Справа № 320/1227/19
Суддя: Літвіна Наталія Миколаївна
Дата ухвалення: 2019-07-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 320/1227/19 Суддя першої інстанції: Щавінський В.Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Літвіної Н.М.

суддів Сорочка Є.О.

Федотова І.В.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Міністерства юстиції України на ухвали Київського окружного адміністративного суду від 25 березня 2019 року про вжиття заходів забезпечення позову та від 27 березня 2019 року про виправлення описки в ухвалі суду у справі за адміністративним позовом приватного нотаріуса Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Деребери Тетяни Олександрівни до Міністерства юстиції України, за участю третьої особи - Державного підприємства «Національні інформаційні системи», про визнання протиправним та скасування наказу, -

В С Т А Н О В И В :

Приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Деребера Т.О. звернулась до суду з позовом до Міністерства юстиції України третя особа - ДП «Національні інформаційні системи» Міністерства юстиції України про визнання протиправним та скасування наказу від 23 січня 2019 року № 200/5.

Разом із позовною заявою позивач подала до суду заяву про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову шляхом:

- зупинення дії наказу Міністерства юстиції України від 23 січня 2019 року № 200/5 «Про тимчасове блокування доступу Державного реєстратора-приватного нотаріуса Києво-Святошинського районного нотаріального округу Деребера Т.О. до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно;

- зобовязання ДП «Національні інформаційні системи» розблокувати доступ приватному нотаріусу Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Деребері Т.О. до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно».

Ухвалою Окружного адміністративного суду від 25 березня 2019 року задоволено заяву позивача про вжиття заходів забезпечення позову, а саме:

- зупинено дію наказу Міністерства юстиції України від 23 січня 2019 року № 200/5 «Про тимчасове блокування доступу Державного реєстратора-приватного нотаріуса Києво-Святошинського районного нотаріального округу Деребери Т.О. до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно».

Також ухвалою даного суду від 27 березня 2019 року задоволено заяву позивача та виправлено описки в ухвалі суду від 25 березня 2019 року про вжиття заходів забезпечення позову, шляхом внесення виправлень в резолютивну частину ухвали Київського окружного адміністративного суду від 25 березня 2019 року по справі № 320/1227/19, а саме: доповнено резолютивну частину ухвали пунктом 2 наступного змісту: «Зобов`язати Державне підприємство «Національні інформаційні системи» розблокувати доступ приватному нотаріусу Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Деребери Т.О. до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно». У решті ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 25 беезня 2019 року по справі № 320/1227/19 залишено без змін.

Не погоджуючись з даними ухвалами, відповідач - Міністерство юстиції України, звернулось до суду з апеляційною скаргою, у якій зазначаючи про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права і порушення процесуальних вимог, просить оскаржувані ухвали скасувати з прийняттям нових ухвал про відмову у задоволенні заяв позивача про вжиття заходів забезпечення позову та про виправлення описки в ухвалі суду. Відповідач стверджує, що вжиття заходів забезпечення позову, які було застосовано судом, без з`ясування обставин стосовно наявності у нотаріуса численних нотаріальних проваджень, які були вказані позивачем як підстава для її звернення до суду з заявою про забезпечення позову, є неправомірним та необґрунтованим. Скаржник зазначає, що забезпечення позову здійснюється, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або поновлення порушених чи оспорюваних прав позивача, за захистом яких він звернувся, або є очевидними ознаки протиправності рішення суб`єкта владних повноважень, що порушує права позивача. Водночас, позивачем не надано до суду доказів, що підтверджують наявність визначених процесуальним законом підстав для вжиття заходів забезпечення позову. Відповідач вказує, що забезпечення позову шляхом зупинення дії наказу та зобов`язання розблокувати доступ позивача до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, фактично нівелює відповідальність за протиправні дії державного реєстратора та вирішує спір по суті заявлених вимог, що є неприпустимим. Стосовно безпідставного, на думку відповідача, виправлення описки у тексті ухвали суду про вжиття заходів забезпечення позову, скаржник вказує, що суд першої інстанції немає повноважень шляхом прийняття ухвали про виправлення описки вирішувати питання щодо попередньо не задоволених в судовому рішенні вимог.

У відзиві на апеляційну скаргу, поданому від імені та в інтересах позивача її представником - адвокатом Беребен М.Ю., останній зазначає про правомірність та обґрунтованість ухвал суду першої інстанції та відсутність правових підстав для їх скасування.

