Справа № 826/17358/15
Суддя: Чиркін С.М.
Дата ухвалення: 2019-07-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

22 липня 2019 року

Київ

справа №826/17358/15

касаційне провадження №К/9901/14278/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Чиркіна С.М.,

суддів: Єзерова А.А., Шарапи В.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження касаційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Акціонерного товариства «Дельта банк» Кадирова Владислава Володимировича на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.02.2018 (головуючий суддя: Скочок Т.О.) та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 23.04.2019 (головуючий суддя: Горяйнов А.М., судді: Губська О.А., Коротких А.Ю.) у справі № 826/17358/15 за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації у Публічному акціонерному товаристві «Дельта банк» Кадирова Владислава Володимировича, третя особа - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

У серпні-вересні 2015 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулися до суду з адміністративними позовами до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» Кадирова В.В. (далі - Уповноважена особа), які були об`єднані в одне провадження.

З урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 04.12.2017 ОСОБА_1 просив суд:

- визнати протиправними дії Уповноваженої особи з визнання нікчемним договору вкладу «Зростаючий» № 005-03519-250215 від 25.02.2015, укладеного між ним та ПАТ «Дельта банк», та скасувати наказ від 16.09.2015 № 813 щодо застосування наслідків цієї нікчемності до переказу грошових коштів на його рахунку;

- зобов`язати Уповноважену особу включити ОСОБА_1 до переліку вкладників, які мають право на виплату гарантованої суми відшкодування коштів за договором банківського вкладу №005-03519-250215, та подати додаткову інформацію до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб щодо включення ОСОБА_1 до загального реєстру вкладників ПАТ «Дельта Банк», як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у розмірі 200000 грн 00 коп.

З урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 04.12.2017 ОСОБА_2 просив суд:

- визнати протиправними дії Уповноваженої особи з визнання нікчемним договору вкладу «Лояльний» № 001-03519-040215 від 04.02.2015, укладеного між ним та ПАТ «Дельта банк», та скасувати наказ від 16.09.2015 № 813 щодо застосування наслідків цієї нікчемності до переказу грошових коштів на його рахунку;

- зобов`язати Уповноважену особу включити ОСОБА_2 до переліку вкладників, які мають право на виплату гарантованої суми відшкодування коштів за договором банківського вкладу № 001-03519-040215, та подати додаткову інформацію до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб щодо включення ОСОБА_2 до загального реєстру вкладників ПАТ «Дельта Банк», як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у розмірі 200000 грн 00 коп.

З урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 28.04.2016 ОСОБА_3 просила суд:

- визнати протиправними дії Уповноваженої особи з визнання нікчемним договору вкладу «Зростаючий» № 009-03519-050215 від 05.02.2015, укладеного між нею та ПАТ «Дельта банк», та скасувати наказ від 16.09.2015 № 813 щодо застосування наслідків цієї нікчемності до переказу грошових коштів на її рахунку;

- зобов`язати Уповноважену особу провести дії щодо включення ОСОБА_3 до переліку вкладників, які мають право на виплату гарантованої суми відшкодування коштів за договором банківського вкладу № 009-03519-050215 за курсом НБУ станом на 03.03.2015, та подати додаткову інформацію до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб щодо включення ОСОБА_3 до загального реєстру вкладників Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у розмірі 200000 грн 00 коп.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що після віднесення ПАТ «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних та його подальшої ліквідації Уповноваженою особою безпідставно не включено позивачів до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.02.2018 вказаний адміністративний позов було задоволено частково: визнано протиправними дії Уповноваженої особи з визнання нікчемними договорів вкладу, що укладені з позивачами, а також зобов`язано Уповноважену особу подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб зміни та доповнення до переліку рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, стосовно рахунків ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , відкритих у Публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк», у межах гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами.

У задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було відмовлено.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 19.04.2018 апеляційну скаргу Уповноваженої особи було задоволено, рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.02.2018 скасовано та прийнято нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Постановою Верховного Суду від 22.01.2019 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 19.04.2018 скасовано та направлено справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 23.04.2019 рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.02.2018 в частинах:

- відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про скасування наказу від 16.09.2015 № 813 щодо застосування наслідків нікчемності до переказу грошових коштів на рахунку позивачів;

- задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання протиправними дій Уповноваженої особи з визнання нікчемним:

1) договору вкладу «Зростаючий» № 005-03519-250215 від 25.02.2015, укладеного між ОСОБА_1 та ПАТ «Дельта банк»;

2) договору вкладу «Лояльний» № 001-03519-040215 від 04.02.2015, укладеного між ОСОБА_2 та ПАТ «Дельта банк»;

3) договору вкладу «Зростаючий» № 009-03519-050215 від 05.02.2015, укладеного між ОСОБА_3 та ПАТ «Дельта банк» -

скасовано та прийнято нове рішення про закриття провадження у справі в цій частині.

В іншій частині постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.02.2018 - залишено без змін.

Задовольняючи позовні вимоги в частині зобов`язання Уповноваженої особи подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб зміни та доповнення до переліку рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, стосовно рахунків ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , відкритих у ПАТ «Дельта Банк», у межах гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, виходили з того, що Уповноважена особа не надала доказів того, що договори: № 001-03519-040215 від 04.02.2015, № 005-03519-250215 від 25.02.2015 та № 009-03519-250215 від 05.02.2015 є нікчемним в силу пункту 7 частини третьої статті 38 Закону України від 23.02.2012 № 4452-VI «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (далі - Закон України № 4452-VI), у зв`язку з чим були відсутні підстави для не включення даних про ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за договором банківського вкладу із зазначенням суми всіх залишків на рахунку. Крім цього, спосіб зарахування коштів на вкладний (депозитний) рахунок позивачів (внесення коштів на депозитний (вкладний) рахунок іншою особою, ніж вкладник) не суперечить вимогам закону та не свідчить про надання будь-якій особі переваг, прямо не встановлених законом. Доводи Уповноваженої особи про те, що перерахування коштів з рахунку іншого вкладника на рахунки позивачів було здійснене з метою незаконного отримання коштів від Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, ґрунтуються виключно на припущеннях відповідача та не підтверджені доказами.

Разом з тим суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції помилково розглянув позовні вимоги щодо визнання протиправними дій Уповноваженої особи з визнання нікчемними договорів № 001-03519-040215 від 04.02.2015, № 005-03519-250215 від 25.02.2015, № 009-03519-250215 від 05.02.2015 та скасування наказу від 16.09.2015 № 813 щодо застосування наслідків цієї нікчемності до переказу грошових коштів на рахунки позивачів, оскільки провадження в цій частині позовних вимог підлягає закриттю.

Не погоджуючись з рішеннями судів попередніх інстанцій, відповідач 17.05.2019 подав до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій з посиланням на порушення судами норм матеріального та процесуального права просить суд скасувати рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.02.2018 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 23.04.2019 та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволені позову.

В обґрунтування вимог касаційної скарги заявником зазначено, що укладені позивачами із банком правочини є нікчемними у відповідності до положень пункту 7 частини третьої статті 38 Закону України № 4452-VI. Переваги від укладення договору банківського вкладу полягають в можливості отримання за рахунок позивачів суми відшкодування більшої, ніж передбачено законом, а також отриманні платником - ініціатором перерахунку коштів, як кредитором, грошових коштів позачергово та раніше за інших кредиторів банку. Зазначено, що операції із перерахування коштів з поточних рахунків фізичних осіб на вкладні (депозитні) рахунки були здійснені в період дії постанови НБУ від 30.10.2014 № 692/БТ "Про віднесення ПАТ "Дельта Банк" до категорії проблемних". Також наголошено на тому, що укладення позивачами із банком договорів банківського вкладу було здійснено всупереч приписам Правил банківського обслуговування фізичних осіб, затверджених рішенням Ради директорів АТ "Дельта Банк" згідно протоколу № 14 від 20.03.2013.

