Справа № 640/12935/19
Суддя: Пащенко К.С.
Дата ухвалення: 2019-07-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про забезпечення адміністративного позову

23 липня 2019 року м. Київ № 640/12935/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Пащенка К.С., за участю секретаря судового засідання Чемериса М.С. (за дорученням судді), розглянувши, у порядку письмового провадження, заяву б/н від 15.07.2019 «Про забезпечення позову» приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_1 у адміністративній справі

за позовом приватного нотаріуса Київського міського нотаріального

округу ОСОБА_1

до Міністерства юстиції України

третя особа, що не Державне підприємство «Національні інформаційні системи»

заявляє самостійних

вимог на предмет

спору

про визнання протиправним та скасування наказу,

В С Т А Н О В И В:

Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 ) (далі - позивач або ОСОБА_1 . або Приватний нотаріус) подав на розгляд Окружному адміністративному суду міста Києва позов б/н від 15.07.2019 до Міністерства юстиції України (адреса: 01001, м. Київ, вул. Архітектора Городецького, буд. 13, ідентифікаційний код - 00015622) (надалі - відповідач або МЮ України або Міністерство), у якому просить суд визнати протиправним та скасувати наказ МЮ України від 02.07.2019 № 1996/5.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, по-перше, що спірний наказ прийнято Міністерством на підставі висновку Комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації від 01.07.2019 за результатами розгляду скарги голови ліквідаційної комісії (ліквідатора) Товариства з обмеженою відповідальністю «Приват-Житло-Юг» ОСОБА_2 від 19.06.2019, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 19.06.2019 за № 21336-33-19, з доповненнями до неї від 20.06.2019, зареєстрованими у Міністерстві юстиції України 24.06.2019 за № 21792-33-19. Про те, що до Комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації подана скарга голови ліквідаційної комісії (ліквідатора) Товариства з обмеженою відповідальністю «Приват-Житло-Юг» ОСОБА_2 позивач дізнався 08.06.2019, отримавши вказаної дати засобами поштового зв`язку на адресу здійснення своєї діяльності лист за вихідним номером № 2/21336-33-19/19.2.1 від 27.06.2019. У листі Комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації, щодо дати та часу розгляду скарги, зазначено, що: «Повідомлення про дату, час та місце розгляду скарги Комісією з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації, буде опубліковано в рубриці «Комісія з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації» (https://minjust.gov.ua/pages/commission_civil_register) за посиланням з офіційного сайту Міністерства юстиції України (https://minjust.gov.ua)». Дату розгляду скарги Комісією з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації було призначено на 01.07.2019. Тобто, як зауважує позивач, при розгляді скарги, не дотримано вимог закону про належне його повідомлення про час та місце розгляду. Це порушення призвело до того, що розгляд скарги, яка стосується Приватного нотаріуса безпосередньо, був проведено без нього та без урахування його пояснень. При цьому, позивач наголошує, що позбавлення останнього можливості взяти участь у розгляді скарги є істотним порушенням процедури її розгляду, що ставить під сумнів безсторонність (неупередженість), повноту перевірки та обґрунтованість рішення.

По-друге, в порушення приписів ст. 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», представником скаржника - головою ліквідаційної комісії (ліквідатора) Товариства з обмеженою відповідальністю «Приват-Житло-Юг» ОСОБА_2 не повідомлено Комісію з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації про наявність судового спору (справа № 915/1089/16) за позовом ТОВ «Тріада-ТД» до Публічного акціонерного товариства «ВТБ БАНК», приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_1 та Товариства з обмеженою відповідальністю «Приват-Житло-Юг» про: визнання протиправним та скасування рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_1 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер: 31575232 від 26.09.2015 18:51:38, про державну реєстрацію права власності в розмірі 1 (однієї) частки за Публічним акціонерним товариством «ВТБ БАНК», , на об`єкт нерухомого майна: 1, кадастровий номер: НОМЕР_2 ; цільове призначення: для обслуговування та закінчення будівництва 1-ої черги мікрорайону «Сонячний»; зобов`язання приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_1 виключити з державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про право власності № 16588070.

