Справа № 160/3961/19
Суддя: Букіна Лілія Євгенівна
Дата ухвалення: 2019-07-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 липня 2019 року Справа № 160/3961/19
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючий суддя - Букіна Л.Є.,
за участю: секретаря судового засідання Носаль П.В.,
представника позивача - Мамаєва Є.М.,
представника відповідача-1 - Ресенчук О.Ю.,
представника відповідача-2 - не з`явився,
представника третьої особи - Тюнікова Ю.В.,
розглянувши за правилами загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні у місті Дніпрі адміністративну справу за позовом Дніпропетровської місцевої прокуратури № 3 Дніпропетровської області до Дніпровської міської ради, Департаменту гуманітарної політики Дніпровської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Комунальний заклад освіти «Середня загальноосвітня школа №75» Дніпровської міської ради, про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-
Дніпропетровська місцева прокуратура № 3 Дніпропетровської області звернулася до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Дніпровської міської ради, Департаменту гуманітарної політики Дніпровської міської ради про:
- визнання протиправною бездіяльності відповідачів щодо невжиття заходів, направлених на оформлення правовстановлюючих документів на будівлі, споруди Комунального закладу освіти «Середня загальноосвітня школа №75» Дніпровської міської ради та на земельну ділянку, на якій розташований Комунальний заклад освіти «Середня загальноосвітня школа №75» Дніпровської міської ради за адресою: м. Дніпро, вул. Гавриленка, 8а;
- зобов`язання відповідачів вжити заходів, направлених на оформлення правовстановлюючих документів на будівлі, споруди Комунального закладу освіти «Середня загальноосвітня школа №75» Дніпровської міської ради та на земельну ділянку, на якій розташований Комунальний заклад освіти «Середня загальноосвітня школа №75» Дніпровської міської ради за адресою: м. Дніпро, вул. Гавриленка, 8а.
Позовні вимоги обґрунтовані з посиланням на відсутність правовстановлюючих документів на будівлі, споруди та земельну ділянку, які знаходиться під Комунальним закладом освіти «Середня загальноосвітня школа №75» Дніпровської міської ради, що створює передумови для зловживань щодо розпорядження зазначеною земельною ділянкою, ризики для нормального функціонування закладу, здійснення навчально-виховного процесу та може призвести до негативних наслідків у вигляді порушення прав дітей, що в свою чергу є невиконанням гарантій держави у сфері освіти. Вищенаведене свідчить про протиправну бездіяльність Дніпровської міської ради та Департаменту гуманітарної політики Дніпровської міської ради, яка полягає у невжитті останніми заходів щодо оформлення правовстановлюючих документів на будівлі, споруди та земельну ділянку, на якій фактично розташований і функціонує заклад освіти, у зв`язку з чим просить позовні вимоги задовольнити.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.06.2018 року відкрито провадження у справі і залучено Комунальний заклад освіти «Середня загальноосвітня школа №75» Дніпровської міської ради та Дніпровську міську раду до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача. Тією ж ухвалою суду відповідачам роз`яснено право на подання відзиву на позовну заяву.
Відповідачі правом на подання відзиву на позовну заяву не скористалися, будь-які письмові пояснення суду не надали.
Комунальний заклад освіти «Гімназія №3» Дніпровської міської ради свої правом на подання пояснень не скористався.
У судовому засіданні представники учасників справи підтримали свої правові позиції і надали суду пояснення аналогічні тим, що викладені у з`явах по суті.
Заслухавши пояснення представників учасників справи, дослідивши письмові докази, долучені до матеріалів справи, проаналізувавши відповідні норми чинного на момент виникнення спірних правовідносин законодавства, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав.
Прокуратура України становить єдину систему, яка в порядку, передбаченому цим Законом, здійснює встановлені Конституцією України функції з метою захисту прав і свобод людини, загальних інтересів суспільства та держави.
Відповідно до статті 23 Закону України «Про прокуратуру» представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом.
Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у встановленому порядку.
Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень.
Згідно статті 60 Кодексу адміністративного судочинства України прокурор, який звертається до адміністративного суду в інтересах держави, в позовній заяві самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави, та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.
Як вбачається з матеріалів позову, звернення Дніпропетровської місцевої прокуратури № 3 Дніпропетровської області до суду спрямоване на задоволення суспільної потреби у відновленні порушених прав користування навчальним закладом будівлями та земельною ділянкою, що знаходиться за адресою: м. Дніпро, вул. Гавриленка, 8а .
Підтверджуючи наявність у прокурора підстав для здійснення представництва по цій справі законних інтересів держави, оскільки як зазначає позивача, захист цих інтересів не здійснює відповідний орган місцевого самоврядування, до компетенції якого віднесені такі повноваження, суд виходить з такого.
Відповідно до статті 53 Конституції України кожен має право на освіту.
Повна загальна середня освіта є обов`язковою.
Держава забезпечує доступність і безоплатність, зокрема, повної загальної середньої в державних і комунальних навчальних закладах.
Судом встановлено, що будівлі та споруди КЗО «Середня загальноосвітня школа № 75» ДМР перебувають у комунальній власності територіальної громади міста Дніпра.
Рішенням Дніпропетровської міської ради «Про передачу об`єктів нерухомого майна, основних засобів, нематеріальних активів та запасів навчальних закладів міста з балансу відділів освіти районних у місті рад на баланс департаменту гуманітарної політики Дніпропетровської міської ради» №24/15 від 20.10.2016 з балансу Центрального районного відділу освіти м.Дніпра вирішено передати з балансу відділів освіти, в тому числі відділу освіти Центральної районної у м.Дніпрі ради, на баланс департаменту гуманітарної політики Дніпропетровської міської ради об`єкти нерухомого майна, основні засобі, нематеріальні активи та запаси навчальних закладів міста згідно з додатком 1.