Ухвалою Верховного Суду від 29.05.2019 відкрито касаційне провадження у справі. Цією ж ухвалою витребувано справу з суду першої інстанції.

13.06.2019 на адресу Верховного Суду надійшла адміністративна справа №826/17358/15.

Ухвалою Верховного Суду від 15.07.2019 справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження відповідно до статті 345 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Учасники провадження правом на подачу відзиву на касаційну скаргу не скористалися.

Верховний Суд переглянувши оскаржуване судове рішення у межах доводів касаційної скарги, з урахуванням вимог статті 341 КАС України з`ясувавши повноту встановлення судами фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування норм матеріального і процесуального права, дійшов висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Судами попередніх інстанцій у межах спірних правовідносин встановлено, що 04.02.2015 між ОСОБА_2 та ПАТ «Дельта Банк» був укладений договір банківського вкладу (депозиту) «Лояльний» у доларах США № 001-03519-040215 (далі - договір № 001-03519-040215 від 04.02.2015), за умовами якого, банк приймає від вкладника грошові кошти у сумі 11320 доларів США на строк до 06.03.2015 за процентною ставкою 5,5 відсотків річних. Також між сторонами договору була укладена додаткова угода № 1 від 02.02.2015 про внесення змін до п.1.8 договору, який визначає порядок та зарахування коштів на вкладний депозитний рахунок. Вказаною додатковою угодою було передбачено, зокрема, що зарахування вкладу на рахунок здійснюється з власного або поточного (депозитного) рахунку вкладника, відкритого у банку, або шляхом перерахування з відкритого у банку поточного рахунку іншої фізичної особи - резидента, або готівкою через касу в банку в день укладення договору.

Фактичне зарахування коштів на вкладний (депозитний) рахунок ОСОБА_2 підтверджується платіжним дорученням в іноземній валюті для фізичної особи, яка не здійснює підприємницької діяльності, від 04.02.2015 № 45414511.

Між ОСОБА_1 та ПАТ «Дельта Банк» 25.02.2015 був укладений договір банківського вкладу (депозиту) «Зростаючий» у доларах США № 005-03519-250215 (далі - договір № 005-03519-250215 від 25.02.2015), за умовами якого, банк приймає від вкладника грошові кошти у сумі 6700 доларів США на строк до 11.03.2015 за процентною ставкою 5,5 відсотків річних. Також між сторонами договору була укладена додаткова угода № 1 від 24.02.2015 про внесення змін до п.1.8 договору, який визначає порядок та зарахування коштів на вкладний депозитний рахунок. Вказаною додатковою угодою було передбачено, зокрема, що зарахування вкладу на рахунок здійснюється з власного або поточного (депозитного) рахунку вкладника, відкритого у банку, або шляхом перерахування з відкритого у банку поточного рахунку іншої фізичної особи - резидента, або готівкою через касу в банку в день укладення договору.

Фактичне зарахування коштів на вкладний (депозитний) рахунок ОСОБА_1 підтверджується платіжним дорученням в іноземній валюті для фізичної особи, яка не здійснює підприємницької діяльності № 46469168 від 25.02.2015.

Між ОСОБА_3 та ПАТ «Дельта Банк» 05.02.2015 був укладений договір банківського вкладу (депозиту) «Лояльний» у доларах США № 009-03519-050215 (далі - договір № 009-03519-250215 від 05.02.2015), за умовами якого, банк приймає від вкладника грошові кошти у сумі 10820 доларів США на строк до 07.03.2015 за процентною ставкою 5,5 відсотків річних. Також між сторонами договору була укладена додаткова угода № 1 від 05.02.2015 про внесення змін до п.1.8 договору, який визначає порядок та зарахування коштів на вкладний депозитний рахунок. Вказаною додатковою угодою було передбачено, зокрема, що зарахування вкладу на рахунок здійснюється з власного або поточного (депозитного) рахунку вкладника, відкритого у банку, або шляхом перерахування з відкритого у банку поточного рахунку іншої фізичної особи - резидента, або готівкою через касу в банку в день укладення договору.