По-третє, на думку позивача, оскільки Товариство з обмеженою відповідальністю «Приват-Житло-Юг» є учасником судового спору у справі № 915/1089/16 (справа розглядається з жовтня 2016 року), дане свідчить про пропуск Товариством з обмеженою відповідальністю «Приват-Житло-Юг» строку на оскарження реєстраційних дій, а відтак і про відсутність у МЮ України законних підстав для задоволення скарги.

Підсумовуючи викладені у позові обставини, Приватний нотаріус примічає, що оскаржуваний наказ є таким, що суперечить вимогам статті 37 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", «Порядку розгляду скарг у сфері державної реєстрації», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1128 від 25.12.2015.

За переконанням позивача, рішення відповідача не відповідає вимогам законності, обґрунтованості, добросовісності та розсудливості, встановленим у частині другій статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, прийняте з порушенням відповідної процедури, порушує права та законні інтереси Приватного нотаріуса, які підлягають до судового захисту шляхом скасування рішення суб`єкта владних повноважень у відповідній частині.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 22.07.2019 (суддя Пащенко К.С.) судом відкрито провадження у даній адміністративній справі; постановлено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні без виклику учасників справи та проведення судового засідання; залучено Державне підприємство «Національні інформаційні системи» до участі у справі в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору.

Разом з позовом позивачем (по тексту альтернативно - Заявник) подано заяву про забезпечення позову, в якій останній просить суд, до набрання законної сили судовим рішенням по даній справі, вжити заходів забезпечення позову шляхом:

- зупинення дії наказу Міністерства юстиції України № 1996/5 від 02.07.2019;

- зобов`язання Державного підприємства «Національні інформаційні системи» Міністерства юстиції України відновити приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу ОСОБА_1 доступ до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Обґрунтовуючи заяву про забезпечення позову, Заявник, наголошуючи на викладених у позові обставинах, відзначає, що систематичне свавілля МЮ України, за відсутності правової основи вчинених ним відповідних дій, значною мірою перешкоджає нормальній режиму роботі Приватного нотаріуса, тримаючи в напрузі працівників, та клієнтів. Підкреслює, що невжиття таких заходів може істотно утруднити чи унеможливити виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог, оскільки триває розгляд судової справи № 915/1089/16 у Господарському суді Миколаївської області, щодо майна реєстрація якого скасована.

Окрім цього, позивач звертає увагу, що предметом позову є визнання протиправним та скасування наказу Міністерства юстиції України № 1996/5 від 02.07.2019, яким скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 26.09.2016 № 31575232, прийняте приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_1 та тимчасово заблоковано доступ приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу ОСОБА_1 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно строком на 6 (шість) місяців, а відтак невжиття заходів забезпечення позову може спричинити негативні наслідки для позивача, та може істотно ускладнити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача та третіх осіб, за захистом яких Приватний нотаріус звернувся до суду.

Мотивуючи викладені у заяві твердження, позивач виокремлює, що підставою для вжиття заходів забезпечення позову є існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній спразі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також наявність ознак, які свідчать про очевидність протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень. Тому, оскільки наявні доводи, що свідчать про очевидну безпідставність оспорюваного наказу, за доцільне зупинення його дії, як дієвого засобу спинити фіскальне свавілля та не допущення проведення протиправної перевірки, з непередбачуваними фінансовими наслідками.

За ч. 1 ст. 154 Кодексу адміністративного судочинства України (по тексту - КАС України), заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа.

З огляду на викладені процесуальні приписи ч. 1 ст. 154 КАС України, суд вважає за можливе розглянути подану позивачем заяву.

Виходячи з наведеного, проаналізувавши викладені Заявником в заяві обставини та наявні у матеріалах позовної заяви докази, вирішуючи по суті подану заяву, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 150 КАС України, суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю. Ухвалу про забезпечення позову постановляє суд першої інстанції, а якщо розпочато апеляційне провадження, то таку ухвалу може постановити суд апеляційної інстанції.

