Справа № 463/1230/16-а
Суддя: Шавель Руслан Миронович
Дата ухвалення: 2019-07-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2019 рокуЛьвів№ 857/Н-9/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді Шавеля Р.М.,

суддів Улицького В.З. та Кузьмича С.М.,

з участю секретаря судового засідання - Луців І.І.,

а також сторін (їх представників):

від позивача - ОСОБА_3 , ОСОБА_2 ;

від третьої особи - ОСОБА_8;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові заяву ОСОБА_3 про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 22.09.2016р., прийнятої за результатами розгляду апеляційної скарги ОСОБА_4 на постанову Личаківського районного суду м.Львова від 25.07.2016р. в справі за позовом ОСОБА_3 до Винниківської міської ради, треті особи без самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , про визнання громадських слухань такими, що не відбулися, скасування рішення міської ради щодо затвердження детального плану території,-

В С Т А Н О В И В:

17.03.2016р. позивач ОСОБА_3 звернувся до суду із адміністративним позовом, у якому просив визнати поважними причини пропуску строку звернення до суду та поновити його; визнати громадські слухання щодо розгляду проекту Детального плану території по АДРЕСА_1 такими, що не відбулися; визнати протиправним та нечинним з моменту прийняття рішення Винниківської міської ради № 1669 від 29.01.2015р. «Про затвердження Детального плану території по АДРЕСА_1 »; судові витрати покласти на відповідача (Т.1, а.с.2-8).

Постановою Личаківського районного суду м.Львова від 25.07.2016р. заявлений позов задоволено частково; визнано протиправним та скасовано рішення Винниківської міської ради № 1669 від 29.01.2015р. «Про затвердження Детального плану території по АДРЕСА_1 »; у задоволенні решти позовних вимог відмовлено; вирішено питання про розподіл судових витрат (Т.1, а.с.158-160).

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 22.09.2016р. апеляційну скаргу ОСОБА_4 задоволено; постанову Личаківського районного суду м.Львова від 25.07.2014р. скасовано та прийнято нову постанову, якою у задоволенні позову ОСОБА_3 до Винниківської міської ради, треті особи без самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , про визнання громадських слухань такими, що не відбулися, скасування рішення міської ради щодо затвердження детального плану території, відмовлено (Т.2, а.с.222-227).

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 19.09.2018р. касаційну скаргу ОСОБА_3 залишено без задоволення, а постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 22.09.2016р. - без змін (Т.2, а.с.278-289).

05.06.2019р. на адресу Восьмого апеляційного адміністративного суду надійшла заява ОСОБА_3 про перегляд постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 22.09.2016р. за нововиявленими обставинами, в якій заявник просить прийняти постанову про відмову в задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_4 , а постанову Личаківського районного суду м.Львова від 25.07.2016р. залишити без змін (Т.3, а.с.1-25).

Вимоги вказаної заяви мотивує наявністю підстав, визначених п.1 ч.2 ст.361 КАС України, та наголошує на тому, що в квітні 2019 року йому стало відомо від мешканки м.Винники ОСОБА_7 про наявність у розробника «Коригування генерального плану м.Винники» Державного підприємства /ДП/ «Державний інститут проектування міст «Містопроект» повного пакету документів до нього, зокрема ТОМ 2 «Пояснювальна записка. Існуючий стан та проектні рішення генерального плану» та графічних матеріалів у вигляді «Схеми планувальних обмежень та оцінки існуючого стану оточуючого середовища, М 1:5000» і «Генеральний план (основне креслення), М 1:5000».

Із отриманої відповіді ДП «Містопроект» (вих. № 375/12-2 від 08.05.2019р.) заявник дізнався про те, що територія, щодо якої розроблено ДПТ-13, і земельна ділянка, що безпосередньо межують з малою річкою:

відносяться до територій особливо несприятливої для забудови;

будівництво в межах земельної ділянки можливо за умови влаштування складних штучних основ та фундаментів;

мінімальна ширина особливо несприятливої для забудови становить 15 метрів;

зелена зона (призначена для закріплення місць можливого розвитку ерозійних процесів з метою покращення стану та оздоровлення водного басейну в тому числі) відноситься до прибережної захисної смуги, розмір її є змінним вздовж малої річки, а мінімальна ширина складає 15 метрів.

