Справа № 480/1107/19
Суддя: Перцова Т.С.
Дата ухвалення: 2019-07-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2019 р.Справа № 480/1107/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Перцової Т.С.,

Суддів: Чалого І.С. , Жигилія С.П. ,

за участю секретаря судового засідання Ващук Ю.О.,

представників сторін : позивача - Чемолосова О.В., відповідача - Войтенка О.В .,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДФС у Сумській області на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 15.04.2019 року, головуючий суддя І інстанції: В.М. Соколов, вул. Герасима Кондратьєва, 159, м. Суми, 40021, повний текст складено 19.04.19 року по справі № 480/1107/19

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційна компанія "Електрифікатор"

до Головного управління ДФС у Сумській області

про визнання протиправною та скасування вимоги,

ВСТАНОВИВ

Товариство з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційна компанія "Електрифікатор" (далі по тексту - позивач, ТОВ "ВКК "Електрифікатор") звернулося до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління ДФС у Сумській області (далі по тексту - відповідач, ГУ ДФС у Сумській області), в якій просило суд визнати протиправною та скасувати вимогу №Ю-21953-17 від 03.01.2019 про сплату недоїмки з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірі 159836,31 грн.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 15.04.2019 по справі № 480/1107/19 адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційна компанія "Електрифікатор" до Головного управління ДФС у Сумській області про визнання протиправною та скасування вимоги - задоволено.

Визнано протиправною та скасовано вимогу Головного управління ДФС у Сумській області №Ю-21953-17 від 03.01.2019 про сплату недоїмки з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірі 159836,31 грн.

Стягнуто на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційна компанія "Електрифікатор" (вул. Гагаріна, 20, оф. 2, м. Суми, 40030, ) витрати зі сплати судового збору в сумі 2397,54 грн. з державного бюджету за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Сумській області (вул. Іллінська, 13, м. Суми, 40009, ).

Відповідач, не погодившись із вказаним рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення норм матеріального права, неповне з`ясування обставин справи, просить суд апеляційної інстанції рішення Сумського окружного адміністративного суду від 15.04.2019 по справі № 480/1107/19 скасувати, прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначив, що звітом № від 17.06.2016 позивач узгодив суму грошового зобов`язання з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі по тексту - ЄСВ, єдиний внесок) за травень 2016 року в сумі 35779,73 грн, яка була сплачена частково платіжними дорученнями № 228 від 06.05.2016 в сумі 8981,67 грн, № 234 від 13.05.2016 № 547,80 грн. Станом на 24.06.2016 в інтегрованій картці ТОВ «ВКК «Електрифікатор» зі сплати єдиного внеску за позивачем обліковувалась заборгованість в сумі 19541,97 грн. З посиланням на п.129.6 ст.129 Податкового кодексу України, пп.32.3 п.32 ст.1, п.8.1 ст.8 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» стверджує, що оскільки кошти, сплачені позивачем згідно з платіжним дорученням № 247 від 18.05.2016, не надійшли на бюджетні рахунки органу Державного казначейства, і не враховані в доходну частину державного або місцевого бюджетів, податкові зобов`язання або податковий борг у такому разі не можуть вважатися погашеними. Відмітив, що згідно з відповіддю ПУАТ «Фідобанк» на запит Сумського окружного адміністративного суду в рамках розгляду справи № 818/713/16, платіжне доручення №247 від 18.05.2016 на суму 225 136,35 грн. було повернуте банком платнику без виконання. Перелічені судом першої інстанції платіжні доручення з призначенням платежу - сплата ЄСВ за березень-липень 2018 року, у відповідності до п.87.9 ст.87 Податкового кодексу України, були зараховані в порядку черговості на погашення боргу, який виник в результаті неперерахування ПУАТ «Фідобанк» коштів за платіжним дорученням № 247 від 18.05.2016 на суму 225136,35 грн. Зазначив, що рішеннями судів у справах № 818/1096/16 та № 818/880/18 не зобов`язано відповідача внести до інтегрованої картки платника ЄСВ ТОВ «ВКК «Електрифікатор» коригування, а лише скасовано оскаржувані у цих справах вимоги. Враховуючи вищенаведене, вказує на наявність в ІКП позивача заборгованості зі сплати ЄСВ та, відповідно, наявність підстав для винесення оскаржуваної вимоги №Ю-21953-17 від 03.01.2019.

