Справа № 199/3958/19
Суддя: Спаї В. В.
Дата ухвалення: 2019-07-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 199/3958/19
(2-а/199/140/19)
РІШЕННЯ

Іменем України

„24 липня 2019 року м. Дніпро

Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Спаї В.В.,

за участю секретаря судового засідання Перетятько А.В.,

за відсутності учасників справи

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до суб`єкта владних повноважень інспектора батальйону № 4 роти № 3 Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції Василькевича Степана Віталійовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду із даним позовом, в його обґрунтування посилаючись на те, що 28.04.2019 відповідачем було винесено постанову ЕАВ №1106601 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн.

Позивач вважає вказану постанову протиправною та такою, що підлягає скасуванню виходячи з наступного.

28.04.2019 він перебував у місті Києві з сім`єю та прямував разом з ними до Національного ботанічного саду імені М.М. Гришка НАН України. Рухаючись з бульвару Лесі Українки, приблизно о 10.00 годині, він здійснив поворот з належного ряду для повороту на вулицю Бастіонну, але, проїхавши по вулиці Бастіонній, він засумнівався в обраному напрямку і побажав звірити свій маршрут з навігатором та здійснив зупинку біля правого краю проїзної частини на вулиці Бастіонній напроти будинку №5.

За нетривалий час, приблизно 5-7 хвилин, який на момент складення цього позову позивачу не вдається пригадати точніше, він почув стук у вікно свого автомобіля і побачив патрульного поліції. Він представився і повідомив позивача, що той здійснив поворот з бульвару Лесі Українки (Печерський міст) на вулицю Бастіону з ряду призначеного для руху по вулиці Михайла Бойчука (колишня - Кіквідзе), чим порушив вимоги дорожнього знаку 5.18 ПДР України. Після чого він увімкнув нагрудну камеру та повідомив, що зараз буде здійснювати розгляд у справі про адміністративне правопорушення за вказаним пунктом правил.

Протягом розгляду справи про адміністративне правопорушення, позивачу, користуючись правами, наданими ст. 268 КУпАП, вдалось з`ясувати, що власне саме по собі фіксування порушення інспектором не проводилось, він тільки здійснював фіксування самого процесу розгляду справи про адміністративне правопорушення на технічний пристрій (нагрудну камеру) №00235. Відповідно, він надав письмові пояснення та усно пояснив інспектору, зазначаючи що ПДР України не порушував, адже це фізично не можливо: окрім розподілу автомобілів на рух полосами на вулицю Бастіонну (окремо) та на вулицю Михайла ОСОБА_2 (окремо), на даній ділянці дороги встановлено світлофор з додатковою секцією, який також розподіляє потоки автомобілів для руху на вулицю Бастіонну (окремо) і через доволі щільний рух містом, його автомобіль перекрив би рух по вулиці Михайла Бойчука, якщо б знаходився в неналежній для повороту полосі.

Як зазначає позивач при зверненні до суду із вказаним позовом, розуміючи логічність його доводів, інспектор розлютився та направився до службового автомобіля, звідки за декілька хвилин повернувся і повідомив, що під час розгляду справи про адміністративне правопорушення він виявив ще одне порушення, а саме нібито позивач після зупинки працівниками поліції не ввімкнув сигнал аварійної зупинки, чим порушив пункт правил 9.9 «б» ПДР України і що підтвердження такого порушення міститься на записі його нагрудної камери №00235. Зрозумівши, що таким чином інспектор просто демонструє чи то свій поганий настрій, адже працює в вихідний, або просто не толерує до гостей міста Києва, позивач був змушений додатково витребувати в нього лист з поясненнями та додатково зазначити про це в поясненнях, після чого забрав оскаржувану постанову серія ЕАВ №1106601 від 28 квітня 2019 року.

Позивачем вказано, що дії відповідача під час розгляду справи вважає незаконними, як і, відповідно, вказану постанову та просить її скасувати з огляду на: неправомірність винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення, передбачене статтею 122 КУпАП одразу на місці вчинення правопорушення; відсутність доказів, які повно і всебічно підтверджували б факти вчинення мною адміністративного правопорушення; невідповідність зроблених працівником поліції висновків, фактичним обставинам, зокрема тому, що позивач зупинявся працівниками поліції; кваліфікацію вчиненого правопорушення за невідповідною статтею КУпАП, що однозначно виключає притягнення його до відповідальності зач.2 статті 122 КУпАП.

