Справа № 560/1617/19
Суддя: Граб Л.С.
Дата ухвалення: 2019-07-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/1617/19

Головуючий у 1-й інстанції: Майстер П.М.

Суддя-доповідач: Граб Л.С.

24 липня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Граб Л.С.

суддів: Іваненко Т.В. Сторчака В. Ю.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 18 червня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Полонського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, на стороні відповідача ОСОБА_2 про визнання протиправними дій та скасування постанови,

В С Т А Н О В И В :

В травні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до Полонського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, на стороні відповідача ОСОБА_2 в якому просила:

-визнати протиправними дії головного державного виконавця Полонського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області Вовженяка Р.А. в частині винесення постанови від 14.05.2019 у виконавчому провадженні №57725113 про стягнення з ОСОБА_1 штрафу у розмірі 3400 грн за невиконання рішення про встановлення побачення з дитиною;

-скасувати постанову головного державного виконавця Полонського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області Вовженяка Р.А. від 14.05.2019 у виконавчому провадженні №57725113 про стягнення з ОСОБА_1 штрафу у розмірі 3400 грн. за невиконання рішення про встановлення побачення з дитиною.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 18 червня 2019 у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подала апеляційну скаргу в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги.

В обгрунтуванні апеляційної скарги зазначено, що в день, визначений для побачення ОСОБА_2 з дитиною, на вулиці була гроза, а тому ОСОБА_1 запропонувала йому зустрітись з дитиною в квартирі, що розташована в АДРЕСА_1 , яка за рішенням суду у справі №681/142/18, визначена місцем побачення з дитиною. Будь-яких перешкод щодо побачення ОСОБА_2 з дитиною позивач не вчиняла.

24 липня 2019 року від відповідача, через канцелярію суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній вказав на безпідставність доводів апеляційної скарги, у зв`язку із чим просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги.

Сторони, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися.

У відповідності до вимог ч.1 ст.205 КАС України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

За правилами пункту 1 частини 1 статті 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, з огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, позивач від спільного шлюбу з ОСОБА_2 має малолітню дитину ОСОБА_3 , яка проживає разом з матір`ю за адресою: АДРЕСА_1

Рішенням Полонського районного суду Хмельницької області від 31.05.2018 року по справі №681/142/18, яке набрало законної сили 12.07.2018, визначено для батька ОСОБА_2 такі способи участі у вихованні ним дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 : здійснення побачень, спільне проведення часу у кожну другу суботу щомісячно з 11.30 до 19.00 годин, а також додатково у кожен день народження дитини 09 листопада кожного року з 12.00 до 16.00 години за місцем фактичного проживання дитини, яким на даний час є АДРЕСА_1 . Зобов`язано ОСОБА_1 не чинити перешкод в участі ОСОБА_2 у вихованні дитини.

19.11.2018 року посадовою особою відповідача відкрито виконавче провадження ВП №57725113 з примусового виконання вищевказаного рішення суду, що підтверджується відповідною постановою головного державного виконавця Полонського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області Вовженяка Р.А. про відкриття виконавчого провадження ВП №57725113.

14.05.2019 року посадовою особою відповідача винесено постанову ВП №57725113 про накладення на ОСОБА_1 штрафу у розмірі 3400 грн. за невиконання рішення про встановлення побачення з дитиною.

Вважаючи зазначену постанову незаконною, позивач звернулась до суду з даним адміністративним позовом.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач при прийнятті оскаржуваної постанови діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені законом, а отже відсутні підстави для скасування оскаржуваної постанови.

Переглядаючи оскаржуване судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіряючи дотримання судом першої інстанцій норм процесуального права при встановленні фактичних обставин у справі та правильність застосування ним норм матеріального права, колегія суддів виходить зі слідуючого.

Завданням адміністративного судочинства, згідно із частиною першою статті 2 КАС України є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтерес юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Статтею 19 Конституції України регламентовано, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VIII (далі - Закон № 1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 2 Закону № 1404-VIII визначено, що виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: 1) верховенства права; 2) обов`язковості виконання рішень; 3) законності; 4) диспозитивності; 5) справедливості, неупередженості та об`єктивності; 6) гласності та відкритості виконавчого провадження; 7) розумності строків виконавчого провадження; 8) співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; 9) забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

За приписами ч. 1 ст.13 Закону № 1404-VIII під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно ч. 1 ст. 18 Закону № 1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Частиною першою ст. 24 Закону № 1404-VIII врегульовано, що виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу.

В силу вимог ч.1 ст.28 Закону № 1404-VIII копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі. У разі зміни стороною місця проживання чи перебування або місцезнаходження документи виконавчого провадження надсилаються за адресою, зазначеною у відповідній заяві сторони виконавчого провадження.

Документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.

Згідно п. п. 8-10 Розділу 9 Інструкції з організації примусового виконання рішень № 512/5 затвердженої Міністерством юстиції України 02.04.2012 року, державний виконавець здійснює перевірку виконання боржником рішення про встановлення побачення з дитиною у час та місці побачення стягувача з дитиною, визначені рішенням або державним виконавцем.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення про встановлення побачення з дитиною державний виконавець здійснює заходи примусового виконання рішення, передбачені частиною третьою статті 64 Закону № 1404-VIII.

У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення про встановлення побачення з дитиною державний виконавець здійснює заходи примусового виконання рішення, передбачені частиною четвертою статті 64 Закону № 1404-VIII.

При кожному наступному невиконанні боржником зазначеного рішення державний виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі, визначеному частиною четвертою статті 64 Закону № 1404-VIII.

Разом з цим, відповідно ст. 64-1 Закону № 1404-VIII виконання рішення про встановлення побачення з дитиною полягає у забезпеченні боржником побачень стягувача з дитиною в порядку, визначеному рішенням.

Державний виконавець здійснює перевірку виконання боржником цього рішення у час та місці побачення, визначених рішенням, а у разі якщо вони рішенням не визначені, то перевірка здійснюється у час та місці побачення, визначених державним виконавцем.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення державний виконавець складає акт та виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі, визначеному частиною першою статті 75 цього Закону. У постанові зазначаються вимога виконувати рішення та попередження про кримінальну відповідальність.

У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення державний виконавець складає акт, виносить постанову про накладення на боржника штрафу в подвійному розмірі, надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення, звертається з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України до суду за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби, виносить вмотивовану постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами (із врахуванням обмежень, передбачених частиною десятою статті 71 цього Закону) та вживає інші заходи примусового виконання рішення, передбачені цим Законом.

У разі виконання рішення боржником виконавець складає акт та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Згідно зі ст.75 Закону № 1404-VIII у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника-фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб-200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника-юридичну особу-300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Отже, з наведених норм вбачається, що державний виконавець зобов`язаний провести перевірку виконання судового рішення боржником, а підставою для накладення штрафу є невиконання рішення боржником без поважних причин. Тобто, державний виконавець має встановити відсутність поважних причин невиконання рішення.

Так, предметом спору у даній справі є постанова державного виконавця від ВП №57725113 про накладення на ОСОБА_1 штрафу у розмірі 3400 грн. за невиконання рішення про встановлення побачення з дитиною, згідно зі ст.ст.63,75 Закону України "Про виконавче провадження".

Підставою для винесення постанови слугував Акт державного виконавця від 11.05.2019.

Відповідно п. 8 Розділу 1 Інструкції з організації примусового виконання рішень затвердженої Наказом Міністерства юстиції України 02 квітня 2012 року №512/5 (далі - Інструкція № 512/5) акт - документ, що підтверджує певні встановлені факти або події.

У вступній частині акта зазначаються назва акта, дата і місце його складання, посада, прізвище, ім`я, по батькові виконавця, підстава для складання акта, особи, які були присутні під час його складання, із зазначенням їхнього статусу у виконавчому провадженні, місця проживання (місцезнаходження), посад, інших наявних даних, зазначається кількість аркушів, на яких складено акт.

У констатуючій частині викладаються мета і завдання складання акта, суть і характер проведених виконавчих дій, встановлені факти, події, а також у разі потреби висновки і пропозиції, а у кінці акта (перед підписами) зазначаються відомості про кількість примірників акта та кому вони надаються (надсилаються).

Акт підписується всіма особами, які брали участь у його складанні. У разі відмови від підписання осіб, що були присутні при складанні акта, про це робиться відмітка в акті. Відмітка "від підпису відмовився" проставляється напроти прізвища особи, яка відмовилася від підпису, та засвідчується підписами інших осіб, які були присутніми під час складання акта.

Однак, зі змісту Акта державного виконавця від 11.05.2019 слідує, що останній в 11:30 прибувши за місцем виконання рішення м АДРЕСА_1 , встановив, що боржник ОСОБА_1 виконавчого документа не виконала, дитину для спілкування батьку ОСОБА_2 не надала. Таким чином, рішення суду не виконано.

В той же час у Акті відсутні відомості щодо присутності самого стягувача ОСОБА_2 , оскільки вказано, що він складений лише у присутності головного спеціаліста ОСОБА_4 та боржника ОСОБА_1 , однак в кінці Акта в графі "стягувач" наявний підпис без зазначення прізвища.