Представник відповідача в судовому засіданні вимоги апеляційної скарги підтримав з підстав, викладених в останній, просив суд апеляційної інстанції рішення Сумського окружного адміністративного суду від 15.04.2019 по справі № 480/1107/19 скасувати, прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Позивач в надісланому до суду письмовому відзиві та його представник у судовому засіданні просили суд апеляційної інстанції залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції - без змін. Вважають, що позивачем виконано вимоги закону щодо сплати єдиного внеску за травень 2016 року в сумі 225136,35 грн. шляхом видачі та направлення до банку платіжного доручення №247 від 18.05.2016, виходячи з того, що на момент ініціювання платежу на рахунку позивача були наявні грошові кошти у достатньому розмірі, платіжне доручення було прийняте банківською установою. Посилання відповідача на лист ПУАТ «Фідобанк» від 26.07.2016 не є належним доказом вини позивача, оскільки в силу п.1.26 глави І розділу ІІІ Положення про виведення неплатоспроможного банку з ринку, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 05.07.2012 № 2, платіжне доручення, не сплачене вчасно з вини неплатоспроможного банку, має бути повернуто платнику не пізніше 5-го робочого дня з дня призначення уповноваженої особи Фонду. Відмітив, що платіжне доручення № 247 було прийняте банком 18.05.2018, тимчасова адміністрація в ПУАТ «Фідобанк» була введена 20.05.2018, про що банк повідомив позивача листом від 01.06.2016, однак, у цьому листі не було зазначено про повернення платіжного доручення № 247 без виконання. Крім того, зазначив, що відповідачем, всупереч ст.124 Конституції України, ст.14 КАС України не виконано судове рішення по справі № 1840/3551/18, яким зобов`язано ГУ ДФС у Сумській області відобразити в інтегрованій картці ТОВ «ВКК «Електрифікатор» суму сплаченого єдиного внеску згідно з платіжним дорученням № 247 від 18.05.2016 в розмірі 225136,35 грн. Також відмітив, що за результатами розгляду скарг позивача Державна фіскальна служба України зобов`язала ГУ ДФС у Сумській області привести у відповідність дані інформаційної системи органу доходів і зборів платника у відповідність до вимог законодавства, з урахуванням судового рішення від 15.11.2018 по справі № 1840/3551/18. У разі виконання відповідачем вказаного судового рішення та вказаних рішень ДФС України оскаржувана вимога буде нікчемною.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено, що Головним управлінням ДФС у Сумській області було винесено вимогу №Ю-21953-17 від 03.01.2019 про сплату ТОВ «ВКК «Електрифікатор» недоїмки з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі по тексту - ЄСВ, єдиний внесок) у розмірі 159836,31 грн. (а.с.8).

Не погодившись із вказаною вимогою, ТОВ «ВКК «Електрифікатор» подало скаргу до Державної фіскальної служби України (а.с.9-10).

Рішенням ДФС України №9903/6199-99-11-05-02-25 від 28.02.2018, прийнятим за результатами розгляду скарги позивача, залишено скаргу без задоволення, а вимогу - без змін (а.с.11-12).

Скориставшись правом, наданим п.4 ч.1 ст.6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», ТОВ «ВКК «Електрифікатор» звернулось до суду з цим позовом про оскарження вимоги №Ю-21953-17 від 03.01.2019.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з протиправності оскаржуваної вимоги, оскільки позивач виконав свій обов`язок по сплаті єдиного внеску у відповідності до норм Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», а тому у податкового органу не було правових підстав для виставлення вимоги про повторну сплату позивачем єдиного внеску. Крім того, відповідачем при виставленні оскаржуваної вимоги не було враховано судових рішень по справах №818/1096/16 та № 818/880/18, що набрали законної сили, якими встановлено відсутність у позивача податкового боргу, а також по справі № 1840/3551/18, яким зобов`язано ГУ ДФС у Сумській області відобразити в інтегрованій картці платника ТОВ "ВКК "Електрифікатор" суму сплаченого єдиного внеску згідно з платіжним дорученням № 247 від 18.05.2016 в розмірі 225136,35 грн.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено, та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що підставою для винесення оскаржуваної вимоги слугувала обліковування станом на 24.06.2016 в інтегрованій картці по ЄСВ за позивачем заборгованості в сумі 19541,97 грн.

18 травня 2016 року позивач здійснив перерахування коштів на сплату єдиного внеску за травень 2016 року в сумі 225136,35 гривень, шляхом направлення платіжного доручення № 247 до банківської установи - ПУАТ «Фідобанк» (далі по тексту - Банк).

