Справа № 280/1219/19
Суддя: Новікова Інна Вячеславівна
Дата ухвалення: 2019-07-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2019 року Справа № 280/1219/19 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Новікової І.В., розглянувши за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом Казенного підприємства «Науково-виробничий комплекс «Іскра» до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень рішень,

ВСТАНОВИВ:

21 березня 2019 року до Запорізького окружного адміністративного суду надійшов позов Казенного підприємства «Науково-виробничий комплекс «Іскра» (далі позивач, КП «НВК «Іскра») до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби (далі - відповідач), в якому позивач просить суд визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення рішення від 27.11.2018 № та №.

Ухвалою суду від 26.03.2019 відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче засідання на 23.04.2019.

Ухвалою суду від 23.04.2019 продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів, а підготовче засіданні відкладено на 04.06.2019.

В підготовчому засіданні 04.06.2019 оголошено перерву в розгляді справи до 24.06.2019.

24.06.2019 судом закрито підготовче провадження та за згодою представників сторін розпочато розгляд адміністративної справи по суті. Крім того, судом оголошено перерву в розгляді справи до 16.07.2019.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідач за результатами проведеної перевірки дійшов хибних висновків про відсутність реального здійснення господарських операцій, та відповідно понесення витрат по господарським операціям з ТОВ «Електрон Експерт», ТОВ «Фірма « ОСОБА_1 », ТОВ «Норма», ТОВ «Укрспеціндустрія-метал», ТОВ «Радіосфера», ТОВ «ЗИП-Групп». Також, представник позивача зазначив, що під час перевірки контролюючому органу було надано всі первинні документи, які підтверджують фактичне виконання господарських операцій з вищевказаним контрагентом, проте, вказані документи не були враховані при прийнятті оскаржуваних рішень. Позивач вказує на те, що контрагенти з якими позивач мав господарські взаємовідносини протягом перевіряємого періоду були зареєстровані як платники податку на додану вартість та жодних сумнів, що можливості виконання вказаним підприємством господарських операцій не виникало ані у позивача, ані у контролюючих органів. Просить задовольнити позовні вимоги.

Представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги, а адміністративну справу просив розглядати в порядку письмового провадження.

Відповідач проти позову заперечив. В обґрунтування заперечень посилається на те, що під час проведення перевірки встановлено відсутність фактичного здійснення господарських операцій між позивачем та контрагентом ТОВ «Електрон Експерт», ТОВ «Фірма « ОСОБА_1 », ТОВ «Норма», ТОВ «Укрспеціндустрія-метал», ТОВ «Радіосфера», ТОВ «ЗИП-Групп». Зазначає, що за результатами проведеної перевірки встановлено, що від ТОВ «Електрон Експерт», ТОВ «Фірма « ОСОБА_1 », ТОВ «Норма», ТОВ «Укрспеціндустрія-метал», ТОВ «Радіосфера», ТОВ «ЗИП-Групп» фактично постачання послуг на адресу КП «НВК «Іскра» не відбувалось, а оформлювались лише документи, з метою формування витрат, які були враховані при визначенні фінансового результату. Також, відповідач вказував на те, що зібраними матеріалами було підтверджено відсутність у контрагентів необхідних ресурсів для здійснення спірних господарських операцій, а самі підприємства-контрагенти є учасниками кримінальних проваджень. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Суд, всебічно та повно встановивши обставини справи, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного.

З матеріалів справи судом встановлено, що у період з 09.10.2018 по 30.10.2018 співробітниками Офісу ВПП ДФС проведено документальну позапланову виїзну перевірку КП «НВК «Іскра» () з питань правомірності відображення в податковій звітності з ПДВ за вересень, листопад, грудень 2017, червень-серпень 2018, господарських операцій з наведеними у додатку №1 до акта контрагентами за вказані періоди, за результатами якої складено Акт від 06.11.2018 №105/28-10-47-07/14313866.