Крім того, як вбачається з постанови ВП №57725113 від 10.05.2019 державним виконавцем постановлено: 11.05.2019 на 11:30 залучити для проведення виконавчих дій представника органу опіки і піклування Полонської РДА.

Колегія суддів звертає увагу, що відсутній документ, що уповноважує ОСОБА_4 , як представника органу опіки і піклування приймати участь у проведенні виконавчих дій 11.05.2019- у вихідний день (в разі, якщо саме ця особа є представником).

Також, у Акті від 11.05.2019 наявні пояснення позивача, що на момент коли ОСОБА_2 з`явився на побачення з дитиною, були складні погодні умови (дощ зі зливою), дитина відмовилася вийти, в зв`язку з чим батько дитини був запрошений позивачем ОСОБА_1 для спілкування з дитиною в квартиру, за місцем фактичного проживання останньої.

Крім того, із обгрунтування позовних вимог слідує, що ОСОБА_1 зважаючи на погодні умови запрошувала в квартиру, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 і державного виконавця, і стягувача ОСОБА_2 , однак останній категорично відмовився заходити в дім.

Разом з тим, колегія суддів звертає увагу, що з резолютивної частини рішення Полонського районного суду Хмельницької області від 31.05.2018 року по справі №681/142/18, для ОСОБА_2 визначено такі способи участі у вихованні ним дочки ОСОБА_3 : здійснення побачень, спільне проведення часу у кожну другу суботу щомісячно з 11.30 до 19.00 годин, а також додатково у кожен день народження дитини 09 листопада кожного року з 12.00 до 16.00 години за місцем фактичного проживання дитини, яким на даний час є АДРЕСА_1 .

Отже, вказаним рішенням, при визначенні для ОСОБА_2 способу участі у вихованні ним дочки ОСОБА_3 , конкретне місце здійснення побачень, спільне проведення часу у кожну другу суботу щомісячно з 11.30 до 19.00 годин, не визначено.

Також, як вбачається із акта державного виконавця, перевірка державного виконавця відбувалась в 11:30, тоді як за рішенням суду час відведений для здійснення побачень-з 11:30 по 19:00, а відтак у відповідача не було законних підстав вважати, що позивач перешкоджала третій особі у здійсненні побачень з дитиною після 11:30.

Крім того, відомості зазначені в Акті державного виконавця, що останній прибув 11.05.2019 в 11:30 саме в квартиру АДРЕСА_1 , суперечать іншим встановленим виконавцем та зазначеним в Акті обставинам.

Колегія суддів звертає увагу, що в Акті не вказано конкретних дій, які боржник ОСОБА_1 вчинила на перешкоджання виконання рішення суду або не вчинила таких.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для задоволення позову, а доводи апеляційної скарги спростовують висновки суду першої інстанції.

У силу п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно зі ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення зокрема є, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Враховуючи, що судом першої інстанції порушені норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, колегія суддів вважає, що слід скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову про задоволення позову.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як встановлено з матеріалів справи за подання позовної заяви ОСОБА_1 сплачено судовий збір у розмірі 768,40 грн., що підтверджується копією квитанції №0.0..1, а за подання апеляційної скарги-2305,20 грн., що підтверджується копією квитанції №0.0..1, тоді як згідно п.1 ч.3 ст.4 та пп.2 п.3 ч.2 ст.4 Закон України "Про судовий збір" за подання апеляційної скарги підлягає сплаті 1156,60 грн.

Отже зважаючи на те, що за подання позовної заяви та апеляційної скарги повинно бути сплачено судовий збір в сумі 1921 грн. (768.10 +1152.60) то дана сума підлягає відшкодуванню відповідачем.

Керуючись ст.ст. 205, 243, 250, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 18 червня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Полонського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області про визнання протиправними дій та скасування постанови скасувати.

Прийнти нову постанову, якою позов задовольнити.

Визнати протиправними дії головного державного виконавця Полонського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області Вовженяка Р.А. в частині винесення постанови від 14.05.2019 у виконавчому провадженні №57725113 про стягнення з ОСОБА_1 штрафу у розмірі 3400 грн. за невиконання рішення про встановлення побачення з дитиною;

Скасувати постанову головного державного виконавця Полонського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області Вовженяка Р.А. від 14.05.2019 у виконавчому провадженні №57725113 про стягнення з ОСОБА_1 штрафу у розмірі 3400 грн. за невиконання рішення про встановлення побачення з дитиною.

Стягнути з бюджетних асигнувань головного державного виконавця Полонського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області на користь ОСОБА_1 1921 (одну тисячу дев`ятсот двадцять одну) гривню.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий Граб Л.С.

Судді Іваненко Т.В. Сторчак В. Ю.