Справа № 520/1411/19
Суддя: Донець Л.О.
Дата ухвалення: 2019-07-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2019 р.Справа № 520/1411/19

Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Донець Л.О.,

Суддів: Гуцала М.І. , Макаренко Я.М. ,

за участю секретаря судового засідання Соколової О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 02.07.2019 року, головуючий суддя І інстанції: Волошин Д.А., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, по справі № 520/1411/19

за позовом ОСОБА_2

до Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області, 3 особа ОСОБА_1

про визнання протиправними та скасування постанов,

ВСТАНОВИВ:

12.02.2019 року ОСОБА_2 (далі - позивач) звернулась до суду з позовом до Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах м. Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області (далі - відповідач), третя особа - ОСОБА_1 (далі - апелянт), в якому просить скасувати наступні постанови від 08.01.2019, від 08.01.2019, від 03.01.2019, від 02.01.2019, від 26.12.2018, від 04.12.2018, від 04.12.2018, від 19.11.2018, від 19.11.2018, від 19.11.2018, від 08.01.2019, від 08.01.2019, від 10.01.2019, від 11.01.2019, від 15.01.2019, від 15.01.2019, від 10.01.2019, від 08.11.2018, від 05.11.2018, від 2.10.2018, від 11.10.2018, від 04.10.2018 про накладення на позивача штрафів, які прийняті в межах виконавчого провадження №55967611.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 02.07.2019 року позов задоволений частково.

Визнані протиправними та скасовані постанови відповідача, що були винесені в ході виконавчого провадження №55967611, а саме про накладення на позивача штрафів: від 08.01.2019; від 08.01.2019; від 03.01.2019; 02.01.2019; від 26.12.2018; від 04.12.2018; від 04.12.2018; від 19.11.2018; від 19.11.2018; від 08.01.2019; від 08.01.2019; від 10.01.2019; від 11.01.2019; від 15.01.2019; від 15.01.2019; від 10.01.2019; від 08.11.2018; від 05.11.2018; від 22.10.2018.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Апелянт, не погодившись з судовим рішення подав апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати судове рішення суду першої інстанції в частині задоволення позову, в цій частині прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги посилається на неврахування судом першої інстанції фактичних обставин справи, що призвело до неправильного вирішення справи.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши, в межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що судовим рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 17.01.2018 по справі № 635/402/17 зобов`язано позивача усунути перешкоди у спілкуванні апелянта з донькою - ОСОБА_3 , та участі у її вихованні. Встановлений порядок участі апелянта у вихованні та спілкування з малолітньою донькою, визначивши час з відвідуванням місця проживання батька без присутності матері: перша, третя субота та друга, четверта неділя місяця з 10.00 годин до 18.00 годин, щосереди з 18.00 годин до 20.00 годин, три тижні під час літніх канікул, 1/2 частини зимових канікул, за згодою дитини.

13.03.2018 постановою відповідача відкрито виконавче провадження ВП №55967611 про виконання судового рішення від 17.01.2018 у справі №635/402/17.

08.01.2019, 08.01.2019, 03.01.2019, 02.01.2019, 26.12.2018, 04.12.2018, 04.12.2018, 19.11.2018, 19.11.2018, 19.11.2018, 08.01.2019, 08.01.2019, 10.01.2019, 11.01.2019, 15.01.2019, 15.01.2019, 10.01.2019, 08.11.2018, 05.11.2018, 2.10.2018, 11.10.2018, 04.10.2018 постановою відповідача на позивача накладений штраф за невиконання судового рішення без поважних причин.

16.10.2018 відповідачем направлено до Холодногірського відділу поліції ГУНП в Харківській області подання про притягнення позивача до кримінальної відповідальності за невиконання судового рішення.

17.10.2018 відповідачем прийнята постанова про тимчасове обмеження керування транспортним засобом позивача до виконання рішення суду у повному обсязі, та до Адміністрації Державної прикордонної служби України про надання інформації про перетинання державного кордону України позивачем.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції в частині скасування постанов відповідача від 08.01.2019; від 08.01.2019; від 03.01.2019; 02.01.2019; від 26.12.2018; від 04.12.2018; від 04.12.2018; від 19.11.2018; від 19.11.2018; від 08.01.2019; від 08.01.2019; від 10.01.2019; від 11.01.2019; від 15.01.2019; від 15.01.2019; від 10.01.2019; від 08.11.2018; від 05.11.2018; від 22.10.2018, дійшов до висновку про те, що за приписами статтей 64-1, 75 Закону України «Про виконавче провадження» відповідач наділений правом накладення штраф за невиконання судового рішення, та в разі повторного невиконання того ж судового рішення виносить постанову про накладення штрафу в подвійному розмірі, після чого вчиняє ряд інших заходів, спрямованих на примусове виконання відповідного судового рішення, відокремлених від накладення на боржника штрафу. При цьому стаття не надає державному виконавцю право в разі невиконання рішення суду виносити у відношенні боржника необмежену кількість постанов про накладення на нього штрафу.

В частині позовних вимог про скасування постанов відповідача від 04.10.2018 та 10.10.2018 суд першої інстанції відмовив з підстав неспростування поважності причин невиконання позивачем судового рішення.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

В силу приписів ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів здійснює апеляційний перегляд судового рішення в межах апеляційної скарги, тобто в межах задоволених позовних вимог.