Пунктом 76 Додатку 1 до рішення Дніпропетровської міської ради №24/15 від 20.10.2016 на баланс департаменту гуманітарної політики передано об`єкти нерухомого майна, основні засоби, нематеріальні активи та запаси КЗО «Середня загальноосвітня школа № 75» ДМР.

Відповідно до п.1.4 Статуту КЗО «Середня загальноосвітня школа №75» ДМР, затвердженого наказом департаменту гуманітарної політики Дніпровської міської ради № 295 від 14.12.2016, КЗО «Середня загальноосвітня школа №75» ДМР, власником навчального закладу є територіальна громада міста в особі департаменту гуманітарної політики Дніпровської міської ради. Органом уповноваженим здійснювати управління закладом є департамент гуманітарної політики Дніпровської міської ради. Уповноважений орган здійснює фінансування навчального закладу, його матеріально-технічне забезпечення, господарське обслуговування.

Згідно з п.4.1 Статуту управління навчальним закладом здійснюється департаментом гуманітарної політики Дніпровської міської ради, який є представником власника.

Матеріально-технічна база навчального закладу включає будівлі, споруди, землю, комунікації, обладнання, транспортні засоби тощо, вартість яких відображено у балансі навчального закладу. Навчальний заклад користується землею відповідно до вимог чинного законодавства і несе відповідальність за дотримання вимог та норм з їх охорони (п.5.1 Статуту).

Як передбачає п.4.1 Статту, оперативне управління закладом здійснюється управлінням освіти департаменту гуманітарної політики ДМР.

Суд також встановлено, що на момент розгляду вказаної справи, правовстановлюючі документи на будівлі, споруди та земельну ділянку, якою користується третя особа, не оформлені, державна реєстрація не проведена.

При цьому, будь-які відомості щодо реєстрації права власності на будівлі та споруди КЗО «Середня загальноосвітня школа №75» ДМР в інвентаризаційних справах Дніпропетровського міжміського бюро технічної інвентаризації Дніпропетровської обласної ради відсутні, що підтверджується інформацією бюро №4081 від 25.03.2019.

Відповідно до Закону України «Про освіту» від 23 травня 1991 року №1060-XII (далі - Закон №1060-XII) освіта - це основа інтелектуального, культурного, духовного, соціального, економічного розвитку суспільства і держави.

