Справа № 300/995/19
Суддя: Панікар І.В.
Дата ухвалення: 2019-07-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" липня 2019 р. справа № 300/995/19

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Панікара І.В.,

за участю секретаря судового засідання: Подольської Т.М.,

позивача: ОСОБА_1 ,

представника позивача: Мушинського В.Т.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Івано-Франківського обласного управління лісового та мисливського господарства про стягнення середнього заробітку в зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати та компенсації втрати частини заробітку у зв`язку з затримкою термінів виплати заробітної плати, -

ВСТАНОВИВ:

08.05.2019 року ОСОБА_1 (надалі - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Івано-Франківського обласного управління лісового та мисливського господарства (надалі - відповідач) про стягнення середнього заробітку в зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати та компенсації втрати частини заробітку у зв`язку з затримкою термінів виплати заробітної плати.

Позовні вимоги мотивовані тим, що внаслідок невиконання відповідачем в добровільному порядку судового рішення по справі №809/23/18, яким позивача поновлено на посаді першого заступника начальника Івано-Франківського обласного управління лісового та мисливського господарства з 27 грудня 2017 року, останньому безпідставно не виплачується заробітна плата, починаючи з 08.05.2018 року, внаслідок чого, просить суд стягнути з Івано-Франківського обласного управління лісового та мисливського господарства суму середнього заробітку за період з 08.05.2018 року по 30.04.2019 року в розмірі 270304,65 гривень, окрім того, зіславшись на положення Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» стягнути компенсацію у зв`язку з порушенням строків виплати заробітної плати ОСОБА_1 в розмірі 20690,12 гривень.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 16.05.2019 року відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження.

Відповідач правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався, його представник у судове засідання не з`явився, хоча про вказані процесуальні права належним чином поінформований, про що свідчить рекомендована поштова кореспонденція з відміткою про вручення.

За таких обставин, у відповідності до положень частини 6 статті 162 та частини 3 статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вирішив проводити розгляд справи за наявними у ній матеріалами.

В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали, просили суд позов задоволити та стягнути середній заробіток та компенсацію витрат частини заробітку у зв`язку з затримкою термінів виплати заробітної плати включно по день винесення судового рішення.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, заслухавши пояснення позивача, дослідивши в сукупності письмові докази, якими сторони обґрунтовують позовні вимоги та заперечення, суд встановив наступне.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 07.05.2018 року у справі №809/23/18 адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено, визнано протиправним та скасовано наказ Державного агентства лісових ресурсів України №458-к від 21.11.2017 "Про звільнення з посади першого заступника начальника Івано-Франківського обласного управління лісового та мисливського господарства ОСОБА_1 ", визнано протиправним та скасовано наказ Івано-Франківського обласного управління лісового та мисливського господарства №90-к від 26.12.2017 "Про звільнення з посади ОСОБА_1 ", поновлено ОСОБА_1 на посаді, рівнозначній раніше займаній посаді першого заступника начальника Івано-Франківського обласного управління лісового та мисливського господарства з 27 грудня 2017 року, стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Івано-Франківського обласного управління лісового та мисливського господарства (код ЄДРПОУ - 35276386, вул. Грушевського, 31, м. Івано-Франківськ, 76000) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 81011 (вісімдесят одну тисячу одинадцять) гривень 53 копійки з вирахуванням податків та обов`язкових платежів, постанову суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді, рівнозначній раніше займаній посаді першого заступника начальника Івано-Франківського обласного управління лісового та мисливського господарства, та стягнення з Івано-Франківського обласного управління лісового та мисливського господарства середнього заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць в розмірі 22266 (двадцять дві тисячі двісті шістдесят шість) гривень 48 копійок - звернуто до негайного виконання. (а.с. 13-27).

