Справа № 761/46248/18
Суддя: Шурко Олег Іванович
Дата ухвалення: 2019-07-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Шурка О.І.,

суддів Василенка Я.М., Степанюка А.Г.

при секретарі Коцюбі Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 29 травня 2019 року у справі за адміністративним позовом Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві про визнання дії неправомірними та скасування постанови про накладення штрафу, -

В С Т А Н О В И В:

Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві звернулось до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві, в якому просило суд визнати дії відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГТУЮ в м. Києві про накладення штрафу на ГУ ПФУ в м. Києві неправомірними із скасування відповідної постанови від 16.11.2018 року у виконавчому провадженні ВП №57502258.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 29 травня 2019 року позов задоволено частково: постанову про накладення штрафу від 16.11.2018 року, винесену державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в м. Києві Григорян О.Г. у виконавчому провадженні №57502258 з виконання виконавчого листа №761/38002/17 від 28.09.2018 року, - скасовано; в задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, ОСОБА_1 . , особа, яка не брала участь у розгляді справи, подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, просить оскаржуване судове рішення скасувати та прийняти нову постанову про відмову в задоволені позовних вимог в повному обсязі.

Апелянт мотивує свої вимоги тим, що судом першої інстанції неповністю з`ясовані обставини справи, порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконанні Відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби ГТУЮ в м. Києві перебуває виконавче провадження №57502258 на виконання виконавчого листа №761/38002/17 від 28 вересня 2018р., виданого Шевченківським районним судом м. Києва, за яким зобов`язано позивача здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 01 січня 2016 року, відповідно до довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії та виплатити різницю між перерахованою та фактично виплаченої пенсії за період з 01 січня 2016 року по день ухвалення судового рішення у справі.

16 листопада 2018 року головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби ГТУЮ в м. Києві Григорян О.Г. винесена постанова про відкриття виконавчого провадження за вказаним виконавчим листом, яку направлено для виконання на адресу позивача, та у зв`язку з невиконання такої вимоги постановою державного виконавця від 16.11.2018 року накладено на позивача штраф в розмірі - 5100 грн.

Вважаючи вказану постанову державного виконавця протиправною, Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві звернулось до суду з даним позовом.

Суд першої інстанції, задовольняючи частково позов, зазначив про виконання позивачем вказаного судового рішення про перерахунок пенсії ОСОБА_1 ще в жовтні 2018 року, що в свою чергу унеможливлює винесення відповідачем в листопаді 2018 року оскаржуваної постанови про накладення штрафу та є наслідком скасування постанови про накладення штрафу від 16.11.2018 року.

Колегія суддів не може погодитись з висновком суду першої інстанції, аргументуючи свою позицію наступним.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Державний виконавець зобов`язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб (ст. 6 Закону).

Згідно з пунктами 1, 16 частини третьої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом.

Відповідно до ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження» за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.

У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Згідно ст. 75 ЗУ «Про виконавче провадження» у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

З матеріалів справи вбачається, що у відповідності до листа позивача на адресу відповідача від 01.11.2018 року вбачається про отримання позивачем постанови про відкриття виконавчого провадження та її виконання у жовтні 2018 року шляхом перерахунку пенсії ОСОБА_1 та її виплати в подальшому у відповідності до вимог постанови КМУ від 22.08.2018 року за №649 «Про питання погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду».

З аналізу вказаного листа ГУПФ України в м. Києві від 14.11.2018р. № 112684/07 вбачається, що позивач лише повідомив державного виконавця про те, що виконавче провадження буде виконано ним в майбутньому, в порядку, визначеному Постановою КМ України № 649 від 22.08.2018р.

Інших доказів щодо виконання виконавчого провадження № 575022581 за виконавчим листом № 761/38002/17 ГУПФ України в м. Києві станом надано не було.

Таким чином, колегія суддів вважає, що в порушення постанови про відкриття виконавчого провадження № 575022581, ГУПФ України в м. Києві не виконано судове рішення у добровільному порядку протягом 10 робочих днів, а тому, державний виконавець при винесенні постанови про накладення штрафу від 16.11.2018, в рамках примусового виконання виконавчого листа № 761/38002/17, діяв в межах наданих йому повноважень, в порядок та спосіб, визначені Законом України "Про виконавче провадження".

Так, порядок №649 визначає механізм погашення заборгованості, що утворилася внаслідок нарахування (перерахунку) пенсійних виплат на виконання судових рішень, за рахунок коштів, передбачених у державному бюджеті Пенсійному фонду України на цю мету.

В силу п. 5 Порядку № 649, для підтвердження суми, що підлягає виплаті, боржник подає до Пенсійного фонду України: документ, що підтверджує дату надходження судового рішення до боржника; копію судового рішення (судових рішень) або виконавчого листа; розрахунок суми, що підлягає виплаті, засвідчений керівником боржника або уповноваженою ним особою.

Разом з цим, ані під час подання позовної заяви, ані під час звернення з даною апеляційною скаргою, Головне управління Пенсійного фонду України в Київській області не надало доказів прийняття комісією відповідного рішення, оформленого протоколом та доказів того, що Управлінням направлений відповідний пакет документів до Пенсійного фонду України на розгляд до уповноваженої комісії, як це передбачено Порядком № 649.

Таким чином, матеріали справи не містять доказів про те, що позивачем вчинялися дії на здійснення виплати пенсії.

Суд першої інстанції вищенаведене не врахував та дійшов помилкового висновку про часткове задоволення адміністративного позову.

Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Зважаючи на вищенаведене, суд апеляційної інстанції вважає, що висновки суду першої інстанції не відповідають встановленим обставинам по справі, що в повній мірі підтверджує доводи апелянта стосовно порушення судом першої інстанції норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а тому рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нового судового рішення про відмову в задоволені позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 242, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 29 травня 2019 року - скасувати, прийняти нове рішення, яким в задоволенні позову відмовлено.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Головуючий суддя: Шурко О.І.

Судді: Василенко Я.М.

Степанюк А.Г.

Повний текст постанови виготовлено 23.07.2019.