Справа № 214/3253/19
Суддя: Ткаченко А. В.
Дата ухвалення: 2019-07-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 214/3253/19
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

24 липня 2019 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, у складі:

головуючого - судді Ткаченка А.В.,

за участю: секретаря - Фастовець Ю.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі адміністративну справу № 214/3253/19 за позовом ОСОБА_1 до поліцейського першої роти другого батальйону Управління патрульної поліції в м. Кривому Розі молодшого лейтенанта поліції Зульфугарова Раміза Бекіровича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 19.04.2019 року о 21-53 год. відповідачем відносно нього була винесена постанова у справі праві про адміністративне правопорушення серії ЕАВ № 1082023. Зі спірної постанови вбачається, що 19.04.2019 року о 21-53 год. він керуючи транспортним засобом у темну пору доби в умовах недостатньої видимості з непрацюючими задніми габаритами, чим порушив п. 31.6 б) ПДР України, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 121 КУпАП.

Проте, він не погоджується з вищезазначеною постановою, вважає її незаконно та такою що підлягає скасуванню.

Так, 19.04.2019 року він працюючи водієм маршрутного таксі, яке здійснює перевезення за маршрутом № 208 , о 05-25 год. пройшов медогляд і огляд транспортного засобу у механіка, який не виявив жодних технічних несправностей та випустив його автомобіль на маршрут. О 21-00 годині перебуваючи на зупинці, на якій починається його маршрут, перед початком руху він візуально перевірив всі вузли та агрегати транспортного засобу тобто перевірив його технічний стан. Все працювало та перебувало у технічно справному стані. Тому просить суд позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Від відповідача на адресу суду надійшов відзив з якого вбачається, що він заперечує проти задоволення позовних вимог, вважає постанову законно та обґрунтованою.

Ним під час патрулювання 19.04.2019 року близько 21-50 год. в м. Кривий Ріг було помічено, що водій ОСОБА_1 , як з`ясувалось після зупинки, керуючи транспортним засобом Рута 25, державний номерний знак НОМЕР_1 , працюючи в режимі маршрутного такси, рухаючись по маршруту, здійснив рух з технічною несправністю з якою заборонено подальший рух, а саме з непрацюючими лампами задніх габаритних вогнів в темну пору доби, чим порушив п. 31.6 б) ПДР України. За результатами розгляду адміністративної справи та з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень, як самим порушником так і іншими особами, ним було законно та обґрунтовано, з дотриманням норми чинного законодавства до позивач застосовано аміністратвине стягнення - штраф в розмірі 680,00 грн., шляхом винесення постанови у справі про аміністратвине правопорушення серії ЕАВ № 1082023 від 19.04.2019 року.

Позивач та відповідач будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, до зали судового засідання не з`явилися, причини неявки суду не повідомив. Однак, відповідно до приписів ст.. 268 КАС України їх неявка не перешкоджає розгляду справи.

Від адвоката Бабаліча М.М. надійшла заява про розгляд вищезазначеної справи без його участі. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Проте, жодних документів, передбачених ст. 59 КАС України на підтвердження свої повноважень, як представника ОСОБА_1 суду не надано.

Суд, дослідивши відзив відповідача та матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог за таких підстав.

Відповідно до постанови серії ЕАВ № 1082023 від 19.04.2019 року, ОСОБА_1 19.04.2019 року о 21-53 год. в м. Кривий Ріг по вул. Едуарда Фукса, 41 керував транспортним засобом в темну пору доби в умовах недостатньої видимості з непрацюючими задніми габаритами , чим порушив п. 31 6 б) ПДР України ( а.с. 9)

В зв`язку з цим позивача було притягнуто до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 680 грн.

Крім того, з відеозапису долученого до відзиву відповідачем, а саме з відео-файлу «», зафіксованого на бодікамеру АЕ 0038, вбачається, що після зупинки транспортного засобу Рута 25, державний номерний знак НОМЕР_1 , інспектор патрульної поліції попрохав водія ввімкнути ближнє світло фар. Після цього інспектором разом з водієм було візуального оглянуто вищезазначений транспортний засіб та встановлено, що не працюють лампи задніх габаритних вогнів (а.с. 32).

Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивач не заперечує факт керування ним транспортним засобом з державним номерним знаком НОМЕР_1 по вул. Едуарда Фукса, 41, 19.04.2019 року о 21-53 год.

Згідно зі ст. 70 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Статтею 40 Закону України «Про національну поліцію» передбачено застосування технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Так, частиною 1 цього Закону закріплено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою:

1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб;

2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Як вбачається з візуальної інформації з відеозапису під час фіксування адміністративного правопорушення вчиненого позивачем відеокамера була розміщена у службовому автомобілі працівника національної поліції, що відповідає вимогам ст. 40 Закону України «Про національну поліцію».

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванню норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права викладених в постановах Верховного Суду.