З урахуванням раніше наданих доказів щодо місця розташування земельної ділянки згідно ДПТ-13 відносно малої річки, з вищевказаних фактів, на думку заявника, випливають наступні висновки:

1. територія, що знаходиться між існуючим кварталом житлової забудови та малою річкою, яку пропонується забудувати - повністю відноситься до територій особливо несприятливої для забудови, а інженерне облаштування цієї місцевості не передбачає влаштування складних штучних основ та фундаментів.

2. ДПТ-13 як містобудівний нормативно-правовий документ:

2.1) ігнорує вимоги викладені у Законі України «Про регулювання містобудівної діяльності», зокрема, ст.19 (ч.ч.1 та 11) та ст.ст.1 і 4 Закону України «Про мораторій на зміну цільового призначення окремих земельних ділянок рекреаційного призначення в містах та інших населених пунктах» щодо необхідності відображення прибережної захисної смуги та збереження і збільшення розмірів існуючих зелених зон;

2.2) передбачає повну ліквідацію в межах кварталу зеленої зони, визначеної Генеральним планом, яка співпадає з прибережною захисною смугою малої річки на правому березі та має важливе природоохоронне значення, в тому числі для захисту від ерозії її берегів;

2.3) грубо порушує імперативні норми законодавства щодо заборони забудови прибережної захисної смуги, встановлені ст.61 Земельного кодексу України та ст.80 Водного кодексу України.

Всупереч вищевказаним нормам третьою особою ФОП ОСОБА_6 розроблено, відповідачем Винниківською міською радою затверджено, а третьою особою ОСОБА_4 використано підроблений містобудівний документ ДПТ-11, який суттєво спотворює існуючу геопросторову ситуацію в частині заперечення наявності водного об`єкту - малої річки (арк.62, 65, 86 Тому 2 Генплану) та відповідно зеленої зони, яка співпадає з прибережно-захисною смугою, відомості про яку містять текстові та графічні матеріали (Схема та Основне креслення).

По вищевказаним протиправним діям на цей час порушено кримінальну справу та проводиться слідчі дії Личаківським відділенням поліції Головного управління національної поліції у Львівський обл. (Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000048).

Представником третьої особи адвокатом ОСОБА_8 подано до апеляційного суду заперечення на заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, в якому останній вважає її необґрунтованою і такою, що не підлягає до задоволення.

Інші учасники справи не подали до суду апеляційної інстанції відзиви (заперечення, пояснення) на заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами в письмовій формі протягом строку, визначеного в ухвалі про відкриття провадження за нововиявленими обставинами, що не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача по справі, позивача та його представника на підтримання поданої заяви, заперечення представника третьої особи, перевіривши матеріали справи та заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами в межах наведених у ній доводів, колегія суддів дійшла висновку, що вказана заява не підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.361 КАС України судове рішення, яким закінчено розгляд справи і яке набрало законної сили, може бути переглянуто за нововиявленими або виключними обставинами.

Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є:

1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи;

2) встановлення вироком суду або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного рішення у цій справі;

3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, яке підлягає перегляду.

Не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами:

1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи;

2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.

Як слідує з роз`яснень, що містяться в постанові Пленуму ВАС України № 7 від 22.05.2015р. «Про узагальнення судової практики розгляду адміністративними судами заяв про перегляд судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами», в адміністративному судочинстві перегляд судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами є особливим видом провадження. На відміну від перегляду судового рішення в порядку апеляційного та касаційного оскарження, підставою такого перегляду не є недоліки розгляду справи судом (незаконність та (або) необґрунтованість судового рішення чи ухвали, неправильне застосування судом норм матеріального права, порушення норм процесуального права), а те, що на час ухвалення рішення суд не мав можливості врахувати істотну обставину, яка могла суттєво вплинути на вирішення справи, оскільки учасники судового розгляду не знали про неї та, відповідно, не могли надати суду дані про неї. Тобто перегляд справи у зв`язку з нововиявленими обставинами має на меті не усунення судових помилок, а лише перегляд уже розглянутої справи з урахуванням обставини, про існування якої стало відомо після ухвалення судового рішення.