Позовна заява містить вимогу про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення та закриття провадження у справі.

Позивач не скористався правом брати участь у судовому засіданні; в окремо поданій заяві представник позивача просив розглядати справу у його відсутності та задовольнити позовні вимоги.

Відповідач не скористався правом брати участь у судових засіданнях та правом надання відзиву на позовну заяву.

Відповідно до ч. 3 ст. 268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи.

Як встановлено судом на підставі відповідної постанови, постановою (серія ЕАВ №1106601 від 28.04.2019) на позивача було накладено адміністративне стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Згідно з постановою водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом, не виконав вимогу дорожнього знаку 5.18, а також після зупинки працівниками поліції не ввімкнув світлову аварійну сигналізацію, чим порушив п. 9.9 (б)(а.с.7).

Правовідносини виникли із дій суб`єкта владних повноважень по притягненню особи до адміністративної відповідальності за КУпАП.

Дослідив докази, суд дійшов до наступного висновку.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 1 КУпАП встановлено, що завданням Кодексу є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств,. Установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених; законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається я протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до положень ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі.

За ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

В контексті рішення ЄСПЛ «Надточій проти України» (заява N 7460/03) правопорушення, яке розглядаються, має ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значеній статті 6 Конвенції, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне порушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.

Відповідно до ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи, тлумачиться на її користь.

Таким чином, виконуючи обов`язок доказування, відповідач мав би надати докази вчинення позивачем інкримінованих останньому правопорушень, оскільки обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Як встановлено судом, відповідач не виконав свій процесуальний обов`язок щодо доказування правомірності оскаржуваного рішення відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС, та не надав до суду доказів на підтвердження правомірності свого рішення постанови серії ЕАВ №1106601 від 28.04.2019 щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (ч. 1 ст. 72 КАС України).

Відповідно до ч. 1 ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно ст. 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що візуальне спостереження за дотриманням Правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку. У даному випадку для підтвердження порушення позивачем пункту 8.4 (г) Правил дорожнього руху України відповідач відповідно до статті 251 КУпАП мав би надати, зокрема, належний відеозапис події тощо (на зазначене звернув увагу Верховний Суд у своїй постанові від 26.04.2018 справа №338/1/17, адміністративне провадження №К/9901/15804/18).

В своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (п. 1 ст. 32 Конвенції) неодноразово наголошував, що суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів: (п. 45 рішення ЄСПЛ у справі «Бочаров проти України» від 17.06.2011р; п. 75 рішення ЄСПЛ у справі «Огороднік проти України» від 05.05.2015 р; п. 52 рішення ЄСПЛ у справі «Єрохіна проти України» від 15.02.2013 р.).

Відповідач не довів протилежного зазначеному позивачем.

Таким чином, оцінюючи усі докази, які були досліджені у їх сукупності, та враховуючи встановлені порушення вимог закону у діях відповідача при винесенні постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, суд дійшов до висновку про необхідність задоволення позовних вимог позивача та скасування спірної постанови про накладення адміністративного стягнення на позивача.

За ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Щодо розподілу судових витрат, то на підставі ст. 139 КАС України у зв`язку із задоволенням адміністративного позову, а також враховуючи вимоги ст. 288 КУпАП (за умови оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення особа звільняється від сплати державного мита), суд дійшов до висновку про необхідність віднесення на рахунок держави судових витрат.

Керуючись ст. 55 Конституції України, ст.ст. 6-10, 12, п. 1 ч. 1 ст. 20, ст. 22, ч. 1 ст. 25, ст.ст. 72-77, 79, 90, 139, ч. 1 та ч. 4 ст. 189, п. 2 ч. 1 ст. 241, ст.ст. 242-246, 250, 251, 255, 271, 286 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до суб`єкта владних повноважень інспектора батальйону № 4 роти № 3 Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції Василькевича Степана Віталійовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, задовольнити повністю.

Скасувати постанову інспектора батальйону № 4 роти № 3 Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції Василькевича Степана Віталійовича (03151, м. Київ, вул. Народного Ополчення, 9)серії ЕАВ №1106601 від 28.04.2019про накладення на ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

Справу про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП закрити.

Судові витрати віднести на рахунок держави.

Повне судове рішення складене та підписане 24.07.2019.

Рішення суду може бути оскаржено безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду або через Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська. Апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.В.Спаї

24.07.2019