Справа № 487/8721/14-а
Суддя: Птичкіна В.В.
Дата ухвалення: 2019-07-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 липня 2019 р. № 487/8721/14-а
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі судді Птичкіної В.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом:ОСОБА_1 , АДРЕСА_1
до відповідача:Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Миколаєва Миколаївської області, пр. Богоявленський, 55-Е, м. Миколаїв, 54018
про:визнання протиправним та скасування рішення від 01.10.2013 № 12, зобов`язання вчинити певні дії,

ОСОБА_1 (надалі - позивач) звернувся з позовом до Заводського районного суду м. Миколаєва про визнання недійсним та скасування рішення Управління Пенсійного фонду України в Заводському районі м. Миколаєва (надалі - Управління або відповідач, правонаступником якого є Центральне об`єднане управління Пенсійного фонду України м. Миколаєва Миколаївської області) від 01.10.2013 № 12 про відмову в призначенні пенсії за вислугу років (надалі - Рішення № 12), відповідно до статті 501 Закону України від 05.11.1991 № 1789-ХІІ «Про прокуратуру»; зобов`язання відповідача зарахувати позивачу до вислуги років, що дає право на пенсію за вислугу років, відповідно до статті 501 Закону України від 05.11.1991 № 1789-ХІІ «Про прокуратуру», повний строк навчання в Українській академії внутрішніх справ (надалі - Академія) з 01.08.1992 по 01.08.1996 як строкову військову службу; зобов`язання відповідача призначити пенсію відповідно до статті 501 Закону України від 05.11.1991 № 1789-ХІІ «Про прокуратуру» (надалі - Закон № 1789), починаючи з 23.09.2013.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що на час його навчання в Академії діяли норми Закону України від 20.12.1990 № 565-ХІІ «Про міліцію», відповідно до статті 18 якого особи, прийняті на службу до міліції, в тому числі слухачі й курсанти шкіл міліції, які перебувають на військовому обліку, на час служби знімаються з нього і перебувають у кадрах Міністерства внутрішніх справ України. Навчання у школах Міністерства внутрішніх справ України після здобуття середньої освіти прирівнюється до проходження військової служби. Оскільки під час навчання в Академії (1992 - 1996 роки) він проходив військову службу, то при підрахунку стажу роботи, що дає право на пенсію за вислугу років відповідно до статті 501 Закону № 1789, повинен був би застосовуватися не принцип половини строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах, що притаманний навчанню у цивільних ВУЗах, а розрахунок з урахуванням періоду проходження військової служби чи строкової військової служби.

Відповідач проти позову заперечував, посилаючись на те, що Рішення № 12 прийнято правомірно. До стажу роботи, що дає право на доплату та надбавки особі, яка виходить на пенсію відповідно до статті 501 Закону № 1789, не підлягає зарахуванню час навчання позивача у вищому навчальному закладі МВС, оскільки таке навчання не може бути прирівняне до строкової військової служби. Період навчання позивача в Академії з 01.08.1992 по 01.08.1996 зараховано до стажу вислуги половини строку навчання у вищому юридичному закладі, як це передбачено Законом № 1789.

Постановою Заводського районного суду м. Миколаєва від 11.11.2014 позовні вимоги було задоволено. Рішення № 12 було визнано недійсним та скасовано, Управління було зобов`язано: зарахувати позивачу до вислуги років, що дає право на пенсію за вислугу років, відповідно до статті 501 Закону № 1789, повний строк навчання в Академії, тобто період з 01.08.1992 по 01.08.1996, призначити позивачу пенсію за вислугу років відповідно до статті 501 Закону № 1789, починаючи з 23.08.2013 (ар. с. 45).

Відповідач, не погодившись з рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 11.11.2014, подав апеляційну скаргу. Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 10.02.2015 апеляційну скаргу Управління було задоволено шляхом скасування постанови Заводського районного суду м. Миколаєва від 11.11.2014 та прийняттям рішення про відмову у позові (ар. с. 64-66).

Не погодившись з рішенням суду апеляційної інстанції, позивач звернувся із касаційною скаргою, в якій просив скасувати постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 10.02.2015 та залишити в силі постанову Заводського районного суду м. Миколаєва від 11.11.2014.

18.12.2018 Верховний Суд задовольнив частково касаційну скаргу позивача. Постанову Заводського районного суду м. Миколаєва від 11.11.2014 та постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 10.02.2015 скасував, а справу направив до суду першої інстанції на новий розгляд (ар. с. 147-152).