Фактичне зарахування коштів на вкладний (депозитний) рахунок ОСОБА_3 підтверджується платіжним дорученням в іноземній валюті для фізичної особи, яка не здійснює підприємницької діяльності № 45474389 від 05.02.2015.

Постановою Правління Національного банку України від 02.03.2015 № 150 ПАТ «Дельта Банк» був віднесений до категорії неплатоспроможних. У зв`язку з цим Виконавча дирекція Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийняла рішення від 02.03.2015 №51 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Дельта Банк» (далі - рішення №51), згідно з яким з 03.03.2015 запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «Дельта Банк» Кадирова В.В.

В подальшому, рішенням виконавчої дирекції Фонду від 08.04.2015 №71 «Про внесення змін до рішення виконавчої дирекції Фонду від 02.03.2015 №51 «Про запровадження тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк» було внесено зміни, а саме: викладено пункт 2 рішення №51 у такій редакції: « 2. Тимчасову адміністрацію запровадити строком на шість місяців з 03.03.2015 по 02.09.2015 включно».

Рішенням виконавчої дирекції Фонду від 03.08.2015 №147 «Про продовження строків здійснення тимчасової адміністрації у АТ «Дельта Банк» строки здійснення тимчасової адміністрації у АТ «Дельта Банк» продовжено до 02.10.2015 включно.

Відповідно до постанови Правління Національного банку України від 02.10.2015 № 664 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Дельта Банк» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення № 181 від 02.10.2015 «Про початок процедури ліквідації АТ «Дельта Банк» та делегування повноважень ліквідатора банку». Зазначеним рішенням призначено уповноважену особу Фонду гарантування та делеговано всі повноваження ліквідатора АТ «Дельта Банк», визначені статтями 37, 38, 51, частинами першою та другою статті 48 Закону України № 4452-VI, провідному професіоналу з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Кадирову В.В. на два роки з 05.10.2015 по 04.10.2017 включно.

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не були включені до переліку вкладників ПАТ «Дельта Банк», які мають право на відшкодування коштів за вкладом за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Позивачі ( ОСОБА_1 21.07.2015, ОСОБА_2 20.07.2015, ОСОБА_3 20.07.2019) звернулися до Уповноваженої особи із заявами, у яких просили повідомити про причини не включення їх до переліку вкладників ПАТ «Дельта Банк» , які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Листами від 20.07.2015 № 05-3043533 (адресований ОСОБА_2 ), від 22.07.2015 №05-3045456 (адресований ОСОБА_1 ) та від 20.07.2015 № 05-3043625 (адресований ОСОБА_3 ) позивачів було повідомлено про те, що операції щодо виплати за їхніми рахунками тимчасово обмежені на час тимчасової адміністрації.

У подальшому листами від 23.09 2015 № 8821/267 (адресований ОСОБА_2 ), від 17.11.2015 № 05-3125745 (адресований ОСОБА_1 ) та від 17.11.2015 № 05-3126495 (адресований ОСОБА_3 ) Уповноважена особа повідомила, що договори банківського вкладу (депозиту) № 001-03519-040215 від 04.02.2015, № 005-03519-250215 від 25.02.2015 та № 009-03519-250215 від 05.02.2015 є нікчемними правочинами відповідно до пункту 7 частини третьої статті 38 Закону України № 4452-VI.

Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами встановлені, зокрема, Законом України № 4452-VI (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Пунктом 3 та 4 частини першої статті 2 Закону № 4452-VI визначено, що вклад - кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти;

вкладник - фізична особа (крім фізичних осіб - суб`єктів підприємницької діяльності), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката.

Частиною першою статті 3 Закону № 4452-VI визначено, що Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку.