В Акті перевірки від 06.11.2018 №105/28-10-47-07/14313866 контролюючий орган дійшов висновку про порушення КП «НВК «Іскра»:

п.198.1, п.198.2, п.198.3 ст.198, п.200.1, абз.«в» п.200.4 ст.200 Податкового кодексу України, КП НВК «Іскра» завищено суму від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (р.21 декларації з ПДВ) за грудень 2017 року у розмірі 210957 грн.;

п.198.1, п.198.2, п.198.3 ст.198, п.200.1, п.200.2 ст.200 Податкового кодексу України, КП НВК «Іскра» занижено суму податку на додану вартість, яка підлягає нарахуванню та сплаті до бюджету у розмірі 2 676 259 грн., в т.ч. по період: червень 2018 1 932 417 грн.; липень 2018 321886 грн.; серпень 2018 421956 грн.

На підставі висновків Акту перевірки від 06.11.2018 №105/28-10-47-07/14313866, 27.11.2018 контролюючим органом прийнято податкове повідомлення рішення:

№, яким позивачу зменшено розмір від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду в розмірі 210957,00 грн.;

№004734707, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість на загальну суму 4 014 388,50 грн., в т.ч. за податковим зобов`язанням 2 676 259,00 грн. та за штрафними санкціями 1 338 129,50 грн.

Позивач, не погодившись з правомірністю прийняття контролюючим органом оскаржуваного податкового повідомлення рішення, звернувся з даним позовом до суду.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з приписів ч.1 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють: чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії): безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Оскільки підставою для прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення стали висновки акту перевірки від 06.11.2018 №105/28-10-47-07/14313866, для вирішення позовних вимог суд вважає необхідним дослідити обґрунтованість таких висновків контролюючого органу.

З пояснень представника відповідача наданих в судому засіданні встановлено, що підставою для прийняття оскаржуваних податкових повідомлень рішень стали висновки контролюючого органу про не підтвердження реальності здійснення господарських операцій між позивачем та ТОВ «Електрон Експерт», ТОВ «Фірма « ОСОБА_1 », ТОВ «Норма», ТОВ «Укрспеціндустрія-метал», ТОВ «Радіосфера», ТОВ «ЗИП-Групп».

Суд зазначає, що відносини, які виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, у тому числі податку на прибуток та податку на додану вартість, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, врегульовані ПК України.

Відповідно до пп.14.1.36 п.14.1 ст.14 ПК України господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Згідно пп.14.1.181 п.14.1 ст.14 ПК України, податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Відповідно до пп.14.1.231 п.14.1 ст.14 ПК України, розумна економічна причина (ділова мета) - причина, яка може бути наявна лише за умови, що платник податків має намір одержати економічний ефект у результаті господарської діяльності.

Пунктом 198.1 статті 198 ПК України, визначено, що до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Відповідно до п.198.3 ст.198 ПК України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до п.198.6 ст.198 ПК України, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Пунктом 200.1 статті 200 ПК України визначено, що сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Відповідно до п.200.4 ст.200 ПК України, при від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума:

а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу

б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету;

в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Пунктом 201.10 ст.201 ПК України визначено, що при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Згідно з п.44.1 ст.44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством України. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Відповідно до п.44.2 ст.44 ПК України для обрахунку об`єкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування.

Статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення. Відповідно до ч.1 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій.

Аналіз наведених норм свідчить, що господарські операції для визначення податкового кредиту мають фактично відбутись, вони повинні підтверджуватись належним чином оформленими первинними бухгалтерськими документами, які відображають реальність таких операцій, а також такі операції мають спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

З матеріалів справи судом встановлено, що між ТОВ «Фірма «Клич» та КП «НВК «Іскра» укладено договір поставки №04/К/17/173-юр від 12.04.2017.

На виконання умов договору поставки №04/К/17/173-юр від 12.04.2017, КП «НВК «Іскра» протягом спірного періоду придбавало у ТОВ «Фірма « ОСОБА_1 » товар розрядники РР192-1А.