Громадяни України мають право на безкоштовну освіту в усіх державних навчальних закладах. Це право забезпечується, зокрема, розгалуженою мережею навчальних закладів, заснованих на державній та інших формах власності, наукових установ, закладів післядипломної освіти (стаття 3 Закону №1060-XII).

Україна визнає освіту пріоритетною сферою соціально-економічного, духовного і культурного розвитку суспільства.

Державна політика в галузі освіти визначається Верховною Радою України відповідно до Конституції України і здійснюється органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування.

Державний нагляд (контроль) у сфері освіти здійснюється з метою реалізації єдиної державної політики в галузі освіти. Державний нагляд (контроль) здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері освіти, та місцевими органами управління освітою.

До органів управління освітою в Україні належать: центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері освіти; центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері освіти; центральні органи виконавчої влади, яким підпорядковані навчальні заклади; орган виконавчої влади Автономної Республіки Крим у сфері освіти; місцеві державні адміністрації і органи місцевого самоврядування, а також утворені місцевими державними адміністраціями та органами місцевого самоврядування структурні підрозділи з питань освіти (місцеві органи управління освітою).

Згідно статті 14 Закону №1060-XII місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування здійснюють державну політику в галузі освіти і в межах їх компетенції, у тому числі: встановлюють, не нижче визначених центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері освіти, мінімальних нормативів, обсяги бюджетного фінансування навчальних закладів, установ, організацій системи освіти, що є комунальною власністю, та забезпечують фінансування витрат на їх утримання; забезпечують розвиток мережі навчальних закладів та установ, організацій системи освіти, зміцнення їх матеріальної бази, господарське обслуговування.

Місцевими органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування створюються відповідні органи управління освітою, діяльність яких спрямовується на управління навчальними закладами, що є комунальною власністю;

Місцеві органи управління освітою у здійсненні своїх повноважень підпорядковані місцевим органам виконавчої влади, органам місцевого самоврядування та відповідним державним органам управління освітою.

Відповідно до статті 18 Закону №1060-XII навчальні заклади створюються органами державної виконавчої влади і органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності відповідно до потреби громадян у мові навчання, соціально-економічних, національних, культурно-освітніх потреб у них за наявності необхідної матеріально-технічної, науково-методичної бази, педагогічних кадрів.

Частиною другою статті 18 Закону №1060-XII встановлено, що навчальні заклади, що засновані на загальнодержавній або комунальній власності, мають статус державного навчального закладу.

Потреба в навчальних закладах, заснованих на комунальній власності, визначається місцевими органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування.

Система освіти складається із навчальних закладів, наукових, науково-методичних і методичних установ, науково-виробничих підприємств, державних і місцевих органів управління освітою та самоврядування в галузі освіти.

Основним видом середніх навчальних закладів є середня загальноосвітня школа трьох ступенів: перший - початкова школа, що забезпечує початкову загальну освіту, другий - основна школа, що забезпечує базову загальну середню освіту, третій - старша школа, що забезпечує повну загальну середню освіту.

Статтею 63 Закону №1060-XII встановлено, що матеріально-технічна база навчальних закладів та установ системи освіти включає будівлі, споруди, землю, комунікації, обладнання, транспортні засоби, службове житло та інші цінності; майно навчальних закладів та установ, організацій, підприємств системи освіти належить їм на правах, визначених чинним законодавством; земельні ділянки державних навчальних закладів, установ та організацій системи освіти передаються їм у постійне користування відповідно до Земельного кодексу України;

Відповідно до статті 3 Закону України «Про загальну середню освіту» від 13 травня 1999 року №651-XIV (далі - Закон №651-XIV) загальна середня освіта - цілеспрямований процес оволодіння систематизованими знаннями про природу, людину, суспільство, культуру та виробництво засобами пізнавальної і практичної діяльності, результатом якого є інтелектуальний, соціальний і фізичний розвиток особистості, що є основою для подальшої освіти і трудової діяльності.

Загальна середня освіта є обов`язковою основною складовою безперервної освіти.

