Справа № 1.380.2019.000452
Суддя: Коваль Роман Йосипович
Дата ухвалення: 2019-07-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2019 рокуЛьвів№ 857/6066/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Коваля Р.Й.,

суддів Довгополова О.М.,

Святецького В.В.,

з участю секретаря судового засідання Дідик Н.С.,

представника позивача Сала А.М. ,

представника відповідача Добровольської Ю.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Електроконтакт-Захід» на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 17 квітня 2019 року (прийняте у м. Львові суддею Ланкевичем А.З.; складене у повному обсязі 02 травня 2019 року) в адміністративній справі № 1.380.2019.000452 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Електроконтакт-Захід» до Головного управління ДФС у Львівській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В :

У січні 2019 року товариство з обмеженою відповідальністю «Електроконтакт-Захід» (далі - ТзОВ «Електроконтакт-Захід», Товариство) звернулося до Львівського окружного адміністративного суду із вказаним позовом та просило визнати протиправним і скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Львівській області (далі - ГУ ДФС у Львівській області) від 24.09.2018 № про зобов`язання сплатити штраф у розмірі 20 % у сумі 60 558,47 грн за платежем «податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг)».

Позовні вимоги обґрунтовувало тим, що податкове повідомлення-рішення від 24.09.2018 № прийняте на підставі акта перевірки від 24.09.2018 № 3673/13-01-12-31/23272445 «Про результати камеральної дотримання вимог п.п.57.1, 57.3 ст.57 Податкового кодексу України (далі - ПК України) ТзОВ «Електроконтакт-Захід», проте Товариство не погоджується з висновками цього акта, вважає їх помилковими та такими, що не відповідають дійсним обставинам справи та нормам чинного законодавства.

Як вказано в акті, позивач порушив терміни сплати узгодженої суми податкового зобов`язання за платежем «податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг)» із затримкою більше 30 календарних днів в сумі 82 792,35 грн. Натомість, у Товариства відсутня будь-яка заборгованість зі сплати податків до державного бюджету. Поряд з тим, кошти, які Товариство сплачувало кожного місяця за результатами господарської діяльності та на підставі поданих декларацій з податку на додану вартість (далі - ПДВ), відповідач спрямовував у погашення заборгованості (якої не було) згідно із п. 87.9 ст. 87 ПК України незалежно від призначення платежу, що, на думку позивача, є неправомірним. До того ж, Товариством не порушено терміни сплати узгодженої суми податкового зобов`язання. Також, оскаржуване податкове повідомлення-рішення прийнято відповідачем в той самий день, коли складено акт перевірки, чим порушено право платника податків на ознайомлення з актом перевірки та подання заперечень на нього.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 17 квітня 2019 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із зазначеним рішенням, його оскаржило ТзОВ «Електроконтакт-Захід», яке вважає, що рішення суду першої інстанції прийняте за недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідності висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; та за неправильного застосування норм матеріального права. Тому просило скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Вимоги апеляційної скарги обгрунтовує загалом тими ж обставинами, що й вимоги позовної заяви. Також зазначає, що ТзОВ «Електроконтакт-Захід» сплачувало кошти з ПДВ за результатами правомірної діяльності підприємства за кожен місяць діяльності, проте ГУ ДФС у Львівській області неправомірно спрямовувала ці кошти на погашення заборгованості. У Товариства відсутні будь-які узгоджені грошові зобов`язання, на які посилається відповідач, а тому і відсутня будь-яка заборгованість зі сплати податків.

ГУ ДФС у Львівській області подало відзив на апеляційну скаргу ТзОВ «Електроконтакт-Захід», у якому погодилася із рішенням суду першої інстанції; вважає, що суд першої інстанції надав правильну правову оцінку фактичним обставинам справи та вірно застосував норми законодавства. Вказує, що оскільки перевіркою встановлено несвоєчасну сплату самостійно визначеного грошового зобов`язання із ПДВ, сплату узгодженої суми податкового зобов`язання за платежем ПДВ із затримкою, що є більшою 30 календарних днів, то відповідач правомірно прийняв оскаржуване податкове повідомлення рішення і притягнув платника до відповідальності у виді штрафу.