На підтвердження виконання умов договору до матеріалів адміністративної справи надано видаткові накладні, товарно-транспортні накладні, прибуткові ордери, а оплата придбаних товарно-матеріальних цінностей підтверджується платіжними дорученнями (а.с.208-224, т.1, а.с.19-21, т.2).

Також, судом встановлено, що протягом перевіряємого періоду КП «НВК «Іскра» мало господарські взаємовідносини з ТОВ «Укрспеціндустрія-Метал», відповідно до договору №17/40-юр від 08.02.2017.

На виконання умов договору поставки №17/40-юр від 08.02.2017, КП «НВК «Іскра» протягом спірного періоду придбавало у ТОВ «Укрспеціндустрія-Метал» товар установка фільтровентиляційна автомобільна агреатирована ФВУА-100-24А.

На підтвердження виконання умов договору до матеріалів адміністративної справи надано видаткову накладну, товарно-транспортну накладну, прибутковий ордер, а оплата придбаних товарно-матеріальних цінностей підтверджується платіжними дорученнями (а.с.33-37, т.2).

Крім того, протягом перевіряємого періоду КП «НВК «Іскра» мало господарські взаємовідносини з ТОВ «Радіосфера».

Так, протягом спірного періоду позивачем придбавалось у ТОВ «Радіосфера» товар запобіжники різного найменування, транзистори, мікросхеми.

На підтвердження виконання умов договору до матеріалів адміністративної справи надано видаткові накладні, подорожні листи, прибуткові ордери, а оплата за придбані товарно-матеріальні цінності підтверджується платіжними дорученнями (а.с.15-18, 38-56, т.2).

Також, протягом перевіряємого періоду КП «НВК «Іскра» мало господарські взаємовідносини з ТОВ «Норма».

Так, протягом спірного періоду позивачем придбавалось у ТОВ «Норма» товар регулятори температури, прилади, катушки індуктивності, вкладиші, резистори, та ішн.

На підтвердження виконання умов договору до матеріалів адміністративної справи надано видаткові накладні, подорожні листи, прибуткові ордери, а оплата за придбані товарно-матеріальні цінності підтверджується платіжними дорученнями (а.с.229-250, т.1, а.с.1-14, 57-242, т.2).

Крім того, протягом перевіряємого періоду КП «НВК «Іскра» мало господарські взаємовідносини з ТОВ «Зип-Групп».

Так, протягом спірного періоду позивачем придбавалось у ТОВ «Зип-Групп» товар конденсатори.

На підтвердження виконання умов договору до матеріалів адміністративної справи надано видаткові накладні, подорожні листи, прибуткові ордери, а оплата за придбані товарно-матеріальні цінності підтверджується платіжними дорученнями (а.с.22-26, 243-250, т.2, а.с.1-20, т.3).

Також, судом встановлено, що протягом перевіряємого періоду КП «НВК «Іскра» мало господарські взаємовідносини з ТОВ «Електрон-Експерт», відповідно до договору №16/69-юр від 18.03.2015.

На виконання умов договору поставки №16/69-юр від 18.03.2015, КП «НВК «Іскра» протягом спірного періоду придбавало у ТОВ «Електрон-Експерт» товар розрядники РР192-1А, конденсатори, вироби ОПУ з редуктором.

На підтвердження виконання умов договору до матеріалів адміністративної справи надано видаткову накладну, товарно-транспортну накладну, прибутковий ордер, а оплата придбаних товарно-матеріальних цінностей підтверджується платіжними дорученнями (а.с.27-32, т.2, а.с.21-73, т.3).

Зазначені обставини вказують на наявність у позивача ділової мети, визначення якої наведено у пп.14.1.231 п.14.1 ст.14 ПК України, як причина, яка може бути наявна лише за умови, що платник податків має намір одержати економічний ефект у результаті господарської діяльності.