Але Банк не здійснив платіж, тобто не виконав свої зобов`язання своєчасно, чим порушив порядок своєчасного та повного внесення податків, зборів, платежів до бюджету або державного цільового фонду.

Відповідно до постанови Правління Національного банку України від 20 травня 2016 року № 8 Банк було віднесено до категорії неплатоспроможних.

26.05.2016 ТОВ ВКК "Електрифікатор" зверталося до ДПІ у м. Сумах ГУ ДФС у Сумській області з листом про зарахування в якості сплати податків сум, перерахованих на підставі платіжного доручення № 247 від 18.05.2016 на суму 225 136,35 грн. (а.с.14).

ДПІ у м. Сумах ГУ ДФС у Сумській області листом №27503/10/18-19-17.06.38 від 06.06.2016 надало позивачу інформацію про відсутність повноважень та підстав звертатися до банківських установ із вимогою здійснити перерахування коштів, сплачених ТОВ «ВКК "Електрифікатор" у вигляді податків, але не перерахованих банківськими установами до державного бюджету (а.с.15).

Основним нормативно-правовим актом, що визначає правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку є Закон України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 № 2464-VI (редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, далі по тексту - Закон № 2464-VI).

Зокрема, порядок обчислення та сплати єдиного внеску платниками такого внеску визначений статтею 9 Закону № 2464-VI. Так, згідно ч. 7 і абз. 1 ч. 8 ст. 9 Закону № 2464-VI єдиний внесок сплачується шляхом перерахування платником безготівкових коштів з його банківського рахунку. Платники, зазначені в абзацах третьому та четвертому пункту 1 частини першої статті 4 цього Закону, які не мають банківського рахунку, сплачують внесок шляхом готівкових розрахунків через банки чи відділення зв`язку.

Платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця.

В силу приписів норм ч. 4 ст. 8 Закону № 2464-VI порядок нарахування, обчислення і сплати єдиного внеску визначається цим Законом, в частині адміністрування - Податковим кодексом України, та прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Наказом Міністерства фінансів України від 07.04.2016 № 422, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 20.05.2016 за № 751/28881 (далі по тексту - Порядок № 422), затверджено Порядок ведення органами Державної фіскальної служби України оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, яким визначено організацію діяльності з ведення органами Державної фіскальної служби України оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

За даними оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску ДФС та її територіальними органами формується звітність про нарахування та надходження податків, зборів, єдиного внеску, надходження митних та інших платежів до бюджетів, податковий борг, недоїмку зі сплати єдиного внеску, відшкодування податку на додану вартість, результати контрольно-перевірочної роботи, розстрочення (відстрочення) грошових зобов`язань (податкового боргу), надміру сплачені податки, збори, єдиний внесок тощо (п. 6 розд. І Порядку № 422).

Нарахування узгоджених сум грошових зобов`язань за податками, зборами, митними платежами та сум єдиного внеску, нарахованих до сплати, в інтегрованій картці платника здійснюється датою граничного строку сплати таких нарахувань.

В силу приписів п. 1 ч. 10 ст. 9 Закону № 2464-VI днем сплати єдиного внеску, у разі перерахування сум єдиного внеску з рахунку платника на відповідні рахунки органу доходів і зборів вважається - день списання банком або центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, суми платежу з рахунку платника незалежно від часу її зарахування на рахунок органу доходів і зборів.

За визначенням п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону № 2464-VI недоїмка - сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом, обчислена органом доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом.

Відповідно до п. п. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14, п. 38.1 ст. 38 Податкового кодексу України податковий борг - це сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання. Виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.

Згідно з п.1.24 ст. 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» №2346-ІІІ від 05.04.2001 переказом коштів є рух певної суми коштів з метою її зарахування на рахунок отримувача або видачі йому у готівковій формі.

Платіжна система - це платіжна організація, учасники платіжної системи та сукупність відносин, що виникають між ними при проведенні переказу коштів. Проведення переказу коштів є обов`язковою функцією, що має виконувати платіжна система (п.1.29 ст.1 Закону «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні»).

За приписами п. 8.1 ст. 8 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» банк зобов`язаний виконати доручення клієнта, що міститься в розрахунковому документі, який надійшов протягом операційного часу банку, в день його надходження.