Загальна середня освіта спрямована на забезпечення всебічного розвитку особистості шляхом навчання та виховання, які ґрунтуються на загальнолюдських цінностях та принципах науковості, полікультурності, світського характеру освіти, системності, інтегративності, єдності навчання і виховання, на засадах гуманізму, демократії, громадянської свідомості, взаємоповаги між націями і народами в інтересах людини, родини, суспільства, держави.

Державні та комунальні загальноосвітні навчальні заклади створюються відповідно центральними, місцевими органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування з урахуванням соціально-економічних, національних, культурно-освітніх і мовних потреб за наявності необхідної кількості учнів (вихованців) відповідно до встановлених нормативів наповнюваності класів, необхідної матеріально-технічної та науково-методичної бази, педагогічних кадрів у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (стаття 11 №651-XIV).

Відповідно до статті 38 Закону №651-XIV до повноважень загальноосвітнього навчального закладу віднесено реалізацію положенні Конституції України, Закону України «Про освіту», інших нормативно-правових актів у галузі освіти та збереження матеріально-технічної бази.

Згідно статті 44 Закону №651-XIV матеріально-технічна база загальноосвітніх навчальних закладів включає будівлі, споруди, землю, комунікації, обладнання, транспортні засоби, службове житло та інші цінності. Майно загальноосвітніх навчальних закладів належить їм на правах, визначених законодавством України.

Вимоги до матеріально-технічної бази загальноосвітніх навчальних закладів визначаються відповідними будівельними і санітарно-гігієнічними нормами і правилами, а також типовими переліками обов`язкового навчального та іншого обладнання.

Відповідно до статті 10 Закону України «Про місцеве самоврядування» (далі - Закон №280/97-ВР) районні ради - це органи місцевого самоврядування, що представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ та міст, у межах повноважень, визначених Конституцією України, цим та іншими законами, а також повноважень, переданих їм сільськими, селищними, міськими радами.

Згідно статті 16 Закону №280/97-ВР органи місцевого самоврядування є юридичними особами і наділяються цим та іншими законами власними повноваженнями, в межах яких діють самостійно і несуть відповідальність за свою діяльність відповідно до закону.

Органам місцевого самоврядування законом можуть надаватися окремі повноваження органів виконавчої влади, у здійсненні яких вони є підконтрольними відповідним органам виконавчої влади.

Районні ради від імені територіальних громад сіл, селищ, міст здійснюють управління об`єктами їхньої спільної власності, що задовольняють спільні потреби територіальних громад (стаття 60 Закону №280/97-ВР).

Відповідно до статті 61 Закону №1060-XII фінансування державних навчальних закладів та установ, організацій, підприємств системи освіти здійснюється за рахунок коштів відповідних бюджетів, коштів галузей народного господарства, державних підприємств і організацій, а також додаткових джерел фінансування. Держава забезпечує бюджетні асигнування на освіту в розмірі не меншому десяти відсотків національного доходу, а також валютні асигнування на основну діяльність.

Відповідно до частини 2 статті 61 Закону №280/97-ВР районні ради затверджують районні бюджети, які формуються з коштів державного бюджету для їх відповідного розподілу між територіальними громадами або для виконання спільних проектів та з коштів, залучених на договірних засадах з місцевих бюджетів для реалізації спільних соціально-економічних та культурних програм, контролюють їх виконання.

Районний бюджет - це план утворення і використання фінансових ресурсів, необхідних для забезпечення спільних інтересів територіальних громад сіл, селищ, міст районного значення, виконання місцевих програм, здійснення бюджетного вирівнювання.

Відповідно до статті 89 Бюджетного кодексу України до видатків, що здійснюються з районних бюджетів, відносяться видатки на загальну середню освіту - загальноосвітні навчальні заклади усіх ступенів.

Згідно з пунктом 1.1 Положення про департамент гуманітарної політики Дніпровської міської ради №37/9 від 08.06.2016 - департамент гуманітарної політики Дніпровської міської ради є виконавчим органом Дніпровської міської ради, підконтрольний та підзвітний ДМР, підпорядкований її виконавчому комітету, Дніпровському міському голові та заступнику міського голови з питань діяльності виконавчих органів відповідно до розподілу повноважень.