Відповідно до частини першої статті 26 Закону № 4452-VI Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

Виконання зобов`язань Фонду перед вкладниками здійснюється Фондом з дотриманням вимог щодо найменших витрат Фонду та збитків для вкладників у спосіб, визначений цим Законом, у тому числі шляхом передачі активів і зобов`язань банку приймаючому банку, продажу банку, створення перехідного банку протягом дії тимчасової адміністрації або виплати відшкодування вкладникам після ухвалення рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідації банку.

Частиною 1 статті 27 Закону № 4452-VI передбачено, що уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону і нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Згідно з пункту 6 розділу ІІІ Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду від 09.08.2012 № 14 (далі - Положення), передбачено, що протягом процедури ліквідації уповноважена особа Фонду може надавати до Фонду додаткову інформацію про вкладників стосовно: зменшення (збільшення) кількості вкладників, яким необхідно здійснити виплати відшкодування; зміни розміру належних їм сум; зміни особи вкладника; змін реквізитів вкладників.

Суд зауважує, що підставою для поширення на особу гарантій, передбачених Законом №4452-VI щодо відшкодування вкладу, є наявність у такої особи залишку коштів на банківському рахунку, що відкритий на її ім`я, тобто наявність вкладу та статусу вкладника у особи. При цьому вкладниками є особи, які уклали або на користь яких укладено або договір банківського вкладу (депозиту), або банківського рахунку, або які є власниками іменного депозитного сертифіката. Слід зазначити, що положення чинного законодавства не пов`язують визначення статусу вкладника банку та виникнення у нього права на отримання гарантованої суми відшкодування вкладу із походженням на відповідному вкладному (депозитному, поточному) рахунку коштів.

Отже, під дію гарантій відшкодування коштів за вкладом на підставі статті 26 Закону №4452-VI підпадають особи, які є вкладниками у розумінні приписів статті 2 Закону №4452-VI, вклади яких розміщено на рахунку у відповідному банку до запровадження у ньому тимчасової адміністрації.

Аналогічна правова позиція викладена і в постанові Великої Палати Верховного Суду від 31.10.2018 у справі № 802/351/16-а.

Відповідно до положень статей 37, 38 Закону № 4452-VI Фонд або його уповноважена особа наділені повноваженнями щодо виявлення факту нікчемності правочинів, тобто мають право здійснити перевірку таких правочинів стосовно їх нікчемності, прийняти відповідне рішення про виявлення факту нікчемності правочину і повідомити про це сторін правочину, а також вчиняти дії щодо застосування наслідків нікчемності правочинів.

Пункт 7 частини третьої статті 38 Закону № 4452-VI ( в редакції, станом на дату укладення договору банківського вкладу), визначає, що правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними, якщо банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку;

Відповідно до частини четвертої статті 38 Закону № 4452-VI Фонд, зокрема, протягом дії тимчасової адміністрації, а також протягом ліквідації повідомляє сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняє дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів.

З аналізу вищенаведеного слідує, що Уповноважена особа дійсно наділена правом перевірки правочинів на предмет виявлення серед них нікчемних, але це право не є абсолютним та кореспондується з обов`язком встановити обставини, з якими закон пов`язує нікчемність правочину. Висновок про нікчемність правочину має ґрунтуватися виключно на встановлених та доведених обставинах, які за законом тягнуть за собою застосування певних наслідків, зокрема щодо не включення особи до переліку вкладників банку для отримання в подальшому гарантованої суми вкладу.

Відповідно до протоколу засідання Комісії з перевірки правочинів (договорів) за вкладними операціями АТ «Дельта Банк» від 15.09 2015 правочини (договори) за вкладами, які зазначені в додатку, є нікчемними відповідно до пункту 7 частини третьої статті 38 Закону України № 4452-VI. До нікчемних договорів (правочинів) були віднесені також договори, укладені з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Така ж підстава недійсності правочинів зазначена в наказі ПАТ «Дельта Банк» від 16.09.2015 № 813 та листах від 23.09.2015 № 8821/267, від 17.11.2015 № 05-3125745 та від 17.11.2015 № 05-3126495.