У постанові Верховний Суд, зокрема, зазначив: «… для з`ясування наявності підстав зарахування періоду навчання позивача в Українській академії внутрішніх справ до стажу, який дає право на пенсійне забезпечення за вислугу років відповідно до статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 5 листопада 1991 року № 1789-ХІІ необхідно встановити статус навчального закладу, у якому навчався позивач …».

Крім того, Верховний Суд вказав на необхідність при новому судовому розгляді врахувати позицію Верховного Суду України, викладену у постанові від 12.09.2017 у справі № 2а-7238/12/2670.

Ухвалою від 18.02.2019 (ар. с. 156) Заводський районний суд м. Миколаєва передав матеріали адміністративної справи за підсудністю до Миколаївського окружного адміністративного суду (надійшли 04.04.2019).

Ухвалою від 09.04.2019 суд ухвалив розглядати справу в порядку статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України без виклику сторін та встановив відповідачу п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву.

Ухвалою від 09.04.2019 суд зобов`язав Національну академію внутрішніх справ надати суду належним чином засвідчену копію Статуту (Положення) Української академії внутрішніх справ, що був чинним у період з 01.08.1992 по 01.08.1996.

На виконання ухвали від 09.04.2019 Національна академія внутрішніх справ надала суду належним чином засвідчену копію Тимчасового статуту Української академії внутрішніх справ, що був чинним у період з 01.08.1992 по 01.08.1996 (ар. с. 188-201).

Відповідач подав відзив на позовну заяву (ар. с. 172-173) в якому заперечував проти позовних вимог посилаючись на правомірність Рішення № 12.

У заяві від 26.04.2019 (ар. с. 176-179) позивач повідомив суд про те, що в червні 2018 року Управління призначило йому пенсію, відповідно до статті 86 Закону України від 14.10.2014 № 1697-VII «Про прокуратуру», тому позовні вимоги про зобов`язання відповідача вчинити певні дії ОСОБА_1 підтримав в частині призначення, нарахування і виплати пенсії, відповідно до статті 501 Закону № 1789, за період з 01.10.2013 по 01.04.2018.

Дослідивши письмові докази, суд

В С Т А Н О В И В:

Згідно з записами трудової книжки, позивач з 01.08.1992 по 22.04.1997 проходив службу в органах внутрішніх справ м. Вінниці.

Відповідно до довідки Управління МВС України у Вінницькій області від 26.09.2013 за № 2/3541, позивач з 01.08.1992 по 01.08.1996 був слухачем Академії.

Згідно з листом Національної академії внутрішніх справ від 11.10.2013 за № 46/4840, позивач з 01.08.1992 по 29.06.1996 навчався на денній формі навчання в Академії. Як вказано у дипломі серії НОМЕР_1 від 29.06.1996, ОСОБА_1 закінчив Академію за спеціальністю «правознавство», йому було присвоєно кваліфікацію спеціаліста «юрист».

З 23.04.1997 по 23.09.2013 позивач працював на посадах прокурорів і слідчих, і стаж його роботи на цих посадах (надалі - прокурорський стаж) - 16 років 4 місяці 2 дні.

Згідно з чинною у вересні 2013 року редакцією статті 501 Закону № 1789, прокурори і слідчі мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років не менше з 1 жовтня 2012 року по 30 вересня 2013 року - 21 рік, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 11 років (частина перша), при цьому частиною п`ятою статті 501 Закону № 1789 було встановлено, що до вислуги років, що дає право на пенсію за вислугою років, зараховується час роботи на прокурорських посадах, перелічених у статті 56 цього Закону, в тому числі у військовій прокуратурі, стажистами в органах прокуратури, слідчими, суддями, на посадах начальницького складу органів внутрішніх справ, офіцерських посадах Служби безпеки України, посадах державних службовців, які займають особи з вищою юридичною освітою, в науково-навчальних закладах Генеральної прокуратури України працівникам, яким присвоєно класні чини, на виборних посадах у державних органах, на посадах в інших організаціях, якщо працівники, що мають класні чини, були направлені туди, а потім повернулися в прокуратуру, строкова військова служба, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах, частково оплачувана відпустка жінкам по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років.

23.09.2013 позивач звернувся до Управління із заявою про призначення йому пенсії за вислугу років відповідно до Закону № 1789. На думку позивача, до прокурорського стажу мав бути зарахований повний період його навчання в Академії (4 роки) як строкова військова служба.

