Справа № 1.380.2019.003790
Суддя: Сасевич Олександр Михайлович
Дата ухвалення: 2019-07-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа №1.380.2019.003790
У Х В А Л А

про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову

25 липня 2019 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого-судді Сасевича О.М., розглянувши у письмовому провадженні заяву про забезпечення позову в адміністративній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФЕЛІНС» (79040, м.Львів, вул.Городоцька, буд.357) до Головного управління ДФС у Львівській області (79003, м.Львів, вул.Стрийська, 35) про визнання протиправним та скасування наказу, -

В С Т А Н О В И В :

На розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «ФЕЛІНС» до Головного управління ДФС у Львівській області про визнання протиправним та скасування наказу Головного управління ДФС у Львівській області №3249 від 29.05.2019 року «Про проведення документальної планової виїзної перевірки ТОВ «ФЕЛІНС» (), з врахуванням наказу Головного управління ДФС у Львівській області №4313 від 18.07.2019 року «Про поновлення перевірки».

Одночасно із позовною заявою представник заявника (позивача) звернувся до суду із заявою про забезпечення позову, шляхом:

-зупинення дії наказу Головного управління ДФС у Львівській області №3249 від 29.05.2019 року «Про проведення документальної планової виїзної перевірки ТОВ «ФЕЛІНС» (), з врахуванням наказу Головного управління ДФС у Львівській області №4313 від 18.07.2019 року «Про поновлення перевірки», призначеної наказом №3249 від 29.05.2019 року - до набрання законної сили рішенням у справі;

-заборони Головному управлінню ДФС у Львівській області вчиняти дії на виконання наказу №3249 від 29.05.2019 року «Про проведення документальної планової виїзної перевірки ТОВ «ФЕЛІНС» ().

В обґрунтування вказаної заяви представник заявника посилається на те, що без вжиття заходів забезпечення позову Товариству буде завдано значної шкоди, позаяк контролюючий орган до завершення розгляду справи судом зможе провести планову перевірку ТзОВ «ФЕЛІНС» на підставі протиправного наказу. Представник у заяві також зазначив, що на підставі протиправної перевірки відповідачем буде здійснено необґрунтоване коригування задекларованого податкового кредиту заявнику, нарахування податкових зобов`язань контрагентам підприємства, згідно податкових повідомлень-рішень, які у подальшому заявник буде змушений оскаржувати, що у свою чергу буде затратним у часі та у коштах.

Вказане у сукупності, на думку представника заявника, свідчить про те, що невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити поновлення порушених прав та інтересів платника податків. Крім того, зупинення дії оскаржуваного наказу обумовлюється тим, що іншого способу забезпечення дотримання прав та інтересів платника податків не передбачено.

Ухвалою судді від 25.07.2019 року відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче засідання у справі.

Заява про забезпечення позову розглядається судом в порядку ст.154 Кодексу адміністративного судочинства України без повідомлення учасників справи.

Перевіривши матеріали справи й заяву про забезпечення позову, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до частини першої статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України, суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Частиною 2 цієї статті передбачено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду;

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.151 КАС України, позов може бути забезпечено забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору.

Частина 2 ст.151 КАС України передбачає, що заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Із системного аналізу вимог наведених статей слідує, що заходи забезпечення позову повинні відповідати і бути співмірними заявленим позовним вимогам, безпосередньо пов`язаними з предметом спору, необхідними і достатніми для забезпечення виконання судового рішення.

Як передбачено ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу.

Виходячи із наведеного, у випадку звернення сторони із заявою про забезпечення позову, заявник повинен обґрунтувати причини звернення із такою заявою.

Таким чином, із цією метою обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Надаючи оцінку мотивам заяви про забезпечення позову у спосіб зупинення дії наказу №3249 від 29.05.2019 року та заборони відповідачу вчиняти дії на виконання останнього, суд враховує таке.

Згідно п.19 ч.1 ст.4 КАС України, індивідуальний акт - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк.

Відтак, спірний наказ є індивідуальним актом у розумінні Кодексу адміністративного судочинства України, однією із ознак якого є встановлення строку його дії у період із 19.06.2019 року тривалістю 10 робочих днів.

У подальшому, наказом відповідача №3777 від 20.06.2019 року було перенесено з 20.06.2019 року термін проведення документальної планової виїзної перевірки ТзОВ «ФЕЛІНС» до дати отримання від головного слідчого управління фінансових розслідувань ДФС копій усіх вилучених документів або забезпечення доступу до них.

Згідно наказу ГУ ДФС у Львівській області №4313 від 18.07.2019 року, з 22.07.2019 року було поновлено планову виїзну документальну перевірку заявника, із врахуванням наказу ГУ ДФС у Львівській області №3777 від 20.06.2019 року.

Тому суд зауважує, що вжиття заходів забезпечення позову, шляхом зупинення дії наказу й заборони відповідачу вчиняти дії на виконання останнього унеможливить реалізацію цього наказу, а існуючий спір між сторонами фактично буде вирішений без розгляду справи по суті.

Так, згідно п.86.1 ст.86 Податкового кодексу України, результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка. Отже, акт перевірки, в силу норм Податкового кодексу України не є безальтернативним документом, що складається за наслідками проведення податковим органом перевірки, як і не є обов`язковим результатом такої перевірки прийняття податкових повідомлень - рішень.