У судовому засіданні представник апелянта підтримав вимоги апеляційної скарги із аналогічних підстав; просить апеляційну скаргу задовольнити. Представник відповідача, вважаючи рішення суду першої інстанції законним та обгрунтованим, просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла переконання, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Як встановлено судом, ГУ ДФС у Львівській області провела камеральну перевірку ТзОВ «Електроконтакт-Захід», за результатами якої склала акт від 24.09.2018 № 3673/13-01-12-31/23272445 (далі - Акт перевірки).

Перевіркою встановлено несвоєчасну сплату позивачем самостійно визначеного грошового зобов`язання за платежем ПДВ, що перевищує 30 календарних днів у сумі 82 792,35 грн, чим порушено приписи п.п. 57.1, 57.3 ст.57 ПК України.

На підставі Акта перевірки ГУ ДФС у Львівській області прийнято податкове повідомлення-рішення від 24.09.2018 № про зобов`язання Товариства сплатити штраф у розмірі 20 % у сумі 16 558,47 грн за платежем «податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг)».

За результатами адміністративного оскарження вказане податкове повідомлення-рішення залишене без змін.

Не погодившись із вказаним податковим повідомленням-рішенням, ТзОВ «Електроконтакт- Захід» оскаржило його до суду.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції мотивував його тим, ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 07.10.2015 у справі № 2а-2979/12/1370 залишено без змін постанову Львівського окружного адміністративного суду від 02.10.2012, відтак рішення суду набрало законної сили і, відповідно, нескасоване грошове зобов`язання вважається узгодженим та підлягає сплаті позивачем у встановленому ПК України порядку.

А тому відповідач правомірно зараховував кошти, які сплачувались позивачем кожного місяця за результатами господарської діяльності, в рахунок погашення податкового боргу з ПДВ, як це передбачено імперативними приписами п. 87.9 ст. 87 ПК України.

Тому, з огляду на несплату позивачем узгодженої суми грошового зобов`язання протягом строків, визначених ПК України, відповідач правомірно притягнув позивача до відповідальності на підставі п. 126.1 ст. 126 ПК України у виді штрафу у розмірі 20 % погашеної суми податкового боргу.

Проте, колегія суддів апеляційного суду вважає такі висновки суду першої інстанції помилковими, виходячи з таких підстав.

Підпунктом 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 ПК України визначено, що грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

В силу приписів п. 38.1 ст. 38 ПК України виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.

Відповідно до статті 57 ПК України платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом (пункт 57.1).

У разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу. У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження (пункт 57.3).

За змістом частини першої пункту 87.9 ст. 89 ПК України у разі наявності у платника податків податкового боргу органи державної податкової служби зобов`язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків.

Пунктом 126.1 ст. 126 ПК України визначено, що у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Отже, законодавством передбачена черговість спрямування коштів, сплачених платником податків, у разі наявності у нього податкового боргу. При цьому, у разі зарахування контролюючим органом коштів на оплату поточних податкових зобов`язань у рахунок погашення податкового боргу, що виник раніше, у такого платника податків виникає недоїмка за податковими зобов`язаннями за поточні податкові періоди, яка погашається у порядку, визначеному пунктом 87.9 статті 87 ПК України та у випадку несвоєчасного погашення якої, податковий орган нараховує штраф у розмірах, установлених ст. 126 ПК України у залежності від терміну затримки.

При цьому, санкція статті 126 ПК України передбачає застосування до платника податків штрафу у випадку несплати ним узгодженої суми грошового зобов`язання безвідносно до підстав її виникнення. Будь-яких винятків до випадків застосування контролюючим органом норм пункту 87.9 статті 87 ПК України стаття 126 не містить.

