Справа № 240/8794/19
Суддя: Єфіменко Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2019-07-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
24 липня 2019 року м. Житомир справа № 240/8794/19
Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Єфіменко О.В., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Житомирського об`єднаного управління Пенсійного фонду України у Житомирській області про визнання дій неправомірними, зобов`язання вчинити певні дії, -
До Житомирського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 із позовом, у якому просить:
- визнати неправомірними дії Житомирського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, щодо відмови в призначенні позивачу пенсії за віком;
- зобов`язати Житомирське об`єднане управління Пенсійного фонду України в Житомирській області призначити ОСОБА_1 , 1962 року народження пенсію із зменшенням пенсійного віку, відповідно до ст.55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".
В обґрунтування позовних вимог зазначає, що він є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС - працював на території зони відчуження у 1987 році не менше 14 календарних днів, що підтверджується копією відповідного посвідченням особи серія НОМЕР_1 від 13.03.2014 та іншими документами. Вважає, що має право на призначення пенсії за віком з урахуванням вимог ст.55 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок аварії на ЧАЕС" зі зниженням пенсійного віку на 8 років.
Ухвалою судді Житомирського окружного адміністративного суду від 24.06.2019 відкрите провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення (виклику) учасників справи.
Відповідно до ч.5 ст.250 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Згідно з положеннями ч.5 ст.262, ч.1 ст.263 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.
Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню із таких підстав.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 , дата народження - ІНФОРМАЦІЯ_1 , має статус громадянина, який є учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у 1987 році, про що свідчить відповідне посвідчення від 13.03.2014 серія НОМЕР_1 (а.с. 4).
Відповідач листом №3378/03-3 від 13.03.2019 повідомив позивача, що його заява та документи, надані для призначення пенсії за віком на пільгових умовах розглянуті, і у призначенні пенсії відмовлено, причиною для відмови відповідач вважає відсутність первинних документів про участь у ліквідації наслідків на Чорнобильскій АЕС у 1986 році (а.с. 19).
Позивач, вважаючи вказані дії відповідача неправомірними, та такими, що порушують його права, звернувся до суду із вказаним адміністративним позовом.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає про таке.
Статтею 46 Основного Закону визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України від 05.11.1991 №1788-XII "Про пенсійне забезпечення" (далі - Закон України №1788-XII), громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.
Загальні умови призначення пенсій за віком визначені статтею 12 вказаного Закону та частиною першою статті 26 Закону України від 09.07.2003 №1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон України №1058-IV).
Відповідно до статті 15 Закону України №1788-XII умови, норми та порядок пенсійного забезпечення громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофи, визначаються Законом Української РСР "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" або їм надається право на одержання пенсій на підставах, передбачених цим Законом.
У статті 55 Закону України від 28.02.1991 №796-XII "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (далі - Закон України №796-XII) закріплені умови надання пенсій за віком особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення.
Абзацом першим частини першої статті 26 Закону України №1058-IV передбачено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.
Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року - не менше 25 років; з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - не менше 26 років; з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - не менше 27 років; з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - не менше 28 років; з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років; з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років; з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року; з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - не менше 32 років; з 1 січня 2026 року по 31 грудня 2026 року - не менше 33 років; з 1 січня 2027 року по 31 грудня 2027 року - не менше 34 років; починаючи з 1 січня 2028 року - не менше 35 років.
Пунктом 5 частини першої статті 11 Закону України №796-XI встановлено о потерпілих від Чорнобильської катастрофи належать зокрема особи, які працювали з моменту аварії до 1 липня 1986 року не менше 14 календарних днів або не менше трьох місяців протягом 1986-1987 років за межами зони відчуження на роботах з особливо шкідливими умовами праці (за радіаційним фактором), пов`язаними з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, що виконувалися за урядовими завданнями. Перелік видів робіт і місць, де виконувалися зазначені роботи, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Так, відповідно до абзацу четвертого пункту 1 частини першої статті 55 Закону України №796-XI особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу, зокрема учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали у 1987 році у зоні відчуження не менше 14 календарних днів призначення пенсії здійснюється зі зниженням пенсійного віку на 8 років.