Зобов`язання ПАТ «Дельта Банк» перед позивачами були визначені у договорах №001-03519-040215 від 04.02.2015, № 005-03519-250215 від 25.02.2015 року та №009-03519-250215 від 05.02.2015 та передбачали відкриття і обслуговування вкладного (депозитного) рахунку, забезпечення збереження вкладу, а також повернення суми вкладу та виплату нарахованих процентів.

Зазначені договори не передбачали обов`язку банку здійснити платіж чи передати інше майно з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку.

Зі змісту пункту 7 частини третьої статті 38 Закону України № 4452-VI вбачається, що він поширює свою дію на випадки, коли саме банк уклав з одним із кредиторів договір; на підставі такого договору у останнього виникають переваги (пільги) стосовно інших кредиторів банку; умови цього договору передбачають перерахування банком коштів або передачу майна банком такому кредитору. Однак, при укладенні договорів позивачами не отримано жодних переваг від банку, банк не здійснив жодного платежу на користь позивача, а лише отримав кошти як вклад у банку.

Обґрунтовуючи свій висновок про наявність підстав, передбачених пунктом 7 частини третьої статті 38 Закону України № 4452-VI, для визнання договорів банківського вкладу (депозиту) нікчемними, відповідач посилалася на те, що кошти на рахунки ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 надійшли з рахунку іншого клієнта банку - фізичної особи, на рахунку якого перебували кошти у розмірі, що перевищує граничну суму коштів, які підлягають відшкодуванню Фондом гарантування вкладів фізичних осіб, а саме, кошти на рахунок, відкритий на ім`я позивачів, надійшли із рахунку іншого вкладника - ОСОБА_4 . Сума коштів на рахунку такого вкладника у ПАТ «Дельта Банк» перевищує 200000 грн 00 коп. У зв`язку з цим, у разі ліквідації банку, вона матиме право на повернення лише частини депозиту - у розмірі, що не перевищує гарантовану суму.

На думку Уповноваженої особи договори № 001-03519-040215 від 04.02.2015 року, №005-03519-250215 від 25.02.2015 та № 009-03519-250215 від 05.02.2015 були укладені в інтересах ОСОБА_4 , які полягали у тому, щоб перерахувати частину коштів з її рахунку на рахунок ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , цим самим збільшивши суму коштів, яка може бути повернута за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за посередництва позивачів.

За висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 04.07.2018 у справі № 826/1476/15, якщо внаслідок проведених операцій Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, а не банку, завдані збитки (штучно збільшена сума гарантованих державою виплат), то стаття 38 Закону України № 4452-VI не може бути застосована, а Фонд має звертатися до суду з вимогою про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину на підставі ст. 228 ЦК України. Лише за наявності рішення суду можна застосовувати до позивача будь-які наслідки недійсності нікчемного правочину за цією статтею.

Крім того, предметом розгляду і доведення у даній справі були фактичні обставини щодо наявності чи відсутності у відповідачів передбачених законом підстав для невключення позивача до Переліку вкладників і відповідно правомірності в зв`язку з цим їх дій та бездіяльності.

В той же час, встановлення дійсної належності отриманих на рахунок позивача коштів, фактів поділу великого вкладу з метою набуття права на його відшкодування за рахунок коштів Фонду, наявність в окремих осіб умислу на заволодіння державними коштами не були предметом розгляду у даній справі.

Такі фактичні обставини підлягають самостійному доведенню і встановленню на підставі відповідних доказів, за участю усіх осіб, для яких встановлення таких обставин може мати значення.

Колегія суддів зазначає, що суди в межах даної справи правильно не взяли до уваги посилання відповідача на порушення при перерахуванні коштів на рахунки позивача положень пункту 5.11 Правил банківського обслуговування фізичних осіб у ПАТ "Дельта Банк", як на одну із підстав для відмови у задоволенні позову, оскільки положення вказаного пункту (у редакції, чинній на час укладення договору банківського вкладу) забороняють зарахування на вкладний (депозитний) рахунок грошових сум для вкладника від третіх осіб, крім випадків, передбачених нормами діючого законодавства або Продуктами банку. За таких обставин, укладення між позивачами та банком додаткових угод №1 до договорів банківського вкладу не суперечить приписам чинного законодавства та Правилам банківського обслуговування в банку.