Згідно п. 12.1. Інструкції фіксація правопорушення учасниками дорожнього руху за допомогою працюючих в автоматичному режимі спеціальних технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, є фіксацією порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху за допомогою спеціальних технічних засобів на електронний носій чи світлочутливу плівку, що може забезпечити визначення суті порушення та чітке зображення транспортного засобу, яким було вчинено правопорушення (його марку, колір, номерний знак) та, по можливості, водія, що знаходився за кермом. Враховуючи те, що наданий відповідачем відеозапис містить інформацію про обставини події, підтверджує скоєння позивачем адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 121 КУпАП, він має розглядатись судом як речовий доказ і оцінюватись у визначений процесуальним законом спосіб. Зазначений речовий доказ відповідає критеріям належності та допустимості, оскільки одержаний з дотриманням закону та, як зазначалось вище, містить інформацію про обставини, які мають значення для справи.

З урахуванням висновків Верховного Суду в постанові від 24 квітня 2019 року у справі №524/4247/17, провадження №К/9901/23689/18, наданий до суду відеозапис є належним та допустимим доказом, що свідчить про порушення позивачем вимог п. 31.6 б) ПДР та спростовує доводи позивач щодо відсутності події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КУпАП.

Таким чином, на виконання ч. 2 ст. 77 КАС України суб`єкт владних повноважень довів суду правомірність прийняття постанови серії ЕАВ № 1082023 від 19.04.2019 року.

Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку про встановлення вини позивача у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КУпАП, оскільки останнім було допущено порушення правил дорожнього руху, а саме п. 31.6 б) ПДР України.

Згідно ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасник дорожнього руху може оскаржити дію працівника відповідних підрозділів Міністерства внутрішніх справ України, що забезпечують безпеку дорожнього руху, військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України у разі порушення з його боку чинного законодавства.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (із змінами та доповненнями). Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Відповідно до п. 1.3. Правил дорожнього руху України учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати передбачені ними вимоги, а особи, які порушують їх, відповідно до п. 1.9. цих Правил несуть відповідальність згідно із законодавством.

Посилання позивача відповідно до діючого наказу МВС № 33 від 01.03.2010 року «Про затвердження Переліку технічних засобів, що використовуються в підрозділах МВС України для виявлення та фіксування порушень правил дорожнього руху», технічний засіб Боді-камера АЕ 00038, для використання не дозволений і в перелік не внесений, суд не приймає до уваги, оскільки вищезазначений наказ втратив чинність 08.02.2019 року.

Позиція позивача про те, що постанови серії ЕАВ № 1082023 від 19.04.2019 року не відповідає вимогам ст. 283 КУпАП, не знайшла свого підтвердження під час розгляду справи.

Як вбачається з вищезазначеної постанови, в ній зазначено найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа, дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення. дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Суд приймає до уваги пояснення відповідача, що ним під час розгляду та винесення спірної постанови було дотримано вимоги ст. 278 та ст. 297 КУпАП. Позивачу було роз`яснено його права, передбачені ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України, право порядок та строки оскарження постанови згідно ст. 287-289 КУпАП.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, орган державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб передбачений Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до пункту 31.6 б) ПДР України забороняється подальший рух транспортних засобів у яких у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості не горять лампи фар чи задніх габаритних ліхтарів.

Частиною 2 ст.121 КУпАП передбачено, що керування водієм транспортним засобом, який використовується для надання послуг з перевезення пасажирів, що має несправності, передбачені частиною першою цієї статті, або технічний стан і обладнання кого не відповідають вимогам стандартів, правил дорожнього руху і технічної експлантації тягне за собою накладення штрафу в розмірів сорока неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

У відповідності до ч. 1, ч.4 ст.73, ч.1 ст. 77 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно ч.2 ст.71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем, на якого покладено обов`язок доводити правомірність прийнятого ним рішення, доведено факт вчинення позивачем правопорушення, та підстави для застосування адміністративного стягнення.

Судом при дослідженні спірної постанови встановлена її відповідність вимогам статей 256, 283-285 КУпАП.

Факт скоєння правопорушення підтверджується відеозаписом наданого відповідачем (а.с. 32).

Таким чином, позивач ОСОБА_1 в порушення вимог передбачених п. п. 2.3 б) не був уважним, не стежив за технічним станом транспортного засобу та порушив п.п 31.6 б) ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення ч. 2 ст. 121 КУпАП.

Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги наявність в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КУпАП, суд вважає, що в задоволенні позовних вимог останнього слід відмовити.

Судом також враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

На підставі викладеного і у відповідності зі ст. 2, 5, 15, 72-77, 79, 241-246, 250, 251 КАС України , ст.ст. 121 ч. 2, 222, 251, 254, 255, 256, 280, 288 КУпАП, ЗУ «Про дорожній рух», суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до поліцейського першої роти другого батальйону Управління патрульної поліції в м. Кривому Розі молодшого лейтенанта поліції Зульфугарова Раміза Бекіровича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Третього апеляційного адміністративного суду через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження. Апеляційна скарга на рішення суду подається до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Відомості про сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Зульфугаров Раміз Бекірович , поліцейський першої роти другого батальйону Управління патрульної поліції в м. Кривому Розі УПП в Дніпропетровській області ДПП, вул. Волгоградська 11, м. Кривий Ріг.

Суддя А.В. Ткаченко