15 липня 2019 року за вх. № 25834 до Шостого апеляційного адміністративного суду надійшло клопотання про перенесення розгляду справи, яке мотивоване перебуванням у відпустці представника позивача. Доказів, підтверджуючих вказані обставини до суду не надано та клопотання про продовження строку розгляду справи не заявлено. З огляду на відсутність належних і допустимих у розумінні ст. ст. 73, 74 КАС України доказів поважності причин неприбуття позивача та її представника на судове засідання та враховуючи визначений ч. 1 ст. 309 КАС України строк розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду, колегія суддів не вбачає правових підстав для задоволення поданого представником позивача клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату.

Відповідач та третя особа були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, проте явку своїх представників у судове засідання не забезпечили та про причини неявки суду не повідомили.

За таких обставин колегія суддів, керуючись п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України, вирішила розглядати справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та поданого письмового відзиву на скаргу вважає, що апеляційна скарга є обґрунтовано та підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Деребера Т.О. звернулась до суду із заявою про вжиття заходів забезпечення позову в адміністративній справі за її позовом до Міністерства юстиції України, третя особа - ДП «Національні інформаційні системи» про визнання протиправним та скасування наказу.

В обґрунтування вказаної заяви позивач зазначила, що наказом Міністерства юстиції України від 23 січня 2019 року № 200/5 тимчасово заблоковано доступ державного реєстратора приватного нотаріуса Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Деребери Т.О. до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно строком на п`ять місяців. Разом з тим, позивач вважає, що неможливість використання у її роботі відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно є перешкодою у здійсненні її професійної діяльності та спричинить наслідки, які можуть істотно ускладнити чи унеможливити здійснювати професійну діяльність. В свою чергу позивач зазначає, що для відновлення її прав необхідно буде докласти значних зусиль.

Приймаючи ухвалу про вжиття заходів забезпечення позову суд першої інстанції виходив з того, що позивачем надані належні та переконливі докази існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди її правам, свободам та інтересам до ухвалення рішення в даній адміністративній справі, необхідності докладання значних зусиль та витрат для захисту цих прав, свобод та інтересів у майбутньому.

В свою чергу, враховуючи, що в резолютивній частині ухвали суду від 25 березня 2019 року не зазначено однієї із вимог, які були вказані позивачем у її заяві про вжиття заходів забезпечення позову, Київський окружний адміністративний суд визнав за можливе шляхом прийняття ухвали про виправлення описки доповнити резолютивну частину ухвали суду пунктом 2 наступного змісту: «Зобов`язати Державне підприємство «Національні інформаційні системи» розблокувати доступ приватному нотаріусу Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Деребери Т.О. до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно».

Колегія суддів не погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Інститут забезпечення адміністративного позову регламентовано ст. ст. 150, 151 КАС України, які закріплюють підстави для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, а також способи забезпечення позову в адміністративному процесі.

Забезпечення адміністративного позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до вирішення адміністративної справи по суті визначених законом заходів з метою створення можливості реального виконання у майбутньому постанови суду, якщо її буде прийнято на користь позивача.

Відповідно до вимог ст. 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи може вжити визначені цією статтею заходи забезпечення адміністративного позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Інститут забезпечення адміністративного позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб - позивачів в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення прийнятого в адміністративній справі.

Згідно із пунктом 17 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 06 березня 2008 № 2 «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ» в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також вказати ознаки, які свідчать про очевидність протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.

Заяву про забезпечення адміністративного позову позивач мотивує тим, що існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам її, а також третіх осіб до ухвалення рішення в адміністративній справі, а також тим, що захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

Істотну небезпеку заподіяння шкоди її правам, свободам та інтересам позивач вбачає у тому, що не маючи можливості працювати з Державним реєстром речових прав на нерухоме майно (надалі по тексту - Реєстр) як приватний нотаріус - реєстратор, вона буде обмежуватись у можливості повноцінно здійснювати професійну діяльність або буде позбавлена такої можливості взагалі. Також вказувала, що неможливість здійснювати повноцінну нотаріальну діяльність спричинить негативні наслідки у вигляді зменшення її доходів та погіршення ділової репутації. Позивач зазначала, що таким блокуванням вона поставлена у нерівне становище порівняно з іншими нотаріусами. Вважала блокування її доступу до Реєстру видом дисциплінарного стягнення, застосування якого до приватного нотаріуса відповідачем, з яким вона не перебуває у відносинах підпорядкованості, є протиправним. Також вказувала, що неможливість здійснювати повноцінну нотаріальну діяльність спричинить негативні наслідки у вигляді майнових втрат для неї, які не будуть компенсовані внаслідок втрати доходу та негативні наслідки у вигляді зменшення сплачуваних нею до бюджету платежів та відсутності можливості виплачувати заробітну плату найманому персоналу. Інші негативні наслідки у випадку незабезпечення адміністративного позову позивач вважала можливими для третіх осіб - своїх клієнтів, оскільки вона не має змоги закінчити роботу з уже прийнятими заявами про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, крім того не має змоги завершити нотаріальні дії у значній кількості спадкових справ.