При цьому, приписи пункту 2.7 Правил банківського обслуговування фізичних осіб у ПАТ "Дельта Банк" визначають, що у разі виникнення розбіжностей між положеннями цих Правил та умовами Договору, положення цих Правил мають пріоритетну силу та застосовуються Сторонами до взаємовідносин, які виникають/діють відповідно до Договору, якщо в конкретному Договорі за продуктом банку сторони прямо не передбачили протилежне. Враховуючи викладене, пріоритетну силу мають саме положення додаткових угод №1, а не пункту 5.11 Правил.

Колегія суддів вважає безпідставними посилання відповідача на укладення договорів банківського вкладу під час дії постанови Правління Національного банку України від 30.10.2014 №692/БТ "Про віднесення ПАТ „Дельта Банк" до категорії проблемних", оскільки відповідно до положень статті 75 Закону України "Про банки і банківську діяльність" вказана постанова є банківською таємницею, доказів обізнаності позивача про встановлені для ПАТ "Дельта Банк" обмеження відповідачем не надано. При цьому невиконання посадовими особами Банку приписів постанови НБУ про віднесення банку до категорії проблемних не може бути саме по собі підставою для висновку про нікчемність договору банківського вкладу (депозиту) саме відповідно до пункту 7 частини третьої статті 38 Закону №4452-VI.

Посилання скаржника на те, що переваги від укладення договорів банківського вкладу полягають в можливості отримання платником - ініціатором перерахунку коштів, як кредитором, за рахунок позивача суми відшкодування більшої, ніж передбачено законом, а також отримання її позачергово та раніше за інших кредиторів банку, судом касаційної інстанції сприймаються критично, оскільки останні фактично є припущеннями Уповноваженої особи, в той же час, жодних доказів на підтвердження зобов`язання позивача повернути кошти ініціатору відповідного перерахунку після отримання гарантованої суми відшкодування за рахунок Фонду, надано не було.

Крім цього укладення договорів банківського вкладу (депозиту) «Лояльний`та зарахування коштів на рахунок відбулись до початку віднесення ПАТ "Дельта Банк" до категорії неплатоспроможних та запровадження тимчасової адміністрації у банку (02.03.2015).

Отже, вклади розміщено на рахунку ПАТ "Дельта Банк" до запровадження тимчасової адміністрації, а тому позивачі підпадають під дію гарантій відшкодування коштів за вкладами на підставі статті 26 Закону № 4452-VI. Водночас, відповідачем не наведено правових підстав для не включення позивача до переліку вкладників ПАТ "Дельта Банк", які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, відповідно до приписів Закону № 4452-VI.

У зв`язку з встановленням нікчемності договорів банківського вкладу (депозиту) та на підставі наказу № 813 від 16.09.2015, Уповноважена особа здійснила списання з рахунків позивачів коштів, які надійшли згідно платіжних доручень в іноземній валюті № 45414511 від 04.02.2015 року, № 46469168 від 25.02.2015 та № 45474389 від 05.02.2015.

Разом з тим, відповідно до ч. 1 ст. 27 Закону України № 4452-VI Уповноважена особа складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Дельта Банк» було здійснено на підставі до постанови Правління Національного банку України № 664 від 02.10.2015.

Рішення виконавчої дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 181 про початок процедури ліквідації ПАТ «Дельта Банк» та делегування повноважень ліквідатора банку було прийняте від 02.10.2015.

Списання коштів з рахунків ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було здійснене відповідно до наказу № 813 від 16.09.2015, тобто майже через рік після виникнення у позивачів права на включення до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за договором банківського вкладу за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Отже внутрішні операції банку щодо списання коштів з рахунків позивачів не можуть бути підставою для відмови у захисті їхнього права на отримання відшкодування коштів за вкладами.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що суди першої та апеляційної інстанції прийняли законне і обґрунтоване рішення у частині зобов`язання Уповноваженої особи подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб зміни та доповнення до переліку рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, стосовно рахунків ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , відкритих у ПАТ «Дельта Банк», у межах гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами.