Згідно з пунктом першим частини першої та частини другої статті 151 КАС України, позов може бути забезпечено зупиненням дії індивідуального акта. Суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

В силу ст. 152 КАС України, заява про забезпечення позову подається в письмовій формі і повинна містити, серед іншого: предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову. У заяві можуть бути зазначені кілька заходів забезпечення позову, що мають бути вжиті судом, із обґрунтуванням доцільності вжиття кожного з цих заходів.

Отже, якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам та інтересам позивача, або захист цих прав та інтересів стане неможливим чи для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, або ж якщо очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, суд може постановити ухвалу про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову шляхом зупинення дії індивідуального акта. При цьому, вживаючи заходи забезпечення позову суд має враховувати: а) співмірність таких заходів із заявленими позивачем вимогами; б) співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб; в) доцільність вжиття того чи іншого заходу забезпечення позову.

Як вбачається з матеріалів справи, листом № 2/21336-33-19/19.2.1 від 27.06.2019 Міністерством направлено Приватному нотаріусу скаргу голови ліквідаційної комісії Товариства з обмеженою відповідальністю «Приват-Житло-Юг» ОСОБА_2, зареєстрованої в МЮ України 19.06.2019 за № 21336-33-19, з доповненнями до неї від 20.06.2019, зареєстрованими у Міністерстві юстиції України 24.06.2019 за № 21792-33-19.

У вказаному листі МЮ України також зауважено, що повідомлення про дату, час та місце розгляду скарги Комісією з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації, буде опубліковано в рубриці «Комісія з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації» (https://minjust.gov.ua/pages/commission_civil_register) за посиланням з офіційного сайту Міністерства юстиції України (https://minjust.gov.ua)».

З матеріалів справи видно про розміщення на офіційному веб-сайті МЮ України (адреса посилання: https://minjust.gov.ua/m/ogoloshennya-pro-zasidannya-komisii-01-lipnya-2019-roku) оголошення про те, що: « 01 липня 2019 року за адресою: м. Київ, вул. Євгена Сверстюка 15, кабінет № 1103, відбудеться засідання Комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації. Розгляд по суті скарги голови ліквідаційної комісії (ліквідатора) Товариства з обмеженою відповідальністю «Приват-Житло-Юг» ОСОБА_2 від 19.06.2019, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 19.06.2019 за № 21336-33-19, з доповненнями до неї від 20.06.2019, зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 24.06.2019 за № 21792-33-19. Тип об`єкта нерухомого майна: земельна ділянка. Адреса: земельна ділянка розташована на території Лагерного поля в центральному районі м. Миколаєва. Суб`єкт оскарження: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_1 Заінтересовані сторони: Публічне акціонерне товариство «ВТБ Банк»; Товариство з обмеженою відповідальністю «Санаторний комплекс «Саки».».

01.07.2019 Комісією з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації складено висновок за результатами розгляду скарги голови ліквідаційної комісії (ліквідатора) Товариства з обмеженою відповідальністю «Приват-Житло-Юг» ОСОБА_2 від 19.06.2019, з доповненнями до неї від 20.06.2019.

Вказаний висновок прийнято до уваги Міністерством при прийнятті 02.07.2019 наказу № 1996/5 (в мотивувальній частині ухвали - Наказ або Спірний наказ або Оскаржуваний наказ або Оспорюваний наказ), що є предметом спору у цій справі.

Також зі змісту Наказу Міністерства убачається про його прийняття згідно приписів ч.ч. 2, 5 ст. 26, пп. «а», «г» п. 2 ч. 6 ст. 37 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", п. 12 «Порядку розгляду скарг у сфері державної реєстрації», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 № 1128, та про: задоволення у повному обсязі скарги голови ліквідаційної комісії (ліквідатора) Товариства з обмеженою відповідальністю «Приват-Житло-Юг» ОСОБА_2 від 19.06.2019 з доповненнями до неї від 20.06.2019; скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 26.09.2016 № 31575232, прийнятого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_1; тимчасового заблокування доступу приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу ОСОБА_1 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно строком на 6 (шість) місяців, забезпечення виконання чого покладено на Державне підприємство «Національні інформаційні системи».

