Справа № 178/563/18
Суддя: Цаберябий Б. М.
Дата ухвалення: 2019-07-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 178/563/18
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

29 липня 2019 року Криничанський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого Цаберябого Б.М.,

при секретарі Янченко Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в с.Кринички справу за адміністративною позовною заявою ОСОБА_1 до Львівської митниці Державної фіскальної служби в особі виконуючого обов`язки заступника начальника Львівської митниці ДФС Македона Павла Миколайовича про скасування постанови про порушення митних правил № 5952/20900/17 від 10 квітня 2018 року, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з цим позовом і вказав, що 10 квітня 2018 року Львівська митниця Державної фіскальної служби в особі виконуючого обов`язки начальника Львівської митниці Державної фіскальної служби Македона Павла Миколайовича, який розглянувши матеріали справи про порушення митних правил, виніс постанову про накладення адміністративного стягнення по справі за ознаками вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 470 МК України, якою встановлено, що позивач не доставив транспортний засіб «Peugeot 206», реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN НОМЕР_2 до органу доходів і зборів призначення, а саме перевищив встановлений Митним кодексом строк доставки транспортного засобу, що перебуває під митним контролем до органу доходів і зборів призначення, терміном більше ніж десять діб та було накладено на позивача адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 8500 гривень.

Позивач не погоджується із зазначеною постановою, вважає її безпідставною та протиправною, оскільки вказана у протоколі про адміністративне правопорушення інформація не відповідає дійсності, адже вищезазначений автомобіль «Peugeot 206», реєстраційний номер НОМЕР_1 було вивезено з території України 3 листопада 2017 року ним особисто, а ввезений назад вже новим власником, який і перебував за кермом вже свого автомобіля «Peugeot 206», реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN НОМЕР_2 . Вказану інформацію позивач зазначив також і у протоколі про адміністративне правопорушення. Зазначає, що того ж самого дня у вказаному автомобілі він повертався на митну територію України в якості пасажира, тому жодних митних правил не порушував. Також позивач просить поновити йому строк для оскарження постанови у вказаній справі про порушення митних правил, оскільки про існування постанови він вчасно повідомлений не був і з цієї причини не зміг вчасно оскаржити постанову.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про день розгляду справи неодноразово сповіщений належним чином, причини своєї неявки суду не повідомив.

Свідок ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснив, що 03 листопада 2017 року він будучи за кермом автомобіля марки «Peugeot 206», реєстраційний номер НОМЕР_1 перетинав митну територію України та поруч з ним був ОСОБА_1 , який в цей час сидів на пасажирському сидінні автомобіля. Будучі на Львівській митниці, її працівниками з невідомих йому причин було складено відносно ОСОБА_1 протокол про порушення митний правил. Згодом йому стало відомо, що протокол складено нібито ОСОБА_1 перетинав кордон на належному йому автомобілі марки «Peugeot 206». Вказаний факт він суперечить, та вказує, що того дня саме він рухався за кермом вказаного автомобіля, співвласником якого є саме він, а не позивач.

Європейський Суд з прав людини у рішенні "Пономарьов проти України" від 03 квітня 2008 наголосив, що "сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження". Крім того, враховуючи принцип судочинства, зазначений в практиці ЄСПЛ, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника позивача в межах наявних в справі доказів.

Суд, дослідивши зібрані по справі докази, заслухавши покази свідка, приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно ч. 4 ст. 529 Митного кодексу України (надалі МК України) скарга (адміністративний позов) на постанову органу доходів і зборів у справі про порушення митних правил подається у строк, встановлений Кодексом України про адміністративні правопорушення.

За положенням ст. 289 Кодексу України про адміністративні правопорушення скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Судом встановлено, що оскаржувана постанова винесена від 10 квітня 2018 року була надіслана позивачу 14 квітня 2018 року, а отримана 20 квітня 2018 року, тобто в день набрання постановою законної сили, суд вважає, що позивач звернувся до суду з позовом в межах строку встановленого ч. 1 ст. 289 КпАП України.

Відповідно до статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до статті 6 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Як встановлено дослідженими по справі доказами, 10 квітня 2018 року Львівська митниця Державної фіскальної служби в особі виконуючого обов`язки начальника Львівської митниці Державної фіскальної служби Македона Павла Миколайовича, який розглянув матеріали справи про порушення митних правил і виніс оскаржувану постанову про накладення адміністративного стягнення по справі за ознаками вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 470 МК України, якою встановлено, що ОСОБА_1 не доставив транспортний засіб «Peugeot 206», реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN НОМЕР_2 до органу доходів і зборів призначення, а саме перевищив встановлений Митним кодексом строк доставки транспортного засобу, що перебуває під митним контролем до органу доходів і зборів призначення, терміном більше ніж десять діб та було накладено на позивача адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 8500 гривень.

Згідно наявного в матеріалах справи технічного паспорту на автомобіль «Peugeot 206», реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN НОМЕР_2 співвласником автомобіля є не позивач, а ОСОБА_2 , який особисто в судовому засіданні підтвердив факт перетинання ним за кермом вказаного автомобіля 03 листопада 2017 року кордону України на території Львівської митниці.

Згідно з ст. 489 МК України, посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 531 МК України передбачено, що підставами для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил або про припинення провадження у справі про порушення митних правил є: 1) відсутність у діях особи, яка притягується до відповідальності, ознак порушення митних правил; 2) необ`єктивність або неповнота провадження у справі або необ`єктивність її розгляду.

З огляду на наведене, відповідачу при прийнятті рішення про притягнення до відповідальності позивача, на підставі оцінки належних та допустимих зібраних доказів по справі необхідно було довести, що саме позивач мав право на керування та здійснював переїзд кордону України на автомобілі марки «Peugeot 206», реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN НОМЕР_2 . Оскільки ввозити автомобіль на митну територію може лише та особа, яка має законне право ним користуватись.