В свою чергу, колегія суддів погоджується з висновком суду апеляційної інстанції щодо закриття провадження в частині позовних вимог про визнання протиправними дій Уповноваженої особи з визнання нікчемними договорів № 001-03519-040215 від 04.02.2015, № 005-03519-250215 від 25.02.2015 та № 009-03519-250215 від 05.02.2015 та скасування наказу від 16.09.2015 № 813 щодо застосування наслідків цієї нікчемності до переказу грошових коштів на рахунки позивачів, з огляду на таке.

За висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 31.10. 2018 у справі № 802/351/16-а, наказ про нікчемність правочинів є внутрішнім документом банку, який приймається особою, що здійснює повноваження органу управління банку, не створює жодних обов`язків для третіх осіб (у тому числі й вкладників банку), тому не може порушувати будь-які права таких осіб унаслідок прийняття цього наказу. Правова природа згаданого наказу (повідомлення про нікчемність) унеможливлює здійснення судового розгляду вимог про визнання протиправними дій уповноваженої особи Фонду щодо визнання нікчемним правочину за договором банківського вкладу (депозиту), відтак не може бути розглянута у судовому порядку (в тому числі в адміністративних, цивільних, господарських судах), а тому провадження у цій частині адміністративної справи підлягає закриттю.

Зазначені висновки обґрунтовані тим, що згідно із частинами першою, другою та десятою статті 38 Закону України № 4452-VI Фонд (уповноважена особа Фонду) зобов`язаний забезпечити збереження активів і документації банку, зокрема, протягом дії тимчасової адміністрації забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

За результатами перевірки, здійсненої відповідно до статті 38 Закону України №4452-VI, виявляються правочини, які є нікчемними в силу приписів (на підставі) закону. При виявленні таких правочинів Фонд, його уповноважена особа Фонду чи банк не наділені повноваженнями визнавати або встановлювати правочини нікчемними.

Правочин є нікчемним відповідно до закону, а не наказу уповноваженої особи Фонду. Такий правочин є нікчемним з моменту укладення в силу закону (частина друга статті 215 Цивільного кодексу України та частина третя статі 38 Закону України №4452-VI) незалежно від того, чи проведена передбачена частиною другою статті 38 цього ж Закону перевірка правочинів АТ «Дельта Банк» із затвердженням її результатів відповідною комісією. Наслідки нікчемності правочину також настають для сторін у силу вимог закону. Наказ уповноваженої особи Фонду не є підставою для застосування таких наслідків. Такий наказ є внутрішнім розпорядчим документом, який прийнято уповноваженою особою, що здійснює повноваження органу управління банку.

З огляду на наведене, суд апеляційної інстанції дійшов вірного висновку, що рішення суду від 12.02.2018 в частинах відмови у задоволенні позовних вимог про скасування наказу № 813 від 16.09.2015 та задоволення позовних вимог про визнання протиправними дій Уповноваженої особи з визнання нікчемними договорів підлягає скасуванню, а провадження у справі у цій частині - закриттю.

Згідно із п.1 ч.1 ст.349 КАС України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій без змін, а скаргу без задоволення.

За приписами ч.1 ст.350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтями 341, 345, 349, 353, 350, 356, 359 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Акціонерного товариства «Дельта банк» Кадирова Владислава Володимировича залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.02.2018 в частині задоволення позовних вимог щодо «зобов`язання Уповноваженої особи подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб зміни та доповнення до переліку рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, стосовно рахунків ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , відкритих у ПАТ «Дельта Банк», у межах гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами», та Постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 23.04.2019 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Судді Верховного Суду: С. М. Чиркін

А. А. Єзеров

В.М. Шарапа