Поряд з цим, матеріали справи свідчать про прийняття Великою Палатою Верховного Суду постанови від 02.07.2019 у справі № 915/1089/16 (провадження № 12-9гс19), згідно якої постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 15 листопада 2018 року та ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 12 вересня 2018 року - скасовано, а справу № 915/1089/16 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Тріада-ТД» до Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк», Товариства з обмеженою відповідальністю «Приват-Житло-Юг», приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_1, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, про визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора; зобов`язання виключити запис з державного реєстру направлено для продовження розгляду до Господарського суду Миколаївської області.

Наразі суд примічає, що з огляду на визначені в ст.ст 150, 151, 152 КАС України правила і обставини, та враховуючи підстави прийняття Спірного наказу, слід виокремити, що Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (по тексту можливо - Закон) регулює відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, і спрямований на забезпечення визнання та захисту державою таких прав.

Вказаний нормативно-правовий акт, поряд з правовим регулюванням питань, наприклад, системи органів та суб`єктів, які здійснюють повноваження у сфері державної реєстрації прав, до яких, між іншим, відносяться: 1) Міністерство юстиції України та його територіальні органи; 2) суб`єкти державної реєстрації прав: виконавчі органи сільських, селищних та міських рад, Київська, Севастопольська міські, районні, районні у містах Києві та Севастополі державні адміністрації; акредитовані суб`єкти; 3) державні реєстратори прав на нерухоме майно, зокрема, нотаріуси, регулює питання порядку оскарження рішень, дій або бездіяльності у сфері державної реєстрації прав.

Так, за ч. 1 ст. 37 Закону, рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації прав можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України, його територіальних органів або до суду.

Міністерство юстиції України розглядає скарги:

1) на рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав (крім випадків, коли таке право набуто на підставі рішення суду, а також коли щодо нерухомого майна наявний судовий спір);

2) на рішення, дії або бездіяльність територіальних органів Міністерства юстиції України.

Територіальні органи Міністерства юстиції України розглядають скарги:

1) на рішення (крім рішення про державну реєстрацію прав), дії або бездіяльність державного реєстратора;

2) на дії або бездіяльність суб`єктів державної реєстрації прав.

Територіальний орган Міністерства юстиції України розглядає скарги щодо державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації прав, які здійснюють діяльність у межах території, на якій діє відповідний територіальний орган (ч. 2 ст. 37 Закону).

Наведені приписи ст. 37 Закону визначають компетенцію Міністерства юстиції України та територіальних органів Міністерства юстиції України щодо розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації прав.

За результатами розгляду скарги Міністерство юстиції України та його територіальні органи приймають мотивоване рішення про: 1) відмову у задоволенні скарги; 2) задоволення (повне чи часткове) скарги шляхом прийняття рішення про: а) скасування рішення про державну реєстрацію прав, скасування рішення територіального органу Міністерства юстиції України, прийнятого за результатами розгляду скарги; б) скасування рішення про відмову в державній реєстрації прав та проведення державної реєстрації прав; в) внесення змін до записів Державного реєстру прав та виправлення помилки, допущеної державним реєстратором; г) тимчасове блокування доступу державного реєстратора до Державного реєстру прав; ґ) анулювання доступу державного реєстратора до Державного реєстру прав; д) скасування акредитації суб`єкта державної реєстрації; е) притягнення до дисциплінарної відповідальності посадової особи територіального органу Міністерства юстиції України; є) направлення до Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату при Міністерстві юстиції України подання щодо анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю (п.п. 1, 2 ч. 6 ст. 37 Закону).

Міністерство юстиції України та його територіальні органи відмовляють у задоволенні скарги, якщо: 1) скарга оформлена без дотримання вимог, визначених частиною п`ятою цієї статті; 2) на момент прийняття рішення за результатом розгляду скарги відбулася державна реєстрація цього права за іншою особою, ніж зазначена у рішенні, що оскаржується; 3) наявна інформація про судове рішення або ухвалу про відмову позивача від позову з того самого предмета спору, про визнання позову відповідачем або затвердження мирової угоди сторін; 4) наявна інформація про судове провадження у зв`язку із спором між тими самими сторонами, з тих самих предмета і підстав; 5) є рішення цього органу з того самого питання; 6) в органі розглядається скарга з цього питання від того самого скаржника; 7) скарга подана особою, яка не має на це повноважень; 8) закінчився встановлений законом строк подачі скарги; 9) розгляд питань, порушених у скарзі, не належить до компетенції органу; 10) державним реєстратором, територіальним органом Міністерства юстиції України прийнято таке рішення відповідно до законодавства (ч. 8 ст. 37 Закону).