Відповідно до п. п. 2.2.4, 2.3.2, 2.3.4, 2.3.5 Положення № 37/9 від 08.06.2016 до основних завдань та функцій департаменту входить: створення умов для здобуття громадянами дошкільної, повної загальної середньої та позашкільної освіти; здійснення управління підпорядкованими закладами освіти, організація їх матеріально-технічного та фінансового забезпечення; здійснення їх інспектування та підготовки пропозицій до проекту міського бюджету щодо фінансування програм розвитку освіти.

Згідно з пунктами 2.3.12, Положення № 37/9 від 08.06.2016 до компетенції департаменту належать повноваження щодо внесення пропозицій щодо обсягів бюджетного фінансування закладів та установ, підпорядкованих департаменту, аналіз використання бюджетних коштів.

Пунктом 2.10 Положення №37/9 від 08.06.2016 передбачено, що напрямки діяльності департаменту та його повноваження, які стосуються забезпечення реалізації державної політики у сфері освіти, культури, молоді, фізичної культури та спорту, що не визначені у цьому Положенні, передбачаються законодавством України.

Положенням про управління освіти департаменту гуманітарної політики Дніпровської міської ради, затверджене наказом директора департаменту гуманітарної політики Дніпровської міської ради №247 від 28.10.2016, а саме пунктом 1.1 зазначено, що управління освіти департаменту гуманітарної політики Дніпровської міської ради відповідно до рішення Дніпровської міської ради від 20.10.2016 №40/15 є структурним підрозділом департаменту гуманітарної політики Дніпровської міської ради.

А відтак, враховуючи те, що процесуальним законом передбачено право прокурора звертатися до адміністративного суду із позовом про захист прав та інтересів держави задля забезпечення виконання конституційних гарантій та позитивних зобов`язань держави, доводи прокурора щодо здійснення представництва інтересів держави в цій справі є обґрунтованими.

Вирішуючи спор по суті, суд зазначає, що статтею 12 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) визначені повноваження сільських, селищних міських рад у галузі земельних відносин, до яких віднесено розпорядження землями територіальних громад, надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності та інші.

Відповідно до ч. 1 ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної та комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Відповідно до ст. 122 ЗК України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для усіх потреб.

Порядок надання земельних ділянок комунальної власності у користування визначений ст. 123 ЗК України.

Відповідно до вимог ст. 92 ЗК України право постійного користування земельною ділянкою - це право володіння та користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній та комунальній власності без встановлення строку.

Згідно з приписами ст. 126 ЗК України, право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Частинами 1, 3 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» встановлено, що державна реєстрація прав є обов`язковою. Інформація про права на нерухоме майно та їх обтяження підлягає внесенню до Державного реєстру прав.

Права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до вимог цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

З наведеного слідує, що обов`язковою умовою фактичного використання земельної ділянки є наявність правовстановлюючих документів на земельну ділянку, оформлених у відповідності до вимог закону. При цьому, відсутність правовстановлюючих документів порушує передбачені державою принципи раціонального й ефективного використання та охорони земель та призводить до неефективного управління земельними ресурсами та землекористуванням.

Як вже встановлено судом, на момент розгляду вказаної справи, правовстановлюючі документи на будівлі, споруди та земельну ділянку, якою користується третя особа, не оформлені, державна реєстрація не проведена.

При цьому, будь-які відомості щодо реєстрації права власності на будівлі та споруди КЗО «Середня загальноосвітня школа №75» ДМР в інвентаризаційних справах Дніпропетровського міжміського бюро технічної інвентаризації Дніпропетровської обласної ради відсутні, що підтверджується інформацією бюро №4081 від 25.03.2019.

Відповідач з цього приводу зазначає, що ним на адресу міського голови скеровано листи про виділення коштів для здійснення оплати послуг на виготовлення землевпорядної документації та проведення інвентаризації земельних ділянок.