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду апеляційні скарги Державного агенства лісових ресурсів України та Івано-Франківського обласного Управління лісового та мисливського господарства задоволено частково, рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 07.05.2018 року у справі №809/23/18 скасовано та прийнято нове, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково, визнано протиправним та скасовано наказ Державного агентства лісових ресурсів України № 458-к від 21 листопада 2017 року "Про звільнення з посади першого заступника начальника Івано-Франківського обласного управління лісового та мисливського господарства ОСОБА_1 ", визнано протиправним та скасовано наказ Івано-Франківського обласного управління лісового та мисливського господарства № 90-к від 26 грудня 2017 року "Про звільнення з посади ОСОБА_1 ", поновлено ОСОБА_1 на посаді першого заступника начальника Івано-Франківського обласного управління лісового та мисливського господарства з 27 грудня 2017 року, стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Івано-Франківського обласного управління лісового та мисливського господарства (код ЄДРПОУ - 35276386, вул. Грушевського, 31, м. Івано-Франківськ, 76000) на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 95 562 (дев`яносто п`ять тисяч п`ятсот шістдесят дві) гривні 24 копійки, з вирахуванням податків та обов`язкових платежів, постанову суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді, рівнозначній раніше займаній посаді першого заступника начальника Івано-Франківського обласного управління лісового та мисливського господарства, та стягнення з Івано-Франківського обласного управління лісового та мисливського господарства середнього заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць в розмірі 22266 (двадцять дві тисячі двісті шістдесят шість) гривень 48 копійок - звернуто до негайного виконання (а.с. 28-37).

26.07.2018 року у справі № 809/23/18 видано виконавчий лист про стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Івано-Франківського обласного управління лісового та мисливського господарства на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу в сумі 95562,24 гривні, з вирахуванням податків та обов`язкових платежів.

Позивачем поінформовано суд про те, що 22.01.2019 року йому фактично перераховано середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 76927 гривень за вирахуванням ПДФО 18% та 1,5% військового збору.

Водночас, в судовому засіданні позивач пояснив, що на даний час з вини відповідача на посаді першого заступника начальника Івано-Франківського обласного управління лісового та мисливського господарства не поновлений, заробітну плату з 08.05.2018 року не отримує, внаслідок чого, з метою стягнення суми середнього заробітку за час затримки виплати і звернувся з даним позовом до суду.

Оцінюючи наведені стороною аргументи при вирішенні наявного спору, суд керується Конституцією України, Кодексом законів про працю України, Кодексом адміністративного судочинства України, враховує приписи законів, а також підзаконних нормативно-правових актів у відповідних редакціях, чинних на момент виникнення спірних правовідносин.

Відповідно до статті 43 Конституції України, громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Звернення позивача з даним позовом до суду, обумовлене несвоєчасним виконанням Івано-Франківським обласним управлінням лісового та мисливського господарства судового рішення про його поновлення на роботі, а отже охоплює сферу правовідносин, що склалися у зв`язку із проходженням ним публічної служби.

Так, згідно Рішення Конституційного суду України від 07.05.2002 №8-рп/2002 (справа щодо підвідомчості актів про призначення або звільнення посадових осіб) при розгляді та вирішенні конкретних справ, пов`язаних із спорами щодо проходження публічної служби, адміністративний суд, встановивши відсутність у спеціальних нормативно-правових актах положень, якими врегульовано спірні правовідносини, має застосувати норми Кодексу законів про працю України, у якому визначені основні трудові права працівників.

Положеннями статті 5 Кодексу законів про працю України, державою гарантовано працездатним громадянам, які постійно проживають на території України, правовий захист від незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

Відповідно до статті 236 Кодексу законів про працю України, у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

В аспекті вищевказаної правової норми слід зазначити, що згідно змісту судового рішення по справі №809/23/18, яким позивача поновлено на посаді першого заступника начальника Івано-Франківського обласного управління лісового та мисливського господарства, суд першої та апеляційної інстанцій, враховуючи період вимушеного прогулу, а також враховуючи норми статті 235 Кодексу законів про працю України та Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 08.02.1995 року (далі - Порядок № 100), розрахував середньоденну заробітну плату ОСОБА_1 , яка складала 784,58 грн., а з врахуванням коефіцієнта підвищення окладів відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 24 від 25.01.2018 становила 1035,65 грн. Водночас, за період вимушеного прогулу - з 27 грудня 2017 року по день постановлення оскаржуваного судового рішення - 07.05.2018, стягнув її з відповідача в сумі 95 562 грн., з вирахуванням податків та обов`язкових платежів.

У відповідності до частини 4 статті 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, розмір середньоденної заробітної плати позивача з врахуванням коефіцієнта підвищення окладів, а також період по який здійснювались виплата такого заробітку та фактично, з якого розпочалася затримка такої виплати фактично встановлені рішенням по адміністративній справі №809/23/18, а отже не потребують доказування.