З правових конструкцій ч.ч. 3, 5, 6, 8 ст. 37 Закону випливає, що протягом 60 календарних днів з дня прийняття рішення, що оскаржується, або з дня, коли особа, дізналася чи могла дізнатися про порушення її прав відповідною дією чи бездіяльністю, до суб`єкта розгляду скарги, особою, яка вважає, що її права порушено, може бути подано скаргу на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації прав або територіального органу Міністерства юстиції України. При цьому, окрім дотримання суб`єктом подачі скарги вимог щодо змісту/оформлення скарги, скаржником повинно бути дотримано вимоги Закону щодо строків подання скарги, що, в свою чергу, впливає на прийняття Міністерством юстиції України та його територіальними органами мотивованого рішення про відмову у задоволенні скарги або задоволення (повне чи часткове) скарги.

Частина дев`ята статті 37 Закону встановлює, що порядок розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації прав, територіальних органів Міністерства юстиції України визначається Кабінетом Міністрів України.

Зокрема, «Порядком розгляду скарг у сфері державної реєстрації», затв. Постановою Кабінету Міністрів України № 1128 від 25.12.2015, визначається процедура розгляду відповідно до Законів України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" та "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації, територіального органу Мін`юсту, що здійснюється Мін`юстом та його територіальними органами.

Розгляд скарг здійснюється за заявою особи, яка вважає, що її права порушено, що подається виключно у письмовій формі та повинна містити обов`язкові відомості та документи, що долучаються до скарги, передбачені Законами, а також відомості про бажання скаржника та / або його представника взяти участь у розгляді відповідної скарги по суті та про один із способів, зазначених у пункті 10 цього Порядку, в який скаржник бажає отримати повідомлення про зазначений розгляд (п. 3 Порядку).

Згідно п. 5 Порядку, перед розглядом скарги по суті комісія вивчає скаргу для встановлення: 1) чи віднесено розгляд скарги відповідно до Законів до повноважень суб`єкта розгляду скарги (належний суб`єкт розгляду скарги); 2) чи дотримано вимоги Законів щодо строків подання скарги, вимог щодо її оформлення та/або щодо документів, що долучаються до скарги; 3) чи наявні (відсутні) інші скарги у суб`єкта розгляду скарги.

Під час розгляду скарги по суті комісія встановлює наявність чи відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення скаржника, зазначених у скарзі, та інші обставини, які мають значення для об`єктивного розгляду скарги (п. 8 Порядку).

Положеннями Порядку також передбачено, що під час розгляду скарги по суті обов`язково запрошується скаржник та / або його представник (за умови якщо ним зазначено про це у скарзі), суб`єкт оскарження та інші заінтересовані особи, зазначені у скарзі або встановлені відповідно до відомостей реєстрів. Неприбуття таких осіб, яким було належним чином повідомлено про розгляд скарги, а також неотримання такими особами повідомлень про час та місце розгляду скарги з причин, що не залежать від суб`єкта розгляду скарги, не перешкоджає її розгляду.

Суб`єкт оскарження та інші заінтересовані особи, зазначені у скарзі або встановлені відповідно до відомостей реєстрів, мають право подавати письмові пояснення по суті скарги, які обов`язково приймаються комісією до розгляду.

У разі повідомлення скаржником та/або його представником, іншими особами, які беруть участь у розгляді скарги по суті, про наявність судового спору між тими самими сторонами, з того ж предмета, з тих же підстав, про які зазначено у скарзі, вони подають комісії засвідчену копію відповідного рішення суду.

За результатами розгляду скарги суб`єкт розгляду скарги на підставі висновків комісії приймає мотивоване рішення про задоволення скарги або про відмову в її задоволенні з підстав, передбачених Законами, у формі наказу.