До нововиявлених обставин належать факти об`єктивної дійсності, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші факти, які мають значення для правильного розв`язання спору. Необхідними та загальними ознаками нововиявлених обставин є:

- існування цих обставин під час розгляду та вирішення справи і ухвалення судового рішення, про перегляд якого подається заява;

- на час розгляду справи ці обставини об`єктивно не могли бути відомі ні заявникові, ні суду;

- істотність цих обставин для розгляду справи (тобто коли врахування цих обставин судом мало б наслідком прийняття іншого судового рішення, ніж те, яке було прийняте).

Нововиявлені обставини - це факти, від яких залежить виникнення, зміна чи припинення прав і обов`язків осіб, що беруть участь у справі, тобто юридичні факти. Нововиявлені обставини за своєю юридичною суттю є фактичними даними, що в установленому порядку спростовують факти, які було покладено в основу судового рішення, та породжують процесуальні наслідки, впливають на законність і обґрунтованість ухваленого без їх врахування судового рішення. Ці обставини повинні бути належним чином підтверджені письмовими доказами, показаннями свідків, нотаріальною формою певних документів тощо.

Отже, нововиявлені обставини - це юридичні факти (фактичні обставини) справи, які мають істотне значення для вирішення справи по суті, існували в період первинного провадження і ухвалення судового акта, але не були і не могли бути відомі ні сторонам, ні третім особам, їхнім представникам, іншим учасникам адміністративного процесу, ні суду, за умови виконання ними всіх вимог закону для об`єктивного повного і всебічного розгляду справи та ухвалення законного й обґрунтованого судового рішення.

Із змісту постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 22.09.2016р. слідує, що, приймаючи нове рішення по справі, суд апеляційної виходив, зокрема, з необґрунтованості доводів позивача щодо порушення відповідачем при прийнятті оскарженого рішення режиму цільового призначення земельної ділянки та невстановлення прибережної захисної смуги.

Так, порядок встановлення та зміни цільового призначення земельних ділянок визначений ст.20 Земельного кодексу України, відповідно до якої зміна цільового призначення земельних ділянок здійснюється за проектами землеустрою щодо їх відведення. Зміна цільового призначення земельних ділянок державної або комунальної власності провадиться Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, які приймають рішення про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок та передачу цих ділянок у власність або надання у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

Натомість, оскарженим рішенням земельна ділянка не надавалась ні у власність, ні в користування, що, в свою чергу, виключало можливість порушення відповідачем процедури зміни цільового призначення такої земельної ділянки.

Згідно з ч.2 ст.88 Водного кодексу України з метою охорони поверхневих водних об`єктів від забруднення і засмічення та збереження їх водності вздовж річок, морів і навколо озер, водосховищ та інших водойм в межах водоохоронних зон виділяються земельні ділянки під прибережні захисні смуги.

Відповідно до ст.1 Водного кодексу України прибережна захисна смуга - це частина водоохоронної зони відповідної ширини вздовж річки, моря, навколо водойм, на якій встановлено більш суворий режим господарської діяльності, ніж на решті території водоохоронної зони.

Частинами другою, шостою, сьомою та восьмою статті 88 Водного кодексу України передбачено, що прибережні захисні смуги для малих річок, струмків і потічків, а також ставків площею менше 3 гектарів встановлюються шириною 25 метрів.

У межах існуючих населених пунктів прибережна захисна смуга встановлюється з урахуванням містобудівної документації.

Прибережні захисні смуги встановлюються за окремими проектами землеустрою.

Проекти землеустрою щодо встановлення меж прибережних захисних смуг (з установленою в них пляжною зоною) розробляються в порядку, передбаченому законом.

Таким чином, прибережна захисна смуга - це частина водоохоронної зони визначеної законодавством ширини вздовж річки, моря, навколо водойм, на якій встановлено особливий режим та яка встановлюється за окремими проектами землеустрою, проте не може бути меншою за 25, 50 та 100 метрів залежно від площі відповідних водних об`єктів, як це передбачено у ч.2 ст.88 Водного кодексу України та у ст.60 Земельного кодексу України. Винятком можуть бути випадки, коли прибережна захисна смуга водойми знаходитися в межах населеного пункту, тоді слід виходити із затверджених проектів забудови цього населеного пункту.