Стаття 63 Закону України «Про виконавче провадження» каже, що за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.

У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Виконавець під час виконання рішення про заборону вчиняти певні дії або про утримання від вчинення певних дій доводить до відома боржника резолютивну частину такого рішення, про що складає відповідний акт. Після складення акта виконавець виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

У відповідності до ст. 64-1 Закону України «Про виконавче провадження» виконання рішення про встановлення побачення з дитиною полягає у забезпеченні боржником побачень стягувача з дитиною в порядку, визначеному рішенням.

Державний виконавець здійснює перевірку виконання боржником цього рішення у час та місці побачення, визначених рішенням, а у разі якщо вони рішенням не визначені, то перевірка здійснюється у час та місці побачення, визначених державним виконавцем.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення державний виконавець складає акт та виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі, визначеному частиною першою статті 75 цього Закону. У постанові зазначаються вимога виконувати рішення та попередження про кримінальну відповідальність.

У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення державний виконавець складає акт, виносить постанову про накладення на боржника штрафу в подвійному розмірі, надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення, звертається з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України до суду за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби, виносить вмотивовану постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами (із врахуванням обмежень, передбачених частиною десятою статті 71 цього Закону) та вживає інші заходи примусового виконання рішення, передбачені цим Законом.

У разі виконання рішення боржником виконавець складає акт та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Якщо боржник у подальшому перешкоджає побаченням стягувача з дитиною, стягувач має право звернутися до державного виконавця із заявою про відновлення виконавчого провадження. Після відновлення виконавчого провадження державний виконавець повторно здійснює заходи, передбачені цією статтею.

Рішення про усунення перешкод у побаченні з дитиною виконується у порядку, встановленому статтею 63 цього Закону.

Згідно зі ст. 75 Закону України «Про виконавче провадження» у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

За обставинами справи, на позивача накладені штрафи відповідно до постанов від 08.01.2019; від 08.01.2019; від 03.01.2019; 02.01.2019; від 26.12.2018; від 04.12.2018; від 04.12.2018; від 19.11.2018; від 19.11.2018; від 08.01.2019; від 08.01.2019; від 10.01.2019; від 11.01.2019; від 15.01.2019; від 15.01.2019; від 10.01.2019; від 08.11.2018; від 05.11.2018; від 22.10.2018 за невиконання судового рішення від 17.01.2018 у справі від № 635/402/17.

Накладення штрафів за кожен раз невиконання судового рішення відповідач обумовляює застосуванням правил статті 9 розділу ІХ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 №512/5.

У відповідності до ст. 9 розділу 1Х даної Інструкції у разі невиконання без поважних причин боржником рішення про встановлення побачення з дитиною державний виконавець здійснює заходи примусового виконання рішення, передбачені частиною третьою статті 64-1 Закону.

У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення про встановлення побачення з дитиною державний виконавець здійснює заходи примусового виконання рішення, передбачені частиною четвертою статті 64-1 Закону.

При кожному наступному невиконанні боржником зазначеного рішення державний виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі, визначеному частиною четвертою статті 64-1 Закону.

З огляду на дану норму, колегія суддів погоджується з позицією суду першої інстанції про те, її зміст не відповідає приписам статті 64-1 Закону України «Про виконавче провадження», яка має вищу юридичну силу, тому має бути застосована судом відповідно до ст.7 КАС України.

Частина 3 ст. 7 КАС України передбачає, що у разі невідповідності правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу, або положення відповідного міжнародного договору України.

З огляду на викладені вище дії відповідача, вчинені на виконання приписів ст. 64-1 Закону України «Про виконавче провадження», зокрема, накладення на позивача штрафів, постановами від 04.10.2018 та 10.10.2018, направлення подання про притягнення позивача до кримінальної відповідальності, запит про перетин кордону, прийняття постанови про тимчасове керування транспортним засобом, колегія суддів дійшла до висновку про те, що відповідачем застосовані, передбачені чинним законодавством важелі впливу на позивача задля виконання нею судового рішення.

В своїй апеляційній скарзі апелянт не наводить спростувань викладених доводів суду.

Проте, апелянт наполягає на неврахуванні судом першої інстанції правової позиції Верховного суду.

Колегія суддів, вважає такі доводи необгрунтованими, оскільки вказані апелянтом постанови Верховного суду від 31.10.2018 у справі №818/348/18; від 12.02.2019 у справі №815/7227/16; від 20.03.2019 у справі № 822/1079/17 вирішували інші правовідносини.

Так, за змістом даних постанов Верховного суду судові рішення, за невиконання яких відбулось накладення штрафу є іншого характеру, аніж в даному спорі (встановлення побачення батька з дитиною), у зв`язку з цим відбулось застосування інших норм права.

Колегія суддів, вважає що в даному випадку неможливо застосувати ст. 242 КАС України.

Частина 5 ст. 242 КАС України зазначає, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. тому судове рішення не підлягає скасуванню, а апеляційна скарга - задоволенню.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право, зокрема, залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 02.07.2019 року по справі № 520/1411/19 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Л.О. Донець
Судді М.І. Гуцал Я.М. Макаренко
Повний текст постанови складено 23.07.2019 року