Відмовляючи ОСОБА_1 у призначенні пенсії, Управління в Рішенні № 12 вказало, що до прокурорського стажу зараховується половина строку навчання позивача в Академії (2 роки). За таких обставин, згідно з позицією Управління, на момент звернення позивача із заявою про призначення пенсії, не була дотримана визначена частиною першою статті 501 Закону № 1789 умова щодо наявності 21 року вислуги.

Отже, спір між сторонами виник з приводу того, чи прирівнюється період навчання позивача в Академії до періоду строкової служби.

При прийнятті рішення суд виходив з такого.

Згідно з чинною у 1992-1996 роках (період навчання позивача в Академії) редакцією абзацу другого пункту 1 статті 2 Закону України від 25.03.1992 № 2232-ХІІ «Про загальний військовий обов`язок і військову службу» (надалі - Закон № 2232), були встановлені такі види військової служби:

строкова військова служба;

військова служба за контрактом на посадах солдатів і матросів, сержантів і старшин;

військова служба жінок на посадах солдатів і матросів, сержантів і старшин, прапорщиків і мічманів та офіцерського складу;

військова служба за контрактом прапорщиків і мічманів;

військова служба за контрактом курсантів (слухачів) військово-навчальних закладів і студентів кафедр військової підготовки (факультетів військової підготовки, відділень військової підготовки) вищих навчальних закладів;

військова служба за контрактом офіцерського складу.

Відповідно до чинної у 1992-1996 роках (період навчання позивача в Академії) редакцією пункту 1 статті 25 Закону № 2232, громадяни, які навчаються у військово-навчальних закладах, перебувають на військовій службі і не мають звань прапорщиків чи мічманів та офіцерського складу, є курсантами, а ті, що мають такі звання, - слухачами. Навчання у військово-навчальних закладах зараховуються курсантам як строкова військова служба.

Таким чином, для того, щоб період навчання позивача був зарахований до строкової військової служби, ОСОБА_1 мав бути курсантом військово-навчального закладу.

Як вказано вище, позивач був не курсантом, а слухачем Академії.

Академію було створено на базі Київської вищої школи Міністерства внутрішніх справ СРСР імені Ф.Е. Дзержинського та Київського філіалу Всесоюзного інституту підвищення кваліфікації керівних працівників Міністерства внутрішніх справ СРСР (постанова Кабінету Міністрів України від 27.01.1992 № 33 «Про створення Української академії внутрішніх справ»).

Згідно з пунктом 1.1 Тимчасового статуту (ар. с. 189), Академія є державним (в системі МВС) вищим навчальним закладом четвертого рівня акредитації, суб`єктом освітньо-наукової діяльності.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що Академія, в якій навчався позивач, не мала статус військово-навчального закладу, тому доводи позивача про те, що період з 01.08.1992 по 01.08.1996 Управління мало зарахувати до періоду строкової служби, є безпідставними.

З приводу того, чи зараховується час навчання у навчальних закладах МВС до періоду строкової служби, Верховний Суд України у постанові від 12.09.2017 у справі № 2а 7238/12/2670 зазначив: «… суд сформулював таке праворозуміння: законодавство колишнього СРСР, так і законодавство України прирівнювало до проходження дійсної (строкової) військової служби період навчання у військово-навчальних закладах, а не у навчальних закладах МВС СРСР (школах міліції). До стажу роботи, що дає право на доплату та надбавку особі, яка виходить на пенсію відповідно до статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру», не підлягає зарахуванню час навчання курсантом у вищому навчальному закладі МВС (Вищій слідчій школі МВС СРСР) як строкова військова служба …».

Відповідно до частини п`ятої статті 353 Кодексу адміністративного судочинства України, висновки і мотиви, з яких скасовані рішення, є обов`язковими для суду першої або апеляційної інстанції при новому розгляді справи.

Таким чином, при прийнятті Рішення №12 Управління діяло в межах норми діючого законодавства та правильно зараховано до стажу вислуги половину строку його навчання у вищому юридичному навчальному закладі, як це передбачено законом № 1789.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись статтями 9, 12, 19, 77, 241-246, 250, 255, 257, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Миколаєва Миколаївської області (пр. Богоявленський, 55-Е, м. Миколаїв, 54018, ідентифікаційний код 41250753) відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду , або справу було розглянуто в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається учасниками справи відповідно до статті 297 Кодексу адміністративного судочинства України з урахуванням пункту 15.5 Розділу VII Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.В. Птичкіна