Виходячи з наведених приписів Порядку та Закону, в їх сукупності, слід акцентувати увагу на необхідності дотримання комісією з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації як процедурних питань розгляду скарги, у тому числі, щодо: строків подання скарги, вимог щодо її оформлення та/або щодо документів, що долучаються до скарги; повідомлення осіб, запрошених до розгляду скарги по суті, про час і місце розгляду скарги; так і дослідження обставин, викладених у скарзі у повному обсязі, для об`єктивного розгляду скарги; а також відповідно, і обов`язок прийняття комісією мотивованого рішення, яке, в свою чергу, приймається до уваги Міністерством юстиції України при прийнятті ним мотивованого рішення про задоволення скарги або про відмову в її задоволенні з підстав, передбачених Законами, у формі наказу.

Суд відзначає, що під час розгляду заяви про забезпечення позову, судом має враховуватися, по-перше, що забезпечення адміністративного позову - це вжиття судом, до вирішення адміністративної справи по суті, визначених Кодексом адміністративного судочинства України заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому постанови суду, якщо її буде прийнято на користь позивача.

В розумінні наведених процесуальних норм КАС України, у вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги; імовірності ускладнення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

По-друге, при вирішенні питання про забезпечення позову суд здійснює оцінку необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності ускладнення виконання або невиконання рішення адміністративного суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Отже, якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам та інтересам позивача, або захист цих прав та інтересів стане неможливим чи для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також якщо очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, суд може постановити ухвалу про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову.

По-третє, приймаючи рішення щодо необхідності надання особі тимчасового захисту, суд бере до уваги всі фактори та інтереси, які мають відношення до цієї справи. Рішення про вжиття заходів тимчасового захисту може, зокрема, прийматися у разі, якщо виконання адміністративного акта може спричинити значну шкоду, відшкодування якої неминуче пов`язано з труднощами, і якщо на перший погляд наявні достатньо вагомі підстави для сумнівів у правомірності такого акта.

Заходи тимчасового захисту, про вжиття яких розпорядився правомочний суд, можуть мати форму повного або часткового призупинення виконання адміністративного акта, повного або часткового відновлення ситуації, яка існувала на момент прийняття цього адміністративного акта або після його прийняття, а також покладення судом, згідно з його повноваженнями, відповідного обов`язку на адміністративний орган влади.

Таким чином, вжиття заходів забезпечення позову за заявою позивача не є вирішенням публічного-правового спору по суті без фактичного його розгляду судом. Зупинення дії оскаржуваного наказу не скасовує його чинність, ніяк не змінює обсягу прав та обов`язків сторін у спорі, а лише тимчасово забороняє застосування передбачених ним заходів до вирішення спору в даній справі.

Додатково, суд примічає, що Закон України «Про нотаріат» встановлює порядок правового регулювання діяльності нотаріату в Україні.

В силу приписів Закону України «Про нотаріат», нотаріус - це уповноважена державою фізична особа, яка здійснює нотаріальну діяльність у державній нотаріальній конторі, державному нотаріальному архіві або незалежну професійну нотаріальну діяльність, зокрема посвідчує права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняє інші нотаріальні дії, передбачені законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.

Нотаріус не може займатися підприємницькою, адвокатською діяльністю, бути засновником адвокатських об`єднань, перебувати на державній службі або службі в органах місцевого самоврядування, у штаті інших юридичних осіб, а також виконувати іншу оплачувану роботу, крім викладацької, наукової і творчої діяльності

Приватні нотаріуси за вчинення нотаріальних дій справляють плату, розмір якої визначається за домовленістю між нотаріусом та громадянином або юридичною особою.

Приватний нотаріус сплачує податки, встановлені Податковим кодексом України.

В розрізі наведених акцентів варто також зауважити, що при вирішенні процесуального питання «заходів забезпечення позову» суд враховує Рекомендації N R (89) 8 про тимчасовий судовий захист в адміністративних справах, прийняті Комітетом Міністрів Ради Європи 13 вересня 1989 року, відповідно до яких рішення про вжиття тимчасового захисту може, зокрема, прийматися у разі, якщо виконання адміністративного акта може спричинити значну шкоду, відшкодування якої неминуче пов`язано з труднощами, і якщо на перший погляд наявні достатньо вагомі підстави для сумнівів у правомірності такого акта. Суд, який постановляє вжити такий захід, не зобов`язаний одночасно висловлювати думку щодо законності чи правомірності відповідного адміністративного акту; його рішення стосовно вжиття таких заходів жодним чином не повинно мати визначального впливу на рішення, яке згодом має бути ухвалено у зв`язку з оскарженням адміністративного акту.