Пунктом 22.4 статті 22 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» під час використання розрахункового документа ініціювання переказу є завершеним: для платника з дати надходження розрахункового документа на виконання до банку платника; для банку платника - з дати списання коштів з рахунка платника та зарахування на рахунок отримувача в разі їх обслуговування в одному банку або з дати списання коштів з рахунка платника та з кореспондентського рахунка банку платника в разі обслуговування отримувача в іншому банку.

Згідно з п. 2.14 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої Постановою Правління Національного банку України № 22 від 21.01.2004, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 29 березня 2004 року за №377/8976, банк платника на всіх примірниках прийнятих розрахункових документів і на реєстрах обов`язково заповнює реквізити «Дата надходження» і «Дата виконання», а банк стягувача - «Дата надходження в банк стягувача» (якщо ці реквізити передбачені формою документа), засвідчуючи їх підписом відповідального виконавця та відбитком штампа банку. На документах, прийнятих банком після закінчення операційного часу, крім того, ставиться штамп «Вечірня». Відміткою про дату реєстрації банком платіжного доручення платника про сплату платежів до бюджету є заповнення в ньому реквізиту «Дата надходження», який банк заповнює незалежно від дати складання платником цього платіжного доручення.

В платіжному дорученні від 18 травня 2016 року № 247 на суму платежу 225136,35 грн з призначенням "Єдиний внесок за травень 2016" наявна відмітка банку про одержання платіжного доручення 18.05.2016 (а.с. 13).

Згідно з п. 129.6 ст. 196 Податкового кодексу України за порушення строку зарахування податків до бюджетів або державних цільових фондів, установлених Законом України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», з вини банку такий банк сплачує пеню за кожний день прострочення, включаючи день сплати, та штрафні санкції у розмірах, встановлених цим Кодексом, а також несе іншу відповідальність, встановлену цим Кодексом, за порушення порядку своєчасного та повного внесення податків, зборів, платежів до бюджету або державного цільового фонду. При цьому платник податків звільняється від відповідальності за несвоєчасне або перерахування не в повному обсязі таких податків, зборів та інших платежів до бюджетів та державних цільових фондів, включаючи нараховану пеню або штрафні санкції.

Відповідно до ст. 32 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» отримувач має право на відшкодування банком, що обслуговує платника, шкоди, заподіяної йому внаслідок порушення цим банком строків виконання документа на переказ.

Аналіз зазначених норм законодавства дає підстави для висновку про те, що порушення порядку зарахування до бюджету та державних цільових фондів податків і зборів при пред`явленні платником податків до установи банку платіжних доручень у встановлений строк є виною банку, крім випадку, передбаченого п. п. 129.7 ст. 129 Податкового кодексу України, яким встановлено, що не вважається порушенням строків зарахування податків і зборів (обов`язкових платежів) з вини банку, якщо таке порушення стало наслідком регулювання Національним банком України економічних нормативів такого банку, що призводить до браку вільного залишку коштів на такому кореспондентському рахунку для здійснення зарахування; якщо у майбутньому банк або його правонаступники відновлюють платоспроможність, відлік термінів зарахування податків, зборів (обов`язкових платежів) розпочинається з моменту такого відновлення. Тобто, відлік термінів зарахування податків, зборів (обов`язкових платежів) після відновлення платоспроможності банку розпочинається саме для банку, а не для платника податків.

З огляду на викладені вище обставини, колегія суддів вважає, що позивач виконав свій обов`язок по сплаті єдиного внеску у відповідності до норм Закону № 2464, здійснивши платіж шляхом направлення до банку платіжного доручення № 247 від 18.05.2016 на суму 225 136,35 грн., яке було прийняте банком у той же день, а тому у податкового органу не було правових підстав для виставлення вимоги Ю-21953-17 від 03.01.2019 про повторну сплату позивачем ЄСВ.

Доводи відповідача про те, що згідно з листом ПУАТ «Фідобанк» від 26.07.2016 платіжне доручення № 247 від 18.05.2016 було повернуте банком без виконання, є необґрунтованими, оскільки, всупереч вимогам ч.2 ст.77 КАС України, не підтверджені жодними доказами.

Крім того, у відповідності до п.2.15 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою НБУ № 22 від 21.01.2004, банк, повертаючи розрахунковий документ у день його надходження, має зробити на його зворотному боці напис про причину повернення документа без виконання (з обов`язковим посиланням на статтю закону України, відповідно до якої розрахунковий документ не може бути виконано, або/та главу/пункт нормативно-правового акта Національного банку, який порушено) та зазначити дату його повернення (це засвідчується підписами відповідального виконавця і працівника, на якого покладено функції контролера, та відбитком штампа банку).