При цьому, на переконання суду, прийняття керівником податкового органу наказу про призначення документальної планової виїзної перевірки не створює небезпеки завдання шкоди інтересам платника податків, оскільки сам по собі факт проведення перевірки не може безпосередньо заподіяти майнову чи іншу шкоду фізичній або юридичній особі та не призводить до настання невідворотних негативних наслідків. Проведення перевірки є лише процедурою встановлення обставин, які необхідні для контролю за правильністю нарахування і сплати податків та інших обов`язкових платежів. При цьому, як зазначалося, за результатами проведення такої перевірки може бути і не встановлено будь-яких порушень платником податків вимог податкового та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на податкові органи.

Посилання представника заявника на можливі наслідки реалізації спірного наказу та фактичного втрачання останнім юридичної сили у момент допуску посадових осіб до проведення перевірки судом до уваги не приймається, оскільки нормами Податкового кодексу України, з дотриманням балансу публічних і приватних інтересів, встановлені умови та порядок прийняття контролюючими органами рішень про проведення перевірок. Лише їх дотримання може бути належною підставою наказу про проведення перевірки, тоді як невиконання цих вимог призводить до визнання перевірки незаконною та відсутності правових наслідків такої.

Таким чином, у випадку незаконності перевірки, прийнятий за її результатами акт індивідуальної дії підлягає визнанню протиправним та скасуванню (правова позиція висловлена колегією суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України, зокрема, у постановах від 16 лютого 2016 року (справа №826/12651/14), від 27 січня 2015 року (справа №21-425а14) та у постанові Верховного Суду від 17 березня 2018 року (справа N1570/7146/12)).

Більш того, нормами Податкового кодексу України передбачене право платника податків для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки, у разі якщо платник вважає, що наказ на проведення перевірки оформлений з порушенням вимог податкового законодавства України.

Щодо аргументів представника заявника про те, що для відновлення прав заявника як платника податків необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, у разі не застосування заходів забезпечення позову, то такі до уваги не беруться. Підставою для їх відхилення є необґрунтованість тверджень представника заявника про ймовірність настання порушень.

До того ж, судове рішення не може ґрунтуватися винятково на припущеннях і відповідно до вимог ст.242 КАС України повинно бути законним та обґрунтованим.

Щодо посилання представника заявника на правову позицію Верховного Суду в справі №813/1946/17 суд відзначає, що рішення суду касаційної інстанції демонструє розуміння приписів норм Кодексу адміністративного судочинства України в обставинах конкретної справи (казуальне тлумачення). При цьому, представник, посилаючись на постанову Верховного Суду від 23.01.2018 року у справі №813/1946/17 взагалі не обґрунтовує чому, на його думку, обставини у справі №813/1946/17 є подібними із тими, що виникли у спірних правовідносинах. Відтак, таке судове рішення не може бути безумовним джерелом для вирішення будь-яких заяв про забезпечення позову безвідносно до встановлених фактів та змісту позовних вимог.

Таким чином, із поданої заяви про забезпечення позову не вбачається підставності для вжиття таких заходів, а лише вказано на незаконність наказу Головного управління ДФС у Львівській області №3249 від 29.05.2019 року «Про проведення документальної планової виїзної перевірки ТОВ «ФЕЛІНС» (), не наведено суду істотних обставин та не надано жодних доказів, які б вказували, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист та поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів ТзОВ «ФЕЛІНС», або ж вказували на наявність очевидних ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення у зв`язку із цим прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду.

Судом такі підстави також не встановлені.

Суд не вбачає очевидної протиправності/незаконності наказу відповідача про проведення перевірки. На переконання суду, очевидна протиправність рішень суб`єкта владних повноважень - це прийняття ним таких рішень, які взагалі не передбачені законодавством України, або прийняття рішень суб`єктами, які не наділені компетенцією у відповідній сфері.

Крім того, суд до доводів представника заявника, викладених у заяві про забезпечення позову ставиться критично, оскільки оцінку вказаному наказу контролюючого органу буде надано за наслідками розгляду справи по суті заявлених позовних вимог, а не на стадії розгляду заяви про забезпечення позову.

Водночас, суд вбачає за необхідне наголосити на тому, що порушене право заявника/позивача буде відновлене з моменту його порушення, якщо таке буде судом встановлено при розгляді справи по суті.

Таким чином, подана заява про забезпечення позову є необґрунтованою та непідтвердженою жодними доказами, а вжиттям такого заходу забезпечення позову фактично ухвалюється рішення без розгляду справи по суті, без встановлення будь-яких обставин, дослідження доказів у судовому засіданні, що не відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову, тому у її задоволенні слід відмовити.

Керуючись ст.ст.150, 153, 154, 243, 248, підп.15.5 п.15 Перехідних положень КАС України, суд,-

У Х В А Л И В :

У задоволенні заяви про забезпечення позову в адміністративній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФЕЛІНС» (79040, м.Львів, вул.Городоцька, буд.357) до Головного управління ДФС у Львівській області (79003, м.Львів, вул.Стрийська, 35) про визнання протиправним та скасування наказу - відмовити повністю.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвалу може бути оскаржено протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. При цьому, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на ухвалу суду подається до або через суд першої інстанції, який постановив таку ухвалу.

Суддя Сасевич О.М.