Крім того, згідно з ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Так, у рішенні від 31.07.2003 у справі "Дорани проти Ірландії" Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Причому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Салах Шейх проти Нідерландів", ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними. При вирішенні справи "Каіч та інші проти Хорватії" (рішення від 17.07.2008) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби ст. 13 декларувала право на ефективний засіб захисту але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Отже, з аналізу викладених обставин справи в аспекті вказаних нормативних положень, керуючись наведеними концептуальними позиціями Європейського суду з прав людини, суд приходить до висновків, що:

- по-перше, правомірність Спірного наказу, як, між іншим, і висновку Комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації від 01.07.2019, підлягають дослідженню під час судового розгляду цієї адміністративної справи, проте водночас Оскаржуваний наказ з моменту прийняття вже має правовим наслідком позбавлення позивача можливості та права здійснювати повноваження, визначені законодавством, за наявності чинного відповідного свідоцтва;

- по-друге, наявність невирішеного спору у справі № 915/1089/16 про скасування рішення, запису щодо скасування права власності на об`єкт нерухомого майна, а також відсутність посилання на його існування у скарзі голови ліквідаційної комісії (ліквідатора) Товариства з обмеженою відповідальністю «Приват-Житло-Юг» ОСОБА_2 вказує на правову невизначеність у питанні встановлення Комісією з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації інших обставин, які мають значення для об`єктивного розгляду окресленої вище скарги;

- по-третє, шляхом видачі Оспорюваного наказу позивача фактично позбавлено можливості отримувати дохід від його професійної діяльності, пов`язаної із доступом до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. При цьому, у Приватного нотаріуса є зобов`язання як перед державою у вигляді сплати податків, так і щодо сплати заробітної плати працівникам, не зважаючи на фактичне зупинення його діяльності;

- по-четверте, прийняттям МЮ України Наказу фактично суттєво обмежено гарантоване Конституцією України право позивача на працю, оскільки його діяльність (як приватного нотаріуса) значною мірою пов`язана із доступом до Єдиного державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Іншою оплачуваною роботою позивач займатись не може, окрім викладацької, наукової і творчої діяльності (ст. 3 Закону України «Про нотаріат»).

Таким чином, на думку суду, наведеним позивачем обґрунтуванням заяви про забезпечення позову та доданими до нього письмовими доказами, доведено, що невжиття заявлених у заяві заходів забезпечення позову в частині зупинення пунктів 3 та 5 Наказу може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернутися до суду.

Окрім того, з огляду на приписи Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та Закону України «Про нотаріат», судом наголошується, що у вирішенні питання щодо вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, суд оцінив, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти та дійшов висновку, що невжиття таких заходів, очевидно, може призвести до того, що захист прав, свобод та інтересів позивача, на захист яких подано позов, стане неможливим, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

Суд акцентує увагу, що заходи забезпечення адміністративного позову, про які у просить Заявник, в частині зупинення пунктів 3 і 5 Наказу відповідають предмету позову та, в той же час, вжиття таких заходів не зумовлює фактичного вирішення спору по суті, а спрямовані лише на збереження існуючого становища до розгляду справи по суті.

З огляду на наведене в цілому, приймаючи до уваги, що позивачем подані належні та переконливі докази існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам та інтересам до ухвалення рішення в даній адміністративній справі та необхідності докладання значних зусиль та витрат для захисту цих прав, свобод та інтересів у майбутньому, в разі не вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, суд, з урахуванням доцільності, з огляду на вимоги ст. 152 КАС України, зупинення дії пунктів 3 і 5 Наказу на час розгляду справи, та з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить Заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб, прийшов до висновку про достатність підстав для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову та часткового задоволення заяви, зокрема шляхом зупинення дії наказу Міністерства юстиції України № 1996/5 від 02.07.2019 в частині тимчасового заблокування доступу приватного нотаріусу Київського міського нотаріального округу ОСОБА_1 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно строком на 6 (шість) місяців, а також забезпечення Державним підприємством «Національні інформаційні системи» виконання тимчасового заблокування доступу приватного нотаріусу Київського міського нотаріального округу ОСОБА_1 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно строком на 6 (шість) місяців.