За приписами п.1.26 глави І розділу ІІІ Положення про виведення неплатоспроможного банку з ринку, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 05.07.2012 № 2, зареєстрованого в Мін`юсті 14.09.2012 за № 1581/21893, під час виконання своїх повноважень Фонд або уповноважена особа Фонду на тимчасову адміністрацію у разі делегування їй повноважень: не пізніше п`ятого робочого дня, починаючи з дня свого призначення, має повернути клієнтам, з якими укладені договори про касово-розрахункове обслуговування, розрахункові документи, що не сплачені в строк з вини неплатоспроможного банку.

Колегія суддів зауважує, що платіжне доручення № 247 від 18.05.2016 не було повернуте платнику ТОВ «ВКК «Електрифікатор» без виконання ані в день його подання, ані протягом 5 робочих днів з дня призначення у ПУАТ «Фідобанк» тимчасової адміністрації (20.05.2016).

При цьому, позивач заперечує факт повідомлення його банком про повернення зазначеного платіжного доручення без виконання.

Враховуючи викладене, колегія суддів зазначає, що посилання відповідача на лист ПУАТ «Фідобанк» від 26.07.2016 не є свідченням вини позивача у нездійсненні перерахування банком коштів за вказаним платіжним дорученням на рахунки органів Міндоходів.

Крім того, відповідно до ч. 4 ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

З матеріалів справи вбачається, що невідображення відповідачем в інтегрованій картці платника фактичних обставин щодо сплати єдиного соціального внеску в сумі 225136,35 грн. - призвело до викривлення інформації про стан розрахунків позивача із бюджетом, та створило формальні передумови для винесення відповідачем вимоги № Ю-21953-17 від 16.08.2016 про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірі 55277,97 грн (така сума боргу (недоїмки) рахувалась у позивача станом на 16.08.2016).

Неправомірність вимоги № Ю-21953-17 від 16.08.2016 про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірі 55277,97 грн підтверджується постановою Сумського окружного адміністративного суду від 11.10.2016 по справі № 818/1096/16, якою адміністративний позов ТОВ "ВКК "Електрифікатор" до Державної податкової інспекції у м. Сумах про визнання протиправною та скасування вимоги було задоволено. Визнано протиправною та скасовано вимогу ДПІ у м. Сумах про сплату боргу (недоїмки) № Ю-21953-17 від 16.08.2016 (а.с.16-18).

Ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 15.12.2016 апеляційну скаргу ДПІ у м. Сумах ГУ ДФС у Сумській області залишено без задоволення, а постанову Сумського окружного адміністративного суду від 11.10.2016 по справі № 818/1096/16 залишено без змін (а.с.21-23).

При цьому, в мотивувальній частині вищезазначеного рішення суд зазначив, що ТОВ "ВКК "Електрифікатор" виконало свій обов`язок по сплаті єдиного внеску у відповідності до норм Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» при перерахуванні сум єдиного соціального внеску у сумі 225136,35 грн. платіжним дорученням № 247 від 18.05.2016, а тому у ДПІ у м. Сумах не було правових підстав для виставлення вимоги про повторну сплату позивачем єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірі 55277,74 грн.

Однак, відповідач, не враховуючи судове рішення по справі №818/1096/16, яке набрало законної сили, в порушення п.п.19-1.1.2. ст.19-1 ПК України не вніс змін до інтегрованої картки платника податків, у зв`язку з чим 15.01.2018, протиправно, на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів, вдруге виніс вимогу № Ю-21953-17 від 15.01.2018 про сплату недоїмки з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірі 194387,65 грн. (така сума недоїмки обліковувалась у позивача станом на 05.01.2018) (а.с.49).

Неправомірність вимоги № Ю-21953-17 від 15.01.2018 про сплату недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірі 194387,65 грн. підтверджується рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 14.05.2018 по справі № 818/880/18, яким адміністративний позов ТОВ "ВКК "Електрифікатор" до ГУ ДФС у Сумській області про визнання протиправною та скасування вимоги - задоволено. Визнано протиправною та скасовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування № Ю-21953-17 від 15.01.2018.

Фактично, податковий борг (недоїмка), який обліковує відповідач на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів, був предметом судового розгляду по справах №818/1096/16 та № 818/880/18, рішення по яких набрали законної сили.

