Справа № 200/6042/19-а
Суддя: Зінченко О.В.
Дата ухвалення: 2019-07-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 липня 2019 р. Справа№200/6042/19-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суду складі головуючого судді Зінченка О.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (в порядку письмового провадження) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання протиправним і скасування рішення, зобов`язання вчинення певних дій, -

В С Т А Н О В И В :

07 травня 2019 року ОСОБА_1 (далі - позивач), через свого представника за довіреністю ОСОБА_2 , звернувся до Донецького окружного адміністративного суду із позовною заявою до Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (далі - відповідач, управління), в якій просить:

-визнати протиправними дії щодо відмови у призначенні пенсії відповідно до статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення»;

-скасувати рішення Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області № 44 від 27 вересня 2018 року;

-зобов`язати Маріупольське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області призначити пенсію відповідно до статей 13, 100 Закону України «Про пенсійне забезпечення», з урахуванням стажу роботи за Списком № 1 з 05 березня 1988 року по 22 вересня 1992 року, з 21 серпня 1993 року по 24 лютого 1996 року, починаючі з дати звернення із заявою до управління - 31 липня 2018 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що з діями відповідача не згоден та зазначив, що на підтвердження надав документи які підтверджують його пільговий трудовий стаж. Зазначив, що він надав довідки на підтвердження пільгового стажу за списком № 1 та за списком № 2, але відповідач самостійно визначив йому пенсію за списком № 2, а не по списку № 1, як просив нарахувати позивач. Вважає, що набув право на пільгову пенсію у 50 років 6 місяців, має наявний пільговий стаж, який ним був підтверджений при зверненні до відповідача, у зв`язку з чим просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Ухвалою судді Донецького окружного адміністративного суду від 13 травня 2019 року ОСОБА_3 позовна заява залишена без руху з метою усунення недоліків шляхом спати судового збору у розмірі 768,40 грн. та надання доказів поважності причин пропуску строків звернення до суду із даним позовом.

30 травня 2019 року позивачем через відділ діловодства та архівної роботи суду подана квитанція про сплату судового збору у розмірі 768,40 грн., втім позивачем не виконана ухвала суду в частині надання до суду доказів поважності причин пропуску строку звернення позивача до суду.

У зв`язку із перебуванням судді Череповського Є.В. у відпустці, проведений перерозподіл справи № 200/6042/19-а.

Згідно з Витягу протоколу повторного автоматичного розподілу від 31 травня 2019 року, адміністративну справу № 200/6042/19-а передано на розгляд судді Зінченку О.В.

У зв`язку з частковим виконанням ухвали суду від 13 травня 2019 року, суддею прийнято ухвалу від 03 червня 2019 року про продовження позивачу процесуальних строків для усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 26 червня 2019 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). Цією ж ухвалою позивачу поновлений процесуальний строк звернення до суду із даним позовом (арк. справи 1-2).

Згідно з нормами частини третьої статті 263 КАС України у справах, визначених частиною першою цієї статті, заявами по суті справи є позов та відзив.

17 липня 2019 року відповідачем до суду наданий відзив на адміністративний позов, в якому відповідач заперечив проти задоволення заявлених вимог позивача. У своєму відзиві відповідач зазначив, що на момент призначення пенсії, пільговий стаж позивача, що дає право на вихід на пенсію зі зниженням віку по Списку № 2 - 13 років 2 місяця 8 днів, загальний страховий стаж складає 33 роки 11 місяців 8 днів, що не відповідає вимогам пункту 1 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Право на призначення пенсії зі зниженням віку по Списку № 2 позивач отримує після досягнення 55 років. На підставі чого просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі (ар. справи 69-70).

Суд, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив.

Позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно паспорту громадянина України НОМЕР_1 , виповнилось 54 роки (арк. справи 9-11).

31 липня 2018 року позивач звернувся до Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2, відповідно до частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (арк. справи 77).

Відповідачем за результатами розгляду заяви позивача було прийнято рішення № 44 від 27 вересня 2018 року, яким позивачу відмовлено у призначенні пенсії на пільгових умовах відповідно до п. п. 2 пункту 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку із недостатнім пільговим стажем позивача. З розрахунку управління, пільговий стаж позивача складає 13 років 2 місяців 8 днів, та загальний стаж складає 33 роки 11 місяців 28 днів, що є недостатнім для призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (арк. справи 55).

Вирішуючи даний спір, суд виходить з такого.

Згідно зі статтею 3 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав свобод людини є головним обов`язком держави.

