Справа № 400/253/19
Суддя: Кравченко К.В.
Дата ухвалення: 2019-07-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 липня 2019 р.м.ОдесаСправа № 400/253/19
Головуючий в 1 інстанції: Брагар В. С.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Кравченка К.В.,
судді Джабурія О.В.,
судді Вербицької Н.В.
при секретарі Поповій К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Східного територіального управління Національної гвардії України на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 09 квітня 2019 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Східного територіального управління Національної гвардії України про визнання протиправним та скасування акту,-

В С Т А Н О В И В:
В січні 2019 року ОСОБА_1 (надалі позивач) звернулась до суду з адміністративним позовом до Східного територіального управління Національної гвардії України (надалі відповідач), в якому просила:

- визнати протиправним та скасувати Акт про розслідування нещасного випадку (у тому числі поранення), що стався 11.02.2016 року приблизно о 16 годині 50 хвилин (форма Н -5) від 28.09.2018 року та Акт №23/18 про нещасний випадок невиробничого характеру від 28.09.2018 року.

В обґрунтування вказаних вимог позивач зазначила, що висновки в оскаржуваних актах є необ`єктивними, оскільки вказане розслідування було проведено з порушенням норм чинного законодавства, що в свою чергу стало підставою для звернення до суду.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 09.04.2019 року позовні вимоги задоволено.

Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти по справі нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги повністю.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , син позивача мобілізований на військову службу та зарахований у списки Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України.

11.02.2016 року ОСОБА_2 , отримав смертельне вогнепальне кульове поранення голови та загинув.

12.02.2016 року Військової прокуратурою Луганського гарнізону, відкрито кримінальне провадження №0000077 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.414 Кримінального кодексу України.

Наказом Начальника Східного територіального управління Національної гвардії України №40 від 12.02.2016 року за фактом смерті ОСОБА_2 , призначена комісія для проведення розслідування даного випадку.

28.09.2018 року комісією складено Акт розслідування нещасного випадку (у томі числі поранення), що стався 11.02.2016 року приблизно о 16 год. 50 хв. (форма Н-5) від 28.09.2018 року (а.с.27-30) та Акт №23/18 про нещасний випадок невиробничого характеру (а.с.31-33).

За висновками вказаних Актів, до нещасного випадку привели дії молодшого лейтенанта призваного по мобілізації ОСОБА_3 (порушення вимог безпеки під час поводження зі зброєю та боєприпасами), випадок стався у період проходження служби, однак не пов`язаний із виконанням службових обов`язків.

Спеціальним розслідуванням нещасного випадку, який стався 11.02.2016 року із військовослужбовцем ОСОБА_2 встановлено, що смерть наступила від вогнепального кульового наскрізного поранення голови, шиї з пошкодженням кісток черепу та головного мозку.

19.11.2018 року позивач, звернулась до Командувача Національної гвардії України генерала полковника ОСОБА_4 із заявою про скасування Акту №23/18 про нещасний випадок невиробничого характеру та Акту про розслідування нещасного випадку (форма - Н), та проведення нового розслідування факту загибелі її сина (а.с.43-45).

Листом від 17.12.2018 року №27/21-Т-705 Головне управління Нацональної гвардії України фактично відмовлено у задоволені вищевказаної заяви, з огляду на те, що спеціальне розслідування нещасного випадку за фактом смерті ОСОБА_2 було проведено згідно з вимогами Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах системи МВС України, затверджений наказом Міністерства внутрішніх справ від 27.12.2002 року №1346 (далі - Порядок), під об`єктивним контролем з боку представників відділу державного нагляду за охороною праці Департаменту державного майна та ресурсів МВС, які входили до складу комісії зі спеціального розслідування нещасного випадку Східного територіального управління Національної гвардії України (а.с.46).

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що відповідач всупереч приписам Порядку №1346 протиправно склав та затвердив оскаржувані акти із зазначенням того, що нещасний випадок стався в період проходження служби і не пов`язаний з виконанням службових обов`язків, зіславшись на судово-токсикологічне дослідження, яке проведено із порушенням норм законодавства.

При розгляді даної справи колегія суддів виходить з наступного.

За правилами п.1 ч.1 ст.19 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Зі змісту п.п.1, 2 ч.1 ст.4 КАС України випливає, що адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір; публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з, у тому числі, іншим суб`єктом при здійсненні ним владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих осіб, відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних (публічно-владних) управлінських функцій.

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч.1 ст.19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Згідно п.4.3 Порядку спеціальне розслідування групового нещасного випадку, нещасного випадку зі смертельним наслідком, випадку зникнення працівника підрозділу організовує наказом (розпорядженням) керівник органу, до сфери управління якого належить цей підрозділ.

До складу комісії із спеціального розслідування включаються заступник керівника органу, до сфери управління якого належить цей підрозділ (голова комісії) та представники: служб внутрішньої безпеки та розслідувань, державного нагляду за охороною праці системи МВС України, управління (відділу) роботи з персоналом, органу, до сфери управління кого належить підрозділ, керівник підрозділу, де стався випадок. У разі необхідності до складу комісії включаються представники інших підрозділів.

Зі змісту п.4.6 Порядку вбачається, що за результатами розслідування складається акт спеціального розслідування за формою Н-5* та Акт за формою Н-1* (НТ*).

При цьому, комісія у складі осіб, визначених п.4.3 Порядку, під час складання актів визначених п.4.6 Порядку не здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, а розслідує нещасний випадок, а складені нею відповідні акти за формами Н-5 та Н-1, не є рішенням суб`єкта владних повноважень, а тому не можуть бути предметом оскарження в адміністративному суді.

Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 26.04.2016 року по справі №805/3980/15-а та в постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.12.2018 року по справі №2а-2555/11/2670.

Таким чином, за суб`єктним складом сторін та характером спірних правовідносин, ця справа підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства, у зв`язку з чим колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції не повністю встановив фактичні обставини справи та при ухваленні рішення допустив порушення процесуального права, помилково віднісши даний спір до публічно-правового.

Відповідно до ч.1 ст.319 КАС України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених статтею 238 цього Кодексу.

Порушення правил юрисдикції адміністративних судів, встановлених статтею 19 КАС України, є обов`язковою підставою для скасування рішення із закриттям провадження незалежно від доводів апеляційної скарги.

Керуючись ст.315, ст.319, ст.321, ст.322, ст.325, ст.329 КАС України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Східного територіального управління Національної гвардії України - задовольнити частково.

Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 09 квітня 2019 року - скасувати, провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Східного територіального управління Національної гвардії України про визнання протиправним та скасування акту - закрити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати його прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено та підписано 25 липня 2019 року.

Головуючий суддя Кравченко К.В.
Судді Джабурія О.В. Вербицька Н. В.