Надаючи правову оцінку доводам позивача та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Пунктом п. 1 та п. 3 ч. 1 ст. 151 КАС України встановлено, що позов може бути забезпечено зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта та встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії.

Законодавець встановив три підстави для постановлення ухвали про забезпечення позову у справі, зокрема такими є: існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі; захист прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат; наявні ознаки очевидної протиправності оскаржуваного рішення, дій чи бездіяльності.

Способами забезпечення адміністративного позову є зупинення дії рішення суб`єкта владних повноважень чи його окремих положень, що оскаржуються та заборона вчиняти певні дії, а заходи забезпечення позову повинні відповідати і бути співмірними заявленим позовним вимогам, безпосередньо пов`язаними з предметом спору, необхідними і достатніми для забезпечення виконання судового рішення.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Крім того, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Також суд має враховувати співрозмірність вимог клопотання про забезпечення позову заявленим позовним вимогам та обставинам справи.

Дослідивши подану позивачем заяву про вжиття заходів забезпечення позову та відокремлені матеріали справи № 320/12227/17, колегія суддів звертає увагу на те, що всупереч вимогам ст. ст. 73, 74 КАС України позивачем не надано до суду належних і допустимих доказів, для підтвердження обґрунтованості поданої нею заяви.

Позивачем не обґрунтовано, тих підстав, що захист її прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів про які остання зазначає у заяві, або що для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

Крім того, забезпечення позову в такий спосіб, на який вказує Деребера Т.О. , з підстав на які вона посилається, фактично є вирішенням спору по суті заявлених позовних вимог.

Також колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що у відповідності до вимог ч. 1 ст. 253 КАС України суд, який постановив судове рішення, може з власної ініціативи або за заявою учасника справи чи іншої заінтересованої особи виправити допущені в судовому рішенні цього суду описки, очевидні арифметичні помилки незалежно від того, набрало судове рішення законної сили чи ні.

Разом з тим, доповнення резолютивної частини ще одним пунктом, який не було зазначено у тексті ухвали суду до якої вносяться виправлення не є виправленням описки в судовому рішенні у відповідності до вимог ст. 253 КАС України та протирічить вимогам чинного процесуального законодавства, оскільки виправлення описки не може змінювати рішення по суті.

Крім того, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що з змісту п. 3 ч. 1 ст. 151 КАС України вбачається, що позов може бути забезпечено встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії.

Натомість, суд першої інстанції задовольнивши заяву позивача про забезпечення позову зобов`язав третю особу - ДП «Національні інформаційні системи» розблокувати доступ приватному нотаріусу Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Деребери Т.О. до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що суперечить вимогам п. 3 ч. 1 ст. 151 КАС України.

З огляду на зазначені вище обставини, колегія суддів вважає, що у задоволенні заяви позивача про забезпечення адміністративного позову та заяви про виправлення описки в ухвалі суду належить відмовити.

Враховуючи, що доводи апеляційної скарги відповідача спростовують висновки суду першої інстанції, які містяться в ухвалах Київського окружного адміністративного суду від 25 березня 2019 року про вжиття заходів забезпечення позову та від 27 березня 2019 року про виправлення описки в ухвалі суду, колегія суддів вважає за необхідне задовольнити апеляційну скаргу та скасувати оскаржувані ухвали суду першої інстанції, як такі, що прийняті з порушенням вимог процесуального законодавства.

Згідно з ч. 1 ст. 312 КАС України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є порушення норм процесуального права.

Керуючись ст.ст. 242, 308, 312, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Міністерства юстиції України на ухвали Київського окружного адміністративного суду від 25 березня 2019 року про вжиття заходів забезпечення позову та від 27 березня 2019 року про виправлення описки - задовольнити.

Скасувати ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 25 березня 2019 року про вжиття заходів забезпечення позову та прийняти нову, якою у задоволенні заяви приватного нотаріуса Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Деребери Тетяни Олександрівни про вжиття заходів забезпечення позову відмовити.

Скасувати ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 27 березня 2019 року про виправлення описки в ухвалі суду та прийняти нову, якою у задоволенні заяви приватного нотаріуса Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Деребери Тетяни Олександрівни про виправлення описки в ухвалі від 25 березня 2019 року по справі № 320/1227/19 відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів, з урахуванням положень ст. 329 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Н.М. Літвіна

Судді Є.О. Сорочко

І.В. Федотов