Таким чином, дослідивши надані до матеріалів справи первинні документи, з урахуванням співвідношення вчинених господарських операцій з видами господарської діяльності позивача, суд дійшов висновку, що в результаті господарських операцій з ТОВ «Електрон Експерт», ТОВ «Фірма «Клич», ТОВ «Норма», ТОВ «Укрспеціндустрія-метал», ТОВ «Радіосфера», ТОВ «ЗИП-Групп» у позивача відбулись зміни в структурі активів, зобов`язань та у власному капіталі, що спростовує висновки контролюючого органу про нереальність господарських операцій між позивачем та ТОВ «Електрон Експерт», ТОВ «Фірма « ОСОБА_1 », ТОВ «Норма», ТОВ «Укрспеціндустрія-метал», ТОВ «Радіосфера», ТОВ «ЗИП-Групп».

Контролюючим органом також не надано до матеріалів справи доказів на підтвердження визнання в судовому порядку угод між позивачем та ТОВ «Електрон Експерт», ТОВ «Фірма «Клич», ТОВ «Норма», ТОВ «Укрспеціндустрія-метал», ТОВ «Радіосфера», ТОВ «ЗИП-Групп» не дійсними.

Згідно зі ст.1 Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, Першого Протоколу та Протоколів 2, 4, 7, 11 до Конвенції» ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року, Україна визнала джерелом права рішення Європейського суду з прав людини, а також юрисдикцію цього суду в усіх питаннях, що стосуються тлумачення і застосування Конвенції. Рішення Європейського суду є частиною національного законодавства і є обов`язковим для правозастосування органами правосуддя.

У п.38 рішення Європейського суду з прав людини від 9 січня 2007 року у справі «Інтерсплав проти України» (заява №803/02, INTERSPLAV проти України) зазначено, що на думку суду, коли державні органи володіють будь-якою інформацією про зловживання у системі відшкодування ПДВ, що здійснюються конкретною кампанією, вони можуть вжити відповідних заходів з метою запобігання або усунення таких зловживань. Суд, однак, не може прийняти зауваження Уряду щодо загальної практики з відшкодування ПДВ за відсутності будь-яких ознак, які б вказували на те, що заявник був безпосередньо залучений до таких зловживань.

Таким чином, твердження контролюючого органу про нереальність господарських операцій між позивачем та ТОВ «Електрон Експерт», ТОВ «Фірма «Клич», ТОВ «Норма», ТОВ «Укрспеціндустрія-метал», ТОВ «Радіосфера», ТОВ «ЗИП-Групп» з поставки товарів спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.

Суд зазначає, що всі недоліки у господарській діяльності ТОВ «Електрон Експерт», ТОВ «Фірма «Клич», ТОВ «Норма», ТОВ «Укрспеціндустрія-метал», ТОВ «Радіосфера», ТОВ «ЗИП-Групп», на які посилається контролюючий орган, повинні бути поставлені в провину саме зазначеним платникам податків, а позивач не має нести відповідальність за здійснення його контрагентами діяльності без дотримання положень чинного законодавства України.

Щодо посилань контролюючого органу на наявність кримінальних проваджень щодо контрагентів позивача, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 6 статті 78 КАС України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Отже, до сам факт порушення кримінального провадження не може вважатись належним доказом в адміністративному судочинстві, а тим більше свідчити про нереальність господарських операцій між контрагентами.

Доказів наявності вироків судів відносно посадових осіб ТОВ «Електрон Експерт», ТОВ «Фірма « ОСОБА_1 », ТОВ «Норма», ТОВ «Укрспеціндустрія-метал», ТОВ «Радіосфера», ТОВ «ЗИП-Групп» до матеріалів справи не надано.

Щодо посилань відповідача на відсутність у контрагентів позивача персоналу та потужностей для здійснення господарської операції, суд зазначає, що господарські операції між позивачем та ТОВ «Електрон Експерт», ТОВ «Фірма « ОСОБА_1 », ТОВ «Норма», ТОВ «Укрспеціндустрія-метал», ТОВ «Радіосфера», ТОВ «ЗИП-Групп» зводились до купівлі-продажу (перепродажу) товару, що не потребує наявності великої кількості персоналу, спеціальної техніки чи обладнання.