В частині вимог Заявника щодо зупинення п.п. 1, 2, 4 Наказу, суд звертає увагу, що заява ОСОБА_1 у наведених рамках задоволенню не підлягає як необґрунтована.

Окремо, суд зауважує, що не висловлює думку в площині питань очевидності ознак протиправності Наказу, а ухвала стосовно вжиття таких заходів жодним чином не має визначального впливу на рішення, яке згодом може бути ухвалено у зв`язку з оскарженням Спірного наказу.

У відповідності до ч. 1 статті 372 КАС України, у разі необхідності спосіб, строки і порядок виконання можуть бути визначені у самому судовому рішенні. Так само на відповідних суб`єктів владних повноважень можуть бути покладені обов`язки щодо забезпечення виконання рішення.

Згідно п. 2.4. Статуту Державного підприємства «Національні інформаційні системи» (розміщений у вільному доступі за посиланням: https://nais.gov.ua/about), основними завданнями підприємства є технічне, технологічне забезпечення створення та супроводження програмного забезпечення ведення автоматизованих систем Єдиних та Державних реєстрів, а також інших електронних баз даних, що створюються відповідно до законодавства України, надання доступу фізичним та юридичним особам до автоматизованих систем Єдиних та Державних реєстрів, забезпечення збереження та захисту даних, що містяться в автоматизованих системах Єдиних та Державних реєстрів, отримання прибутку від здійснюваної діяльності.

Беручи до уваги наведене, з метою забезпечення реального виконання даного судового рішення та уникнення випадків невірного трактування порядку його виконання, суд вважає за необхідне визначити спосіб і порядок його виконання шляхом зобов`язання Державного підприємства «Національні інформаційні системи», як суб`єкта, основними завданнями якого є, зокрема, надання доступу фізичним та юридичним особам до автоматизованих систем Єдиних та Державних реєстрів, у тому числі, Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, тобто суб`єкта, який фактично наділений повноваженнями виконання відповідного рішення МЮ України, відновити приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу ОСОБА_1 доступ до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 150-154, 156, 241-243, 248, 256 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

1. Заяву б/н від 15.07.2019 «Про забезпечення позову» приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

2. Вжити заходів забезпечення позову у справі № 640/12935/19 та зупинити дію наказу Міністерства юстиції України № 1996/5 від 02.07.2019 в частині тимчасового заблокування доступу приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу ОСОБА_1 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно строком на 6 (шість) місяців (п. 3), а також забезпечення Державним підприємством «Національні інформаційні системи» виконання тимчасового заблокування доступу приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу ОСОБА_1 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно строком на 6 (шість) місяців (п. 5).

3. У іншій частині заяви відмовити.

4. Визначити спосіб і порядок виконання даного судового рішення шляхом зобов`язання Державного підприємства «Національні інформаційні системи» відновити приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу ОСОБА_1 доступ до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

5. Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

6. Ухвала може бути пред`явлена до виконання в порядку Закону України "Про виконавче провадження" в строк до 23.07.2022.

7. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

8. Ухвала діє до вирішення справи по суті та набрання рішення по справі законної сили.

9. Стягувачем у виконавчому провадженні, відкритому на підставі даної ухвали є: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 ), а боржниками: Міністерство юстиції України (адреса: 01001, м. Київ, вул. Архітектора Городецького, буд. 13, ідентифікаційний код - 00015622); Державне підприємство «Національні інформаційні системи» Міністерства юстиції України (адреса: 04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, буд. 4, ідентифікаційний номер - 39787008).

10. Ухвалу направити для виконання учасникам у справі № 640/12935/19.

Ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову відповідно до ч. 8 ст. 154 КАС України може бути оскаржено.

Суддя К.С. Пащенко