Разом з цим колегія суддів зазначає, що відповідно до 14.1.75 пункту 14.1 ст. 14 ПК України податковим боргом є сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

З розрахунку штрафної санкції видно, що 26.01.2018 на рахунок контролюючого органу надійшло 3082,00 грн на погашення самостійно визначеного податкового зобов`язання згідно податкової декларації з ПДВ, поданої 19.04.2016 (за березень 2016 року) J02001,

30.01.2018 - 416,00 грн згідно податкової декларації з ПДВ, поданої 19.04.2016 (за березень 2016 року) J02001,

26.02.2018 - 4348,35 грн згідно податкової декларації з ПДВ, поданої 19.04.2016 (за березень 2016 року) J02001,

26.03.2018 - 11 750,00 грн згідно податкової декларації з ПДВ, поданої 18.05.2016 (за квітень 2016 року) J02001 та 4392,00 грн згідно податкової декларації з ПДВ, поданої 16.06.2016 (за травень 2016 року) J02001,

23.04.2018 - 18 047,25 грн згідно податкової декларації з ПДВ, поданої 18.07.2016 (за червень 2016 року) J02001,

04.05.2018 - 97,05 грн згідно податкової декларації з ПДВ, поданої 18.07.2016 (за червень 2016 року) J02001,

25.05.2018 - 17 242,00 грн згідно податкової декларації з ПДВ, поданої 18.07.2016 (за червень 2016 року) J02001,

23.06.2018 - 3281,00 грн згідно податкової декларації з ПДВ, поданої 18.07.2016 (за червень 2016 року) J02001.

25.06.2018 - 330,00 грн згідно податкової декларації з ПДВ, поданої 18.07.2016 (за червень 2016 року) J02001,

23.07.2018 - 10 157,00 грн згідно податкової декларації з ПДВ, поданої 18.07.2016 (за червень 2016 року) J02001,

27.08.2018 - 2053,70 грн згідно податкової декларації з ПДВ, поданої 18.07.2016 (за червень 2016 року) J02001, 2341,00 грн згідно податкової декларації з ПДВ, поданої 20.09.2016 (за серпень 2016 року) J02001 та 5078,00 грн згідно податкової декларації з ПДВ, поданої 15.08.2016 (за липень 2016 року) J02001.

Як зазначив представник позивача, ці кошти не були сплачені ним із призначенням платежу погашення податкового боргу, а направлені на сплату ПДВ за результатами за кожен місяць та на підставі поданих декларацій з ПДВ.

Відповідно до матеріалів справи, зазначені кошти позивачем направлені на сплату ПДВ за результатами за кожен місяць та на підставі поданих декларацій з ПДВ, проте ГУ ДФС у Львівській області зарахувало їх в рахунок погашення боргу згідно податкових декларацій з ПДВ 19.04.2016 (за березень 2016 року) J02001, 18.05.2016 (за квітень 2016 року) J02001, 16.06.2016 (за травень 2016 року) J02001, 18.07.2016 (за червень 2016 року) J02001, 15.08.2016 (за липень 2016 року) J02001, подану 20.09.2016 (за серпень 2016 року) J02001, а направлені на сплату ПДВ за результати правомірної діяльності підприємства за кожен місяць діяльності.

Встановлено, що відповідач враховує ці кошти на погашення боргу по самостійно задекларованих зобов`язаннях, оскільки попередні кошти ним зараховувались в погашення боргу згідно податкового повідомлення-рішення від 13.11.2015 № /17596 (№ 180А4R201), оскільки вважає визначені ним зобов`язання узгодженими.

За змістом пункту 56.18 статті 56 ПК України з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення. При зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання протиправним та/або скасування рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

Разом з тим, встановлено, що позивач оскаржив податкові повідомлення-рішення ДПІ у Шевченківському районі м. Львова за № /391, /391 та /386 від 22.03.2012 до суду.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 02.10.2012 у справі № 2а-2979/12/1370 позов ТзОВ «Електроконтакт-Захід» до ДПІ у Шевченківському районі м. Львова Львівської області ДПС про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, задоволено частково.

Визнано протиправним і скасовано податкове повідомлення-рішення ДПІ у Шевченківському районі м. Львова від 22.03.2012 № /391 в частині визначення ТзОВ «Електроконтакт-Захід» грошового зобов`язання з податку на прибуток в сумі 338 140,87 грн. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення ДПІ у Шевченківському районі м. Львова від 22.03.2012 № /391 в частині визначення ТзОВ «Електроконтакт-Захід» грошового зобов`язання з ПДВ в сумі 271 934,50 грн.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення ДПІ у Шевченківському районі м. Львова від 22.03.2012 № /386.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 07.10.2015 апеляційні скарги ТзОВ «Електроконтакт-Захід» та ДПІ у Шевченківському районі м. Львова Головного управління ДФС у Львівській області залишено без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 02.10.2012 у справі № 2а-2979/12/1370 - без змін.

Ухвалою судді Вищого адміністративного суду України Степашка О.І. від 25.01.2016 відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ТзОВ «Електроконтакт-Захід» на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 02.10.2012 та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 07.10.2015 (К/800/51187/15).

Після винесення ухвали Львівського апеляційного адміністративного суду від 07.10.2015 у справі № 2а-2979/12/1370 контролюючий орган виніс нові податкові повідомлення-рішення № /17594 та № /17596 від 13.11.2015 на не скасовану частину податкового зобов`язання.

Позивач оскаржив податкові повідомлення-рішення ДПІ у Шевченківському районі м. Львова № /17594 та № /17596 від 13.11.2015 до суду і ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 14.09.2016 відкрито провадження у справі (№ 813/3026/16).

А ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 03.11.2016 провадження у справі № 813/3026/16 було зупинено до прийняття рішення Вищим адміністративним судом України у справі № 2а-2979/12/1370.

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що визначене податковим повідомленням-рішенням від 13.11.2015 № 001792201/17594 грошове зобов`язання є неузгодженим, оскільки це податкове повідомлення-рішення оскаржене позивачем до суду.

За таких обставин, колегія суддів вважає безпідставним зарахування сплачених ТзОВ «Електроконтакт-Захід» коштів в рахунок погашення неузгодженого грошового зобов`язання, визначеного податковим повідомленням-рішенням № 001792201/17594 від 13.11.2015 та зарахування контролюючим органом коштів на оплату податкових зобов`язань, що виникли внаслідок погашення цього податкового боргу.

Вказане, в свою чергу, свідчить про протиправність застосування до позивача штрафних санкцій за штучно створену контролюючим органом несвоєчасність сплати грошового зобов`язання.

За таких обставин рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям у постанови про задоволення позовних вимог.

Згідно зі статтею 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:

1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги доводи апеляційної скарги є суттєвими і складають підстави для висновку про неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, через що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям в постанови про задоволення позову.

Крім того, у зв`язку із скасуванням рішення суду першої інстанції колегія суддів вважає за необхідне здійснити розподіл судових витрат та стягнути з бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Львівській області на користь ТОВ «Електроконтакт-Захід» 4802,50 грн сплаченого судового збору.

Керуючись ст.ст. 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Електроконтакт-Захід» задовольнити.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 17 квітня 2019 року в адміністративній справі № 1.380.2019.000452 скасувати.

Позов товариства з обмеженою відповідальністю «Електроконтакт-Захід» задовольнити.

Визнати протиправним і скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Львівській області від 24.09.2018 № .

Стягнути на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Електроконтакт-Захід» (79020 м. Львів, вул. Юрія Липи, буд.10, кв.54, ) за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Головного управління ДФС у Львівській області (79003 м. Львів, вул. Стрийська, 35, ) судові витрати зі сплати судового збору в сумі 4802 (чотири тисячі вісімсот дві) грн 50 коп.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Р. Й. Коваль
судді О. М. Довгополов
В. В. Святецький
Постанова складена у повному обсязі 26 липня 2019 року.