Стосовно твердження контролюючого органу про відсутність підприємств за місцем знаходженням, суд зазначає, що відсутність за місцезнаходженням не може слугувати беззаперечним доказом нереальності господарських операцій. Більш того, суд звертає увагу на ту обставину, що відсутність підприємства за місцем ведення господарської діяльності повинна бути встановлена саме на дату проведення спірної господарської операції між контрагентами, а не після неї, оскільки із сплином часу підприємство може змінити місцезнаходження, припинити діяльність, тощо, у зв`язку з чим така інформація не має доказового значення.

Щодо наявності недоліків у товарно-транспортних накладних, суд зазначає, що наявність певних недоліків у документах не є безумовною підставою для визнання операцій безтоварними, тим більше до правовідносин, які розглядаються у даній справі товарно-транспортні накладні не є тими первинними документами, які підтверджують здійснення операцій.

Стосовно посилань контролюючого органу на розрив ланцюга постачання товару, суд зазначає, що зазначена обставина не має впливу на висновки щодо правомірності формування КП «НВК «Іскра» показників податкової звітності по операціям з ТОВ «Електрон Експерт», ТОВ «Фірма « ОСОБА_1 », ТОВ «Норма», ТОВ «Укрспеціндустрія-метал», ТОВ «Радіосфера», ТОВ «ЗИП-Групп», оскільки для позивача вирішальним є отримання ТМЦ. Позивач не зобов`язаний та не має об`єктивної можливості відслідковувати походження товару до виробника товару та відслідковувати рух товару від усіх залучених до перепродажу контрагентів.

Також, суд враховує ту обставину, що на КП «НВК «Іскра» запроваджено систему заходів спрямованих на перевірку контрагентів з якими співпрацює підприємство-позивач, що свідчить про те, що позивач ретельно ставиться до пошуку та залучення контрагентів.

В свою чергу, відповідачем не надано до суду доказів, що на момент здійснення господарських операцій були наявні обставини, які підтверджують фіктивну діяльність ТОВ «Електрон Експерт», ТОВ «Фірма «Клич», ТОВ «Норма», ТОВ «Укрспеціндустрія-метал», ТОВ «Радіосфера», ТОВ «ЗИП-Групп», та такі могли бути отримані на законних підставах позивачем власними силами та засобами.

Так, у пункті 110 рішення у справі «Компанія «Вестберґа таксі Актіеболаґ» та Вуліч проти Швеції» Європейський Суд з прав людини визначив, що адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління.

Суд звертає увагу на ту обставину, що податковим органом не вжито ніяких заходів з метою доведення складу податкового правопорушення, крім дублювання податкової інформації, викладеної в акті перевірки, який не є належним доказом у справі, зокрема не надано суду інших доказів на підтвердження складу податкового правопорушення (акти зустрічних звірок контрагентів, тощо).

Відповідно до ч.1 ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Враховуючи вищевикладене, судом встановлено, що при прийнятті оскаржуваних податкових повідомлень рішень відповідач діяв необґрунтовано, тобто без врахування всіх обставин, які мають значення при прийнятті рішень, у зв`язку з чим суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог Казенного підприємства «Науково-виробничий комплекс «Іскра».

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 9, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Казенного підприємства «Науково-виробничий комплекс «Іскра» (69071, м.Запоріжжя, вул.Магістральна, буд.84, ) до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби (04119, м.Київ, вул. Дегтярівська, 11 Г, ) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень рішень задовольнити у повному обсязі.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення - рішення Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби від 27.11.2018 № та №.

Стягнути на користь Казенного підприємства «Науково-виробничий комплекс «Іскра» судовий збір в розмірі 19210,00 грн. (дев`ятнадцять тисяч двісті десять гривень 00 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя І.В. Новікова