На підставі статті 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення, створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Відповідно до пункту «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (із змінами та доповненнями)працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Відповідно до частини 1 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне старування», (далі Закон України № 1058), право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Пунктом 2 частини 2 статті 114 Закону України № 1058, на пільгових умовах пенсія за віком призначається: працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Абзацом 3 пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України № 1058, відповідно до за відсутності стажу роботи, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності на дату досягнення віку, встановленого абзацами першим і третім - тринадцятим цього пункту, страхового стажу: з 1 квітня 2017 року по 31 березня 2018 року - не менше 21 року 6 місяців у чоловіків і не менше 16 років 6 місяців у жінок.

Постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", зареєстровано в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 р. за №1566/11846 (далі - Порядок № 22-1).

Пунктом 4.3. Порядку № 22-1 встановлено, що не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Відповідно до статті 48 КЗпП України, статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Згідно пункту 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Пунктом 3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року № 383 (далі - Порядок № 383) передбачено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

Пунктом 10 зазначеного Порядку № 383 встановлено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку.

Відповідно до пункту 4.5 Порядку №383, якщо ж атестація з 21 серпня 1992 року не проводилася чи за результатами атестації, вперше проведеної після 21 серпня 1997 року, право не підтвердилось, до пільгового стажу зараховується лише період роботи із шкідливими умовами праці на даному підприємстві, в установі чи організації до 21 серпня 1992 року включно, тобто до набуття чинності Порядком проведення атестації робочих місць. У такому ж порядку зараховується пільговий стаж, якщо за результатами атестації, вперше проведеної до 21 серпня 1997 року, право на пільгове пенсійне забезпечення не підтвердилось.

Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком та розробленими на виконання постанови №442 Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України (далі - Мінпраці) від 1 вересня 1992 року № 41 (далі - Методичні рекомендації).

Відповідно до зазначених нормативних актів основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Відповідно до положень Порядку відомості про результати атестації робочих місць заносяться до картки умов праці, форма якої затверджується Мінпраці разом з Міністерством охорони здоров`я України. Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників, який складається за результатами проведеної атестації робочих місць, після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років. Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесено до переліку.

Комплексний аналіз норм Закону № 1788-ХІІ та Порядку дає підстави дійти висновку, що необхідними умовами для пільгового стажу є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у списку №1, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці, яке полягає у наявності результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці. Документами, які підтверджують результати атестації робочого місця за умовами праці, можуть бути: карта умов праці, наказ по підприємству про затвердження переліку робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників; трудова книжка із записом про витяг із зазначеного наказу або з додатком такого витягу.

Зазначена позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 17 березня 2015 року у справі №21-585а14, від 16 вересня 2015 року у справі № 21-1203а15.

Також, згідно пункту 1 зазначеного Порядку, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Так, відповідно до записів трудової книжки позивача НОМЕР_2 від 11 січня 1983 року (арк. справи 27-41) позивач працював:

- запис № 9: 05 березня 1988 рік прийнятий до Макіївського металургійного комбінату ім. С.М. Кірова у прокатний цех № 2 слюсарем по ремонту металургійного обладнання(розпорядження № 26 від 05 березня 1988 року;

- запис № 12: 22 вересня 1992 рік звільнений за статтею 38 КзПП України (наказ № 141 від 24 вересня 1992 року);

- запис № 15 01 лютого 1993 року прийнятий учнем електрослюсаря під землею, навчався у Червоногвардійському філіалі УКК ПО «Макіїввугілля»;

- запис № 17: 21 серпня 1993 року переведений електрослюсарем 3 розряду підземним з повним робочим днем у шахті (наказ 445/к від 21 серпня 1993 року);

- запис № 19: 24 лютого 1996 року звільнений за статтею 38 КзПП України з власним бажанням (наказ 102/к від 23 лютого 1996 року).

Пункт 10 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого 18 листопада 2005 наказом Міністерства праці та соціальної політики України № 383 передбачає, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період роботи, а у разі відсутності в трудовій книжці таких відомостей уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затверджено Постановою КМУ від 12.08.1993 № 637.

Таким чином, лише у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. Тому збирання уточнюючих довідок повинно здійснюватись лише у випадках неправильного, неповного або нечіткого заповнення трудової книжки, що робить незрозумілим зроблений запис.

Записи трудової книжки ОСОБА_1 виконані чітко, зрозуміло та в повному обсязі, містять інформацію про періоди роботи та займану посаду, реквізити відповідних наказів, на підставі яких вони внесені, тому надання позивачем довідок на підтвердження пільгового стажу не має бути обов`язковою умовою для такого підтвердження.

Таким чином, позивачем підтверджений наявний трудовий стаж записами у трудовій книжці.

Крім того, позивач у своїй позовній заяві зазначає, що має право на пільгову пенсію за Списком № 1. При зверненні до відповідача із заявою про призначення пенсії на пільгових умовах, він просив призначити та нарахувати пенсію за списком № 1. Втім, відповідачем при оформленні документів в комп`ютерній програмі вніс неправдиві відомості і при вирішенні питання про призначення пенсії були внесені відомості про призначення та нарахування пенсії на пільгових умовах за Списком № 2.

З відзиву та поданих документів відповідачем вбачаться, що в призначенні пенсії на пільгових умовах позивачу відмовлено по Списку № 2.

З урахуванням встановлених судом обставин суд прийшов до висновку, що рішення № 44 від 27 вересня 2018 року про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 було прийнято не обґрунтовано, без врахування всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

Відповідно до абзацу 2 частин четвертої статті 245 КАС України передбачено, що у випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Враховуючи наведене, суд вважає, що для повного захисту порушених прав позивача необхідно зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву позивача від 31 липня 2018 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням встановлених обставин у справі.

При цьому, суд не обраховує дійсний пільговий стаж роботи позивача, що виключає можливість зобов`язання відповідача призначити позивачеві пільгову пенсію.

Втім зазначає, що при повторному розгляді заяви позивача від 31 липня 2018 року (дати звернення) про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», вирішити питання про призначення пільгової пенсії за Списком № 1 з урахуванням стажу роботи позивача за період з 05 березня 1988 року по 22 вересня 1993 року та з 21 серпня 1993 року по 24 лютого 1993 року.

Стосовно позовних вимог щодо зобов`язання Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про призначення та виплату позивачу пенсії за віком на пільгових умовах, відповідно до статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" (Список № 1) з 31 липня 2018 року, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 2 статті 245 КАС України, у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про:

1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень;

2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень;

3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій;

4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії;

5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень;

6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 14 цієї частини, та стягнення з відповідача суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю;

Відповідно до статті 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку.

Відповідно до статті 58 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", органом, який призначає пенсії є Пенсійний фонд.

Виходячи з аналізу вищезазначених норм закону, слід зазначити, що суд не є тим органом, якому надані повноваження в сфері призначення пенсій. Суд не може підміняти компетентний орган, не може перебирати на себе функції призначення пенсії та самостійно призначити пенсію позивачу відповідно до статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", оскільки такі повноваження не входять до компетенції судів.

Відтак, такі повноваження є дискреційними, тобто такими, які дають можливість на власний розсуд суб`єкту владних повноважень визначити повністю або частково зміст рішення або вибрати один з кількох варіантів прийняття рішень, передбачених нормативно-правовим актом.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що в цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Відповідно до пункту 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);4) безсторонньо (неупереджено);5) добросовісно;6) розсудливо;7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною 1 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) визначено, що, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

За таких обставин, позовні вимоги про визнання протиправними дії Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 відповідно до статті 13, 100 Закону України «Про пенсійне забезпечення» підлягають задоволенню, а також підлягає скасуванню рішення Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 27 вересня 2018 року за № 44 про відмову в призначенні пенсії, оскільки останнє є протиправним.

З урахуванням зазначеного, позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до частини 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Позивачем при пред`явленні адміністративного позову сплачений судовий збір у розмірі 768,40 грн., що підтверджується наявною в матеріалах адміністративної справи квитанцією про сплату від 28 травня 2019 року (арк. справи 60).

Таким чином, понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 384,20 грн. підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань з Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області на користь позивача.

Керуючись статтями 2, 139, 241-246, 250, 256, 258, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання протиправними дії щодо відмови у призначенні пенсії відповідно до статті 13 Закону України «Про призначення пенсії»;скасування рішення Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області № 44 від 27 вересня 2018 року;зобов`язання Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області призначити пенсію відповідно до статей 13, 100 Закону України «Про пенсійне забезпечення», з урахуванням стажу роботи за Списком № 1 з 05 березня 1988 року по 22 вересня 1992 року, з 21 серпня 1993 року по 24 лютого 1996 року, починаючі з дати звернення із заявою до управління з 31 липня 2018 року, - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області при винесенні рішення № 44 від 27 вересня 2018 року про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 .

Скасувати рішення Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області № 44 від 27 вересня 2018 року про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1

Зобов`язати Маріупольське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області (юридична адреса: 87548, Донецька обл., місто Маріуполь, вулиця ЗЕЛІНСЬКОГО, будинок 27 А, ) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 31 липня 2018 року (дати звернення) про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням встановлених обставин у справі, та з урахуванням стажу роботи позивача за період з 05 березня 1988 року по 22 вересня 1992 року, з 21 серпня 1993 року по 24 лютого 1996 року.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (юридична адреса: 87548, Донецька обл., місто Маріуполь, вулиця ЗЕЛІНСЬКОГО, будинок 27 А, ) витрати по сплаті судового збору у сумі 384,20 грн. (триста вісімдесят чотири грн.) 20 копійок на користь ОСОБА_1 (зареєстрований за місцем проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ).

Повний текст рішення складений та підписаний 26 липня 2019 року.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, або спрощеного позовного провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Текст рішення розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Суддя О.В. Зінченко