Справа № 2-а/2506/518/11
Суддя: Радишевська О.Р.
Дата ухвалення: 2019-07-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

25 липня 2019 року

Київ

справа №2-а/2506/518/11

адміністративне провадження №К/9901/12917/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

cудді-доповідача - Радишевської О.Р.,

суддів - Кашпур О.В., Уханенка С.А.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні в касаційній інстанції адміністративну справу №2-а/2506/518/11

за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії, провадження по якій відкрито

за касаційною скаргою Міністерства оборони України на постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 20 квітня 2016 року, ухвалену в складі: головуючого судді - Скалозуба Ю.О., суддів - Бородавкіної С.В., Лобана Д.В., та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 08 червня 2016 року, ухвалену в складі: головуючого судді - Гром Л.М., суддів - Безименної Н.В., Бєлової Л.В.,

УСТАНОВИВ:

І. Суть спору

1. ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Міністерства оборони України, в якому просив суд:

1.1. визнати протиправними дії Міністерства оборони України в частині надання відповідей на особисті звернення ОСОБА_1 від 07 квітня 2010 року, від 15 травня 2010 року та від 01 жовтня 2010 року особами, до повноважень яких не належить вирішення заявленого питання про перегляд протоколу від 10 березня 2008 року №3 Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі, каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби, про призначення розміру одноразової грошової допомоги з урахуванням грошового забезпечення, що отримував ОСОБА_1 за останньою посадою в повному обсязі; недодержання Міністерством оборони України строків розгляду звернення від 15 травня 2010 року та порядку розгляду скарги від 01 жовтня 2010 року Департаментом фінансів Міністерства оборони України, що є органом, дії якого оскаржуються, в порушення вимог статей 7, 15, 16, 20 Закону України «Про звернення громадян»;

1.2. зобов`язати Міністерство оборони України вчинити певні дії на виконання вимог Закону України «Про звернення громадян».

2. На обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він звернувся до Міністерства оборони України зі зверненнями, предмет яких стосувався перерахунку раніше встановленої йому одноразової грошової допомоги як військовослужбовцю, якому встановлена інвалідність.

3. Як зазначає позивач, розгляд указаних звернень Міністерство оборони України доручило здійснити Департаменту фінансів, який відповідною компетенцією не наділений.

4. Позивач наполягає на тому, що для розгляду порушених у зверненнях питань у Міністерстві оборони України утворено постійно діючу комісію, якій також доручено здійснювати розгляд звернень, пов`язаних з призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги військовослужбовцям.

5. Відповідач позов не визнав. У заперечені на позов зазначив, що надання роз`яснень з питань застосування нормативно-правових актів щодо виплати грошового забезпечення, оплати праці й інших соціальних виплат є компетенцією Департаменту фінансів Міністерства оборони України.

ІІ. Установлені судами фактичні обставини справи

6. 07 квітня 2010 року ОСОБА_1 звернувся до Міністерства оборони України зі зверненням, в якому просив: переглянути протокол Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі, каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби, від 10 березня 2008 року №3 і нарахувати одноразову грошову допомогу, передбачену статтею 41 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», з урахуванням суми грошового забезпечення, що зазначена в довідці від 22 жовтня 2007 року № 226 у розмірі 5988,77 грн.

7. Листом від 20 квітня 2019 року за №248/6/С/6564/344 Департамент фінансів Міністерства оборони України повідомив ОСОБА_1 про те, що розмір одноразової грошової допомоги розрахований на умовах, визначених Порядком призначення і виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби, що сталися у 2006 році, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2007 року №284.

8. 15 травня 2010 року ОСОБА_1 звернувся зі заявою до заступника Міністра оборони України - голови Комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі, каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби, в якій, посилаючись на неналежний розгляд його заяви від 07 квітня 2010 року, просив переглянути протокол від 10 березня 2008 року №3 і нарахувати одноразову грошову допомогу, передбачену статтею 41 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», з урахуванням суми грошового забезпечення, що зазначена в довідці від 22 жовтня 2007 року № 226 у розмірі 5988,77 грн.

9. Листом від 15 червня 2010 року №248/6/С/6564/550 Департамент фінансів Міністерства оборони України повідомив ОСОБА_1 про те, що відповідь на порушені в зверненні від 15 травня 2010 року питання була надана листом від 20 квітня 2019 року за №248/6/С/6564/344.

10. 01 жовтня 2010 року ОСОБА_1 звернувся до Міністерства оборони України зі скаргою, в якій стверджував, що відповіді на звернення від 07 квітня 2010 року та від 15 травня 2010 року були надані особою, якій вони не були адресовані, та до компетенції якої не віднесено порушені у зверненнях питання.

11. Листом від 22 жовтня 2010 року №248/6/П/76454/1470 Департамент фінансів Міністерства оборони України повідомив ