Справа № 1.380.2019.003046
Суддя: Сакалош Володимир Миколайович
Дата ухвалення: 2019-07-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №1.380.2019.003046
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 липня 2019 року

м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сакалоша В.М, розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Мостиської міської ради Львівської області до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області про скасування постанови,

В С Т А Н О В И В:

На розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Мостиської міської ради Львівської області (далі позивач) до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області (далі відповідач) в якій просить: скасувати постанову державного виконавця Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області про відкриття виконавчого провадження №59167777 від 22.05.2019.

Відповідно до ч.4 ст.287 Кодексу адміністративного судочинства України, адміністративна справа з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця вирішується судом протягом десяти днів після відкриття провадження у справі.

25.06.2019 відкрито спрощене провадження в адміністративній справі та призначено судове засідання.

У зв`язку з перебуванням головуючого судді у відпустці, розгляд справи призначено на перший робочий день.

Ухвалою судді від 17.07.2019 без виходу до нарадчої кімнати, задоволено клопотання представника позивача та замінено відповідача на належного Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області (далі УДВС ГТУЮ у Львівській області) та відкладено розгляд справи для повідомлення належного відповідача.

Позовні вимоги обґрунтовані наступним. 22.05.2019 відповідачем було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження за постановою про стягнення виконавчого збору у виконавчому провадженні №51684249 від 17.04.2019. З даною постановою позивач не погоджується, вважає, що відповідачем безпідставно стягується виконавчий збір. Оскільки, стягнення здійснюється на підставі Закону України «Про судовий збір» №1404-VII від 02.06.2016, а виконавчі дії були розпочаті під час дії Закону України «Про виконавче провадження» №606-XIV від 21.04.1999. Відповідно до ст.58 Конституції України, закони та інші нормативно правові акти не мають законної дії в часі.

Також позивач вважає, що відповідачем порушено строк передбачений ст.3 Закону України «Про виконавче провадження», згідно якої виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. Крім того позивач зазначає, що стягувачем порушено трьох місячний строк пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання, передбачений для виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Клопотань про розгляд справи без участі позивача до суду не надходило

У встановлений судом строк відповідач відзиву на позовну заяву не подав. Явку повноважного представника у судове засідання не забезпечив, був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Клопотань про розгляд справи без участі представника відповідача до суду не надходило.

Зважаючи на особливості розгляду справи передбачених ст.287 Кодексу адміністративного судочинства (далі КАС України), суддя ухвалив продовжити розгляд справи за наявними матеріалами.

Відповідно до ч.4 ст.229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши наявні матеріали справи, дослідивши та оцінивши докази, які мають значення для справи, суд встановив наступне.

19.07.2016 року постановою державного виконавця відкрито виконавче провадження №51684249. В межах цього виконавчого провадження, 17.04.2019 винесена постанова про стягнення з Мостиської міської ради Львівської області 14892, 00 грн. виконавчого збору.

Старшим державним виконавцем УДВС ГТУЮ у Львівській області Курманом Б.Г. розглянуто заяву стягувача про примусове виконання постанови №ВП 51684249 про стягнення з позивача виконавчого збору в сумі 14892, 00 грн. виданої 17.04.2018 УДВС ГТУЮ у Львівській області.

На підставі вищевикладеного старшим державним виконавцем 22.05.2019 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №59167777.

Позивачем 11.06.2019 подано скаргу Начальнику УДВС ГТУЮ у Львівській області Онишкевичу Р.І., на постанову про відкриття виконавчого провадження №59167777 від 22.05.2019.

Не погоджуючись з діями державного виконавця, а саме з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження №59167777 від 22.05.2019 позивач звернувся до суду з цим позовом.

Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги позивача, та заперечення відповідача суд виходить з такого.

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спеціальним законом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів, що, відповідно до закону, підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку є Закон України «Про виконавче провадження» (далі Закон).

У відповідності до ч.1 Закону, виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно ч.1 ст.18, ст.26 вищевказаного Закону, державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у ст.3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення. Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації, або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому ст.27 цього Закону. За рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною).

Відповідно до п.5 ч.1 Закону, примусовому виконанню підлягають постанови державних виконавців про стягнення виконавчого збору та постанови державних виконавців чи приватних виконавців про стягнення витрат виконавчого провадження.

Частинами першої та другої статті 27 Закону, передбачено, що виконавчий збір це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів. За примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи (частини друга, третя статті 27 Закону)

Згідно ч.3 ст.40 Закону у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених п. 1, 3, 4, 6 ч.1 ст.37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого ч.9 ст.27 цього Закону), 11, 14 і 15 ч.1 ст.39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

Відтак, повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п.1 ч. першої ст.37 Закону, є підставою винесення постанови про стягнення виконавчого збору, а відтак, відкриття виконавчого провадження з примусового виконання цієї постанови.

Як з`ясовано судом у ході розгляду справи постанова про стягнення виконавчого збору на підставі якої винесена оскаржувана постанова отримана державним виконавцем 21.05.2019. З матеріалів справи вбачається, що виконавче провадження відкрито 22.05.2019, отже, не пізніше наступного дня після надходження до державного виконавця виконавчого документу.

У позовній заяві позивач покликається на те, що стягувачем пропущено строк на пред`явлення виконавчого документа до негайного виконання

Відповідно до п.7 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» у виконавчому документі, окрім іншого зазначається: строк пред`явлення рішення до виконання.

Частиною 1 статті 12 Закону, передбачено, що виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції (п.6.ю ч.12 Закону).

Як вбачається з матеріалів справи постанова державного виконавця про стягнення виконавчого збору №51684249 є виконавчим документом і набрала законної сили з дня її винесення 17.04.2018.

Доказів, щодо поновлення строку на пред`явлення виконавчого документа до виконання суду не надано.

З вищевикладеного, можна зробити висновок про те, що стягувачем пропущено строк пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Також варто звернути увагу, що постанова про стягнення виконавчого збору приймається державним виконавцем одночасно із рішенням про закінчення виконавчого провадження.

Проте, відповідно до інформації з Автоматизованої системи виконавчих проваджень, виконавче провадження № 51684249 станом на час розгляду даної справи відкрито.

Згідно з вимогами ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Сторонами, суду не наведено інших специфічних, доречних та важливих аргументів, які суд зобов`язаний оцінити, виконуючи свої зобов`язання щодо пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Зважаючи на вищевикладене, суд дійшов до висновку, що постанова державного виконавця від 22.05.2019 ВП № 57431889 не відповідає критеріям правомірності, визначеним частиною другою статті 2 КАС України, відповідно, є протиправною та підлягає скасуванню.

На підставі досліджених в судовому засіданні доказів та встановлених на їх підставі обставин справи, суд прийшов до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Сплачений судовий збір у розмірі 1921,00 грн., відповідно до ч.1 ст.139 КАС України підлягає стягненню на користь позивача з ВПВР УДВС ГТУЮ у Львівській області за рахунок бюджетних асигнувань.

Керуючись ст.ст.2, 72, 77, 139, 243-246, 255, 271, 272, 287, підп.15.5 п.15 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов Мостиської міської ради Львівської області до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області про скасування постанови про стягнення виконавчого збору - задоволити повністю.

Скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження у виконавчому провадженні №59167777, винесену старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області Курманом Богданом Григоровичем.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області (79000, м.Львів, пл.Шашкевича, 1; ) на користь Мостиської міської ради Львівської області (81300, Львівська обл., м.Мостиська, вул.Грушевського, 6; ) судові витрати в сумі 1921 (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна) грн. 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається через Львівський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підисано 25.07.2019.

Суддя В.М. Сакалош