Такі доводи можуть мати місце лише у випадку документального підтвердження наявності відповідних записів внесених до технічного паспорта даного автомобіля, доручення на управління чи розпорядження таким, заяв про дозвіл на ввезення автомобіля, наявності копій митних декларацій чи будь-яких письмових зобов`язань про вивезення тимчасово ввезеного автомобіля, тощо.

У разі відсутності документальних відомостей про таке, звинувачення позивача у вчиненому правопорушенні слід вважати таким, яке за змістом ст. 62 Конституції України ґрунтується виключно на упереджених припущеннях та повинно тлумачитись на її користь.

Окрім цього, у винесеній постанові митниці не перелічені та не зазначені, а в матеріалах справи відсутні жодні документальні докази про те, хто слідував разом з позивачем в автомобілі та мав право керувати та розпоряджатись ним, хто безпосередньо подавав заяву на транзитний ввіз і брав на себе зобов`язання зворотнього вивозу даного автомобіля з території України.

Крім того, Згідно п.3 розділу 1 Правил митного контролю та митного оформлення транспортних засобів, що переміщуються громадянами через митний кордон України, затверджених наказом Державної митної служби України №1118 від 17 листопада 2005 року (надалі Правил), транспортний засіб для здійснення митного контролю та митного оформлення може бути пред`явлений митному органу як власником, так і вповноваженою особою.

Відповідно до п.7 розділу 1 Правил Власник транспортного засобу або вповноважена особа, який переміщує транспортний засіб через митний кордон України, пред`являє його митному органу для проведення митного огляду й подає оригінали та ксерокопії таких документів:

- що підтверджують право власності на ТЗ або користування ним (у тому числі з правом розпорядження);

- реєстраційних (технічних) документів на транспортний засіб (якщо він перебував на обліку в реєстраційному органі іноземної держави чи України) з відмітками про зняття транспортного засобу з обліку, якщо такі документи видаються реєстраційним органом;

- митної декларації - у разі потреби.

Однак, жодних оригіналів чи копій документів на ввезений автомобіль, а також тих, що посвідчують право власності чи користування ним митному органу позивач не пред`являв, оскільки не є власником транспортного засобу та особою, якій надано право користуватись, розпоряджатись вказаним транспортним засобом, а копії чи ксерокопії таких документів взагалі відсутні в матеріалах справи.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного суду від 17 жовтня 2018 року у справі №166/722/17, провадження №К/9901/34664/18.

Враховуючи викладене, Суд констатує, що 10 квітня 2018 року відповідачем при прийнятті постанови у справі про порушення митних правил не було здобуто та наведено жодних доказів факту ввезення саме позивачем на митну територію України автомобіля з метою особистого користування, в митному режимі "транзит" та у подальшому, в порушення строку встановленого МК України, не вивезення ним вказаного транспортного засобу за митну територію України.

Докази на яких ґрунтується вина позивача у вчиненні правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 470 МК України, є лише припущенням і недоліком в роботі митного органу, відтак тлумачаться на користь позивача і не можуть ставитись йому у вину.

Жодної інформації про приналежність автомобіля до країни, фізичної чи юридичної особи, надання позивачу права на користування чи розпоряджання даним автомобілем в матеріалах справи відсутні, як і немає будь-яких доказів отримання чи безпосередньої наявності у нього водійського посвідчення, що виключає фізичну та гіпотетичну можливість управління ним автомобілями.

Відтак, в діях позивача відсутній склад митного правопорушення, який передбачено ч. 3 ст. 470 МК України, а тому постанову про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 470 Митного кодексу України підлягає скасуванню.

Згідно зі ст. 531 МК України підставами для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил або про припинення провадження у справі про порушення митних правил є: відсутність у діях особи, яка притягується до відповідальності, ознак порушення митних правил; необ`єктивність або неповнота провадження у справі або необ`єктивність її розгляду; невідповідність викладених у постанові висновків фактичним обставинам справи; винесення постанови неправомочною особою, безпідставне недопущення до участі в розгляді справи особи, притягнутої до відповідальності, або її представника, а також інше обмеження прав учасників провадження у справі про порушення митних правил та її розгляду; неправильна або неповна кваліфікація вчиненого правопорушення; накладення стягнення, не передбаченого цим Кодексом.

Підставами для скасування чи зміни постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил або про припинення провадження у справі про порушення митних правил можуть бути визнані й інші визначені законом обставини.

Відповідно до ст. 86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, на основі викладеного Суд приходить до висновку про відсутність у діях позивача ознак порушення митних правил (адміністративного правопорушення), передбаченого ст. 470 МК України, а також про невідповідність висновків, що містяться в оскаржуваній постанові фактичним обставинам справи, що згідно ст. 531 МК України є підставою для скасування оскаржуваної постанови у справі про порушення митних правил.

Керуючись ст.ст.2,6-9, 77,241 - 246 КАС України, п.1 ст. 247 КУпАП, ст.ст.192, 460, 470 ч.3, 481, 491, 494 МК України суд, -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Львівської митниці Державної фіскальної служби в особі виконуючого обов`язки заступника начальника Львівської митниці ДФС Македона Павла Миколайовича про скасування постанови про порушення митних правил № 5952/20900/17 від 10 квітня 2018 року - задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 процесуальний строку для оскарження постанови у справі про порушення митних правил № 5952/20900/17 від 10 квітня 2018 року.

Скасувати постанову у справі про порушення митних правил № 5952/20900/17 від 10 квітня 2018 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 470 Митного кодексу України та накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 8500 гривень.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 29 липня 2019 року.

Суддя: Б. М. Цаберябий

р