Зазначеними судовими рішеннями встановлено відсутність у позивача податкового боргу, тому відповідач був зобов`язаний відкоригувати дані особової картки платника податків, шляхом виключення з них сум боргу по сплаті єдиного внеску в сумі 225136,35 грн., сплачені платіжним дорученням № 247 від 18.05.2016, які судовим рішенням визнані сплаченими.

Крім того, рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 15 листопада 2018 р. у справі № 1840/3551/18 було визнано протиправною та скасовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 05.09.2018 № Ю-21953-17 про сплату недоїмки з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірі 201 490,91 грн; зобов`язано Головне управління ДФС у Сумській області відобразити в інтегрованій картці платника Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційна компанія "Електрифікатор" суму сплаченого єдиного соціального внеску згідно платіжного доручення № 247 від 18.05.2016 в розмірі 225 136,35 гривень.

Рішення у даній справі набрало законної сили (а.с.55-59).

Відповідно до ст.129-1 Конституції України Суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

За приписами ч.2 ст.14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Згідно з пп.19-1.1., пп.19-1.1.10 п.19-1.1 ст.19-1 ПК України контролюючі органи здійснюють адміністрування податків, зборів, платежів, у тому числі проводять відповідно до законодавства перевірки та звірки платників податків; забезпечують ведення обліку податків, зборів, платежів.

Однак, незважаючи на встановлені обставини за судовими рішеннями по справах №818/1096/16, №818/880/18 та № 1840/3551/18, які набрали законної сили, ГУ ДФС у Сумській області, в порушення пп.19-1.1.1, пп.19-1.1.10 п.19-1.1 ст.19-1 ПК України, не внесло змін до інтегрованої картки платника податків, та 13.08.2018 знову винесло вимогу № Ю-21953-17 від 03.01.2019 про сплату недоїмки з ЄСВ у розмірі 159836,31 грн. (така сума недоїмки рахувалась у позивача станом на 31.12.2018).

З наявної в матеріалах справи роздруківки з інтегрованої картки платника ТОВ «ВКК «Електрифікатор» з єдиного внеску вбачається, що позивачем протягом періоду з 16.08.2016 до 03.01.2019 здійснювались платежі зі сплати єдиного внеску, однак, останні зараховувались відповідачем в рахунок погашення податкового боргу, без урахування вищезазначених судових рішень, що підтверджується відповідачем в апеляційній скарзі.

З урахуванням викладеного, сума недоїмки у відповідні періоди частково змінювалась за рахунок сплати позивачем передплат, сплати яких враховувались в інтегрованій картці, та частково викривлювали (змінювали) фактичну суму недоїмки, яка виникла внаслідок неврахування та непроведення відповідачем в інтегрованій картці платника податків позивача суми фактично сплаченого єдиного внеску у сумі 225136,35 грн платіжним дорученням № 247 від 18.05.2016.

З огляду на те, що спірна сума недоїмки в розмірі 159836,31 грн обліковувалась в інтегрованій картці платника ЄСВ ТОВ «ВКК «Електрифікатор» саме у зв`язку з неврахуванням відповідачем судових рішень у справах №818/1096/16 та № 818/880/18, та невиконанням судового рішення у справі № 1840/3551/18, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність фактичних підстав для винесення вимоги №Ю-21953-17 від 03.01.2019.

Слід також зауважити, що наявність у ГУ ДФС у Сумській області невиконаного обов`язку щодо коригування даних інтегрованої картки позивача як платника ЄСВ на підставі рішення Сумського окружного адміністративного суду у справі № 1840/3551/18, було підтверджено і Державною фіскальною службою України під час розгляду скарг позивача від 22.04.2019 та від 29.05.2019, внаслідок чого задоволено скарги платника та скасовано вимоги про сплату недоїмки від 02.04.2019 № Ю-21953-17 та від 10.05.2019 № Ю-21953-17, винесені на підставі тих же фактичних обставин, що у спірних відносинах (а.с.91-98).

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувана вимога ГУ ДФС у Сумській області від №Ю-21953-17 від 03.01.2019 про сплату недоїмки з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірі 159836,31 грн винесена відповідачем необґрунтовано, без урахування всіх обставин, які мали значення для її прийняття, не на підставі та не у спосіб, що передбачені Законом № 2464, а тому є протиправною та підлягає скасуванню.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ч.4 ст.241, ст.ст.243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 326-329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Сумській області залишити без задоволення.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 15.04.2019 року по справі № 480/1107/19 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя (підпис)Т.С. Перцова
Судді(підпис) (підпис) І.С. Чалий С.П. Жигилій
Повний текст постанови складено 23.07.2019 року