З урахуванням зазначених законодавчих положень, а також фактичних обставин справи, виплату затримки середнього заробітку позивача слід провести з 08.05.2018 року по день прийняття рішення в даній адміністративній справі.

При цьому суд зазначає, що за період з 8 травня 2018 року по 15 липня (включно) 2019 року, сумарна кількість робочих днів становила -296, таким чином розмір невиплаченого заробітку позивача становитиме 296*1035,65 грн. = 306552,40 грн., без відрахування податків, зборів та обов`язкових платежів.

Суд акцентує увагу на тому, що відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Однак, пасивна поведінка сторони відповідача у справі, що знайшла своє відображення у ненаданні відзиву на адміністративний позов, не забезпечення у ній участі свого представника, дозволяє суду дійти переконання про відсутність у сторони аргументованих доказів щодо обґрунтованості невиконання судового рішення стосовно поновлення позивача на посаді, а отже і порушення конституційних прав гр. ОСОБА_1 на своєчасне одержання винагороди за працю.

Згідно частини 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

За вказаних обставин, з метою ефективного захисту прав, свобод, та інтересів позивача по справі, зважаючи на обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення середнього заробітку, суд вважає за необхідне вийти за межі заявлених позовних вимог позивача в частині періоду та суми стягнення та стягнути з Івано-Франківського обласного управління лісового та мисливського господарства в користь ОСОБА_1 суму середнього заробітку за період з 08.05.2018 року по 15.07.2019 року року в розмірі 306552, 40 грн., з відрахуванням податків, зборів та обов`язкових платежів.

Водночас, на думку суду, необґрунтованою є вимога позивача щодо стягнення з відповідача компенсації у зв`язку з порушенням строків виплати заробітної плати, з огляду на таке.

Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» (надалі - Закон) встановлено порядок та умови проведення відповідної компенсації.

Так, згідно положень стаття 2 Закону компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Згідно вимог статті 4 та 7 вказаного Закону, виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць. Відмова власника або уповноваженого ним органу (особи) від виплати компенсації може бути оскаржена громадянином у судовому порядку.

З урахуванням аналізу зазначених правових норм, суд вважає, що умовами для проведення відповідної компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати є поєднання двох факторів - виплати такої заборгованості по заробітній платі та відмова у виплаті такої компенсації за наслідками розгляду звернення про це.

Таким чином, оскільки у вказаному спорі суд приймає рішення тільки щодо стягнення заборгованості по заробітній платі в користь позивача, позовна вимога про стягнення компенсації є передчасною, внаслідок чого, до задоволення не підлягає.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем за подання позовної заяви сплачено судовий збір в розмірі 768,4 грн. Водночас, враховуючи предмет позову, у відповідності до вимог пункту 1 частини 1 статті 5 Закону України « Про судовий збір» позивач є особою, що звільнена від його сплати. Таким чином, судові витрати щодо сплати судового збору підлягають присудженню на користь позивача без урахувань частини третьої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Окрім того, позивач просить стягнути в його користь витрати на правову допомогу, в розмірі 25 000 грн., згідно розрахунку від 08.05.2019 року (а.с. 40).

Так, згідно розрахунку, позивачем наведено наступні витрати на правову допомогу: зустріч, консультація, узгодження правової позиції з клієнтом - 1000,00 грн.; збирання та вивчення доказів для подачі позовної заяви до суду - 1000,00 грн.; здійснення розрахунку середньої заробітної плати та компенсації за несвоєчасну виплачену заробітну плату - 5000,00 грн.; підготовка та подання позову до суду - 5000,00 грн.; написання відповіді на відзив на позовну заяву, клопотання, заяви - 3000,00 грн.; представництво інтересів в суді з розрахунку одне судове засідання - 2000,00 грн.; орієнтовна кількість засідань - 5 (п`ять). Орієнтовна сума 10000,00 грн. Загальна сума витрат орієнтовно становить 25000,00 (двадцять п`ять тисяч) гривень.