Згідно з ч.1 ст.15 Закону № 796-XII підставами для визначення статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС є період роботи (служби) у зоні відчуження, що підтверджено відповідними документами.
Відповідно до абзацу дев`ятого п.п.5 п.2.1 Розділу ІІ Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1, при призначенні пенсії із застосуванням норм ст.55 Закону України №796-XII до заяви про призначення пенсії за віком додаються посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та довідка про період (періоди) участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС за формою, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 09 березня 1988 року №122, або довідка військової частини, у складі якої особа брала участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, або довідка архівної установи, або інші первинні документи, в яких зазначено період роботи, населений пункт чи об`єкт, де особою виконувались роботи з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС; посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи (для осіб, які належать до категорії 4 постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи (за наявності)) та довідка про період (періоди) проживання (роботи) на територіях радіоактивного забруднення, видана органами місцевого самоврядування.
Аналіз зазначених норм свідчить, що для виникнення в особи права на призначення пенсії із зниженням пенсійного віку така особа повинна довести факт своєї роботи у зоні відчуження протягом встановленого строку.
Оцінюючи докази, які надавалися позивачем відповідачу щодо дотримання вищевказаних норм закону у спірних правовідносинах та долучені до матеріалів справи документи, суд встановив таке.
Крім того, у довідці від 19.06.2019 №24 повідомлено про те, що документи, що підтверджують роботу у 30-ти кілометровій зоні ЧАЕС за 1987 рік не збереглися (а.с. 13).
Дійсність вказаних документів не спростована відповідачем жодним належним і допустимим доказом. Натомість доводи позивача про виконання ним робіт, тривалістю не менше 14 календарних днів у зоні відчуження у період з 15.04.1987 до 30.04.1987 є обґрунтованими і сукупність всіх перелічених доказів доводить суду правомірність вимог позивача..
Частиною першою та другою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Положеннями статті 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Відповідачем в порушення частини другої статті 77 КАС України не доведено, а позивачем та наявною у матеріалах справи сукупністю належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів спростовано правомірність дій Житомирського об`єднаного управління Пенсійного фонду України у Житомирській області щодо відмови у призначенні ОСОБА_1 пенсії зі зниженням пенсійного віку на 8 років, а тому позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Щодо поданої разом із позовною заявою позивачем заяви про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення, суд зазначає наступне.
Так, подання відповідачем - суб`єктом владних повноважень до суду звіту про виконання рішення суду можливо виключно у випадку встановлення судового контролю за виконанням рішення.
Частиною першою статті 382 КАС України передбачено, що суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
Аналіз наведених норм свідчить на користь висновку, що зобов`язання суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення є правом суду, яке має застосовуватися у виключних випадках.
Поряд з цим суд враховує, що позивачем не наведено причин та не надано доказів, які б свідчили про те, що відповідач може ухилятися від виконання рішення суду.
Приймаючи до уваги обставини даної справи, суд не вважає за необхідне зобов`язувати суб`єкта владних повноважень подавати звіт про виконання даного судового рішення та встановлювати судовий контроль за виконанням рішення суду в даній справі.
Зважаючи на відсутність документально підтверджених понесених судових витрат у даній адміністративній справі, питання про їх розподіл судом не вирішується.
Керуючись статтями 2, 77, 90, 139, 242-246, 250, 255, 262, 263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Визнати неправомірними дії Житомирського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, щодо відмови у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком.
Зобов`язати Житомирське об`єднане управління Пенсійного фонду України в Житомирській області призначити ОСОБА_1 , 1962 року народження, пенсію із зменшенням пенсійного віку на 8 років відповідно до ст.55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".
Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду за правилами, встановленими статтями 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України, з урахуванням приписів підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення виготовлено: 24 липня 2019 року.

Суддя О.В. Єфіменко