Суд зазначає, що на підтвердження дій щодо вжиття заходів на виділення додаткових коштів для забезпечення закладу освіти прав на землю, Дніпровською міською радою та його структурним підрозділом не надано доказів того, що вжиття таких заходів спрямоване в тому числі для виділення коштів саме для розроблення землевпорядної документації Комунального закладу освіти «Середня загальноосвітня школа №75» Дніпровської міської ради (калькуляцію сум, які просили виділити, тощо).

Разом з цим, вжиті відповідачем заходи не призвели до усунення порушень норм чинного земельного законодавства, при цьому, вчинення вказаних дій відбулось після багаточисленних запитів державних правоохоронних органів усіх рівнів та вже після відкриття провадження у цій справі.

Інших доказів вжиття заходів, спрямованих на належне оформлення правовстановлюючих документів на земельну ділянку відповідачем суду не надано.

На переконання суду, відсутність правовстановлюючих документів на споруди та земельну ділянку, на якій знаходиться навчальний заклад, створює передумови до зловживань щодо розпорядження зазначеною земельною ділянкою, ризики для нормального функціонування дошкільного закладу, що може призвести до негативних наслідків та порушення прав дітей. У зв`язку із цим, діяльність навчального закладу підлягає приведенню у відповідність до законодавства.

Крім того, наявність акта на право постійного користування земельною ділянкою дозволить покращити роботу закладу, привести її до вимог діючого законодавства.

Таким чином, внаслідок допущеної бездіяльності, документи на будівлі, споруду та земельну ділянку, яка знаходиться під Комунальним закладом, за адресою: м. Дніпро, вул. Гавриленка, 8а , власником якого є територіальна громада міста в особі Дніпровської міської ради, а органом, уповноваженим здійснювати управління закладом є відповідач-1, на момент розгляду вказаної справи не оформлені, що є порушенням норм чинного законодавства та наявністю підстав для задоволення позову.

Враховуючи те, що позивач довів суду правомірність заявлених вимог, для ефективного захисту порушених прав суд вважає за необхідне зобов`язати відповідачів вжити заходи, спрямованих на оформлення правовстановлюючих документів та передачі споруд і земельної ділянки у постійне користування Комунальному закладу.

Згідно зі статтею 139 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати до стягнення не підлягають.

У той же час, судом встановлено, що позивачем надмірно сплачений судовий збір у розмірі 1921 грн., з огляду на те, що заявлені позовні вимоги є похідними, який підлягає поверненню на користь останнього.

Керуючись ст. 241-246, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, -

В И Р І Ш И В:

Позов Дніпропетровської місцевої прокуратури № 3 Дніпропетровської області - задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльності Дніпровської міської ради, Департаменту гуманітарної політики Дніпровської міської ради щодо невжиття заходів, направлених на оформлення правовстановлюючих документів на будівлі, споруди Комунального закладу освіти «Середня загальноосвітня школа №75» Дніпровської міської ради та на земельну ділянку, на якій розташований Комунальний заклад освіти «Середня загальноосвітня школа №75» Дніпровської міської ради за адресою: м. Дніпро, вул. Гавриленка, 8а

Зобов`язати Дніпровську міську раду, Департамент гуманітарної політики Дніпровської міської ради вжити заходів, направлених на оформлення правовстановлюючих документів на будівлі, споруди Комунального закладу освіти «Середня загальноосвітня школа №75» Дніпровської міської ради та на земельну ділянку, на якій розташований Комунальний заклад освіти «Середня загальноосвітня школа №75» Дніпровської міської ради за адресою: м. Дніпро, вул. Гавриленка, 8а

Повернути на користь Дніпропетровської місцевої прокуратури № 3 Дніпропетровської області суму надміру сплаченого судового збору у розмір 1921 грн. (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна гривня) згідно із платіжного доручення від 17.04.2019 року № 917, оригінал якого знаходиться у матеріалах справи № 160/3961/19.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, у разі якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного перегляду справи.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його складання.

Учасник справи, якому повне рішення суду не вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення суду складений 26.07.2019 року.

Суддя Л.Є. Букіна