На підтвердження понесених витрат позивачем у судовому засіданні від 15.07.2019 року надано Договір № 1/2 про надання правової допомоги від 07.11.2017 року укладений з адвокатом Мушинським Віктором Тадеушовичем та додаткову Угоду до нього від 22.04.2019 року, окрім того, квитанцію до прибуткового касового ордера № 6 від 22.04.2019 року, якою на виконання умов додаткової угоди від 22.04.2019 року адвокатом прийнято від ОСОБА_1 за надання послуг правового характеру 25 000 грн.

При вирішенні можливості задоволення зазначеного клопотання суд виходить із наступного.

Стаття 59 Конституції гарантує кожному право на правову допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду від 30.09.2009 №23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

Отже, з викладеного випливає, що до правової допомоги належать й консультації та роз`яснення з правових питань; складання заяв, скарг та інших документів правового характеру, представництво у судах тощо.

КС зазначив і про те, що гарантування кожному права на правову допомогу в контексті частини 2 статті 3, статті 59 Конституції покладає на державу відповідні обов`язки щодо забезпечення особи правовою допомогою належного рівня. Такі обов`язки обумовлюють необхідність визначення в законах, інших правових актах порядку, умов і способів надання цієї допомоги.

Статтею 134 Кодексу адміністративного судочинства України врегульовано питання витрати на професійну правничу допомогу.

Зокрема, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат використовуються: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

З урахуванням аналізу вищевказаних правових норм, а також наданих стороною позивача доказів в обгрунтування понесених нею витрат на правову допомогу, суд зазначає про те, що в матеріалах справи відсутні будь-які процесуальні документи, які б свідчили про їх виготовлення адвокатом, оскільки всі без виключення подані та підписані позивачем, окрім того, участь адвоката у судовому засіданні здійснено тільки 1 раз - 15.07.2019 року - у день коли винесено та проголошено вступну і резолютивну частини судового рішення. Окрім того, згідно змісту основної та додаткової угод про надання правової допомоги, не встановлено не тільки номеру адміністративної справи але й жодним чином не конкретизовано сферу правовідносин якими буде охоплюватися правова допомога.

За таких обставин, враховуючи критерії визначення розміру витрат на правничу допомогу адвоката, встановлених частиною 4 та 5 статтею 134 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає, що її розмір, з урахуванням складності справи, наданих адвокатом послуг, часом витраченим адвокатом та інших критерії встановлених вищевказаною нормою є завищеним. Внаслідок чого, сума компенсації витрат на правничу допомогу підлягає зменшенню. Обгрунтованим, з точки зору суду, розмір такої компенсації має становити 0,4% розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2019 року.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 371 Кодексу адміністративного судочинства України, негайно виконуються рішення суду про присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць.

Таким чином, рішення суду в частині стягнення на користь позивача середнього заробітку в розмірі 22266,48 гривень підлягає негайному виконанню.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задоволити частково.

Стягнути з Івано-Франківського обласного управління лісового та мисливського господарства (код ЄДРПОУ - 35276386) на користь ОСОБА_1 суму середнього заробітку за період з 08.05.2018 року по 15.07.2019 року в розмірі 306552 (триста шість тисяч п`ятсот п`ятдесят дві) гривні 40 копійок, із відрахуванням податків, зборів та обов`язкових платежів.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Івано-Франківського обласного управління лісового та мисливського господарства (вул. Грушевського 31, м. Івано-Франківськ, 76018, код ЄДРПОУ - 35276386) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний код - НОМЕР_1 ) компенсацію витрат на надання правової допомоги в розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 копійок.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Івано-Франківського обласного управління лісового та мисливського господарства (вул. Грушевського 31, м. Івано-Франківськ, 76018, код ЄДРПОУ - 35276386) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний код - НОМЕР_1 ) сплачений судовий збір в розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 копійок.

Постанову суду в частині стягнення на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний код - НОМЕР_1 ) суми середнього заробітку, в межах суми за один місяць в розмірі 22266 (двадцять дві тисячі двісті шістдесят шість) гривень 48 копійок - виконати негайно.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Відповідно до частини 6 статі 287 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга на судове рішення у справах, визначених цією статтею, може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Учасники справи:

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний код - НОМЕР_1 );

Івано-Франківське обласне управління лісового та мисливського господарства (вул. Грушевського 31, м. Івано-Франківськ, 76018, код ЄДРПОУ - 35276386).

Суддя Панікар І.В.

Рішення складене в повному обсязі 22 липня 2019 р.