Так, встановлення меж прибережної захисної смуги здійснюється виходячи із природного чи штучного походження водойми, її реального існування і площі водної поверхні.

Оскільки на момент прийняття відповідачем спірного рішення був відсутній проект землеустрою щодо встановлення особливого режиму частини водоохоронної зони, то ним не допущено порушення меж прибережних захисних смуг.

Згідно наданого заявником листа ДП «Містопроект» № 375/12-2 від 08.05.2019р. слідує наступне:

території, які безпосередньо межують з малою рікою (правою притокою р.Миклашівка), що протікає вздовж вулиці Жуковського в кварталі житлової забудови К-5, відносяться до територій особливо несприятливої категорії для забудови - ІІІ категорія (згідно креслення у складі Генерального плану м.Винники «Схема планувальних обмежень оцінки існуючого стану оточуючого середовища», лист № 2-3);

породи на вищевказаних територіях знаходяться з розрахунковим тиском на них менше 1,0 кг/см.кв. На даних територіях не забороняється розміщувати житлові будинки, але вони потребують дуже великих затрат при будівництві, пов`язаних з влаштуванням складних штучних основ та фундаментів (згідно табл.9.1 ДБН 6.2.2-12:2018);

мінімальна ширина особливо несприятливої для забудови території, зазначеної у п.1 цього листа (згідно креслення у складі Генерального плану № 2-3), становить 15 метрів, однак вона може бути уточнена в ході інженерно-геологічних вишукувань на наступних стадіях проектування;

на основному кресленні Генерального плану м.Винники ширина зеленої зони, яка відноситься до прибережної захисної смуги, є змінною вздовж урізу р.Миклашівка і її мінімальна ширина складає 15 метрів.

На момент затвердження Генерального плану м.Винники, прибережна захисна смуга визначалась Водним Кодексом в редакції від 1995 року, з урахуванням конкретних умов, що склались. Таким чином, зелена зона на основному кресленні Генерального плану м.Винники отримала відповідну конфігурацію. На сьогоднішній день, змінами, внесеними до ст.88 цього Кодексу, регламентується, що у межах існуючих населених пунктів прибережна захисна смуга встановлюється з урахуванням містобудівної документації. Також прибережні захисні смуги встановлюються за окремими проектами землеустрою. Проекти землеустрою щодо встановлення меж прибережних захисних смуг (з установленою в них пляжною зоною) розробляються в порядку, передбаченому законом (Т.3, а.с.11).

За змістом ст.361 КАС України до нововиявлених обставин належать матеріально-правові факти, на яких ґрунтуються вимоги та заперечення сторін, а також інші факти, які мають значення для правильного вирішення спору.

Необхідними ознаками нововиявлених обставин є, по-перше, їх існування на час розгляду справи, по-друге, те, що ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи, по-третє, істотність даних обставин для розгляду справи (тобто коли врахування їх судом мало б наслідком прийняття іншого судового рішення, ніж те, яке було прийняте).

Тобто, за своєю юридичною природою нововиявлені обставини є фактичними даними, що в установленому порядку спростовують факти, які покладено в основу судового рішення.

В той же час, не належать до нововиявлених обставин нові докази або нове обґрунтування позовних вимог чи заперечень проти позову, спрямоване на переоцінку встановлених судом обставин.

У справі, що розглядається, суд апеляційної інстанції виходив з того, що прибережні захисні смуги встановлюються за окремими проектами землеустрою; встановлення меж прибережної захисної смуги здійснюється виходячи із природного чи штучного походження водойми, її реального існування і площі водної поверхні. Оскільки на момент прийняття відповідачем спірного рішення Винниківської міської ради № 1669 від 29.01.2015р. «Про затвердження Детального плану території по АДРЕСА_1» був відсутній проект землеустрою щодо встановлення особливого режиму частини водоохоронної зони, то відповідачем Винниківською міською радою не допущено порушення меж прибережних захисних смуг.

Питання, які викладені в листі ДП «Містопроект» № 375/12-2 від 08.05.2019р. щодо належності територій, які безпосередньо межують з малою рікою (правою притокою р.Миклашівка), що протікає вздовж вулиці Жуковського в кварталі житлової забудови К-5, до територій особливо несприятливої категорії для забудови - ІІІ категорія; мінімальної ширини особливо несприятливої для забудови території; змінності зеленої зони, яка відноситься до прибережної захисної смуги вздовж урізу р.Миклашівка, причиною для відмови в задоволенні позову не слугували.

Із урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що ОСОБА_3 не повідомив суду про будь-які обставини, які б мали вплив на юридичну оцінку обставин, здійснену апеляційним судом у судовому рішенні.

Натомість, зміст його заяви та наданих усних пояснень полягає у власній юридичній оцінці обставин справи, і оскільки така оцінка відрізняється від тієї, що надана судами, він доводить про хибність останньої.

Більше того, по своїй суті та змісту заява ОСОБА_3 (з урахуванням наданих ним усних пояснень) є касаційною скаргою на постанову суду, а не заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, оскільки зводиться до того, що апеляційний та касаційний суди, на його переконання, здійснив неправильне тлумачення закону, та ухвалили рішення всупереч норм матеріального права.

Між тим, долучені ОСОБА_3 письмові документи жодним чином не доводять існування нових фактичних обставин, які б мали вплив на вирішення судом апеляційної інстанції даної справи.

Окрім того, надані ОСОБА_3 пояснення в справі за нововиявленими обставинами перекликаються із його заявами та поясненнями, які подавались до судів різних інстанцій.

З урахуванням наведеного, викладені заявником обставини не можна вважати істотними для справи обставинами, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи, в аспекті п.1 ч.2 ст.361 КАС України.

Отже, в розглядуваному випадку є відсутніми правові підстави для перегляду постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 22.09.2016р. за нововиявленими обставинами.

Наведені доводи є визначальними при вирішенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, через що решта тверджень учасників справи не носять принципового характеру.

Відповідно до п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування цієї Конвенції, в рішенні від 28.11.1999р. у справі «Brumarescu v. Romania» наголосив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.50, слід тлумачити в контексті Преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитись під сумнів.

Принцип юридичної визначеності вимагає поваги до принципу res judicata, тобто поваги до остаточного рішення суду. Згідно з цим принципом жодна сторона не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового до виконання рішення суду лише з однією метою - домогтись повторного розгляду та винесення нового рішення у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ryabykh v. Russia» від 24.07.2003р.).

Оцінюючи в сукупності вищевикладене, колегія суддів не вбачає правових підстав для задоволення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами.

Отже, заявлені вимоги заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами є безпідставними та необґрунтованими, а тому такі не підлягають до задоволення, з вищевикладених мотивів. За таких обставин колегія суддів вважає, що заява ОСОБА_3 про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами не підлягає до задоволення, а постанову апеляційного суду належить залишити без змін.

Згідно ст.139 КАС України понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами слід покласти на заявника ОСОБА_3 .

Керуючись ст.139, ч.3 ст.243, ст.ст.310, ст.ст.321, 329, п.1 ч.2 ст.361, п.1 ч.4 ст.368, ст.369 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволення заяви ОСОБА_3 про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами відмовити.

Постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 22.09.2016р., прийняту за результатами розгляду апеляційної скарги ОСОБА_4 на постанову Личаківського районного суду м.Львова від 25.07.2016р. в справі № 463/1230/16-а за позовом ОСОБА_3 до Винниківської міської ради, треті особи без самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , про визнання громадських слухань такими, що не відбулися, скасування рішення міської ради щодо затвердження детального плану території, - залишити в силі.

Понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами покласти на заявника ОСОБА_3 .

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня її проголошення. В разі проголошення судом апеляційної інстанції лише вступної та резолютивної частини ухвали зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Р. М. Шавель
судді В. З. Улицький
С. М. Кузьмич

Дата складення повного судового рішення: 24.07.2019р.