підпис)А.О. Бегунц
Судді(підпис) (підпис) О.П. Лях Я.М. Макаренко
Повний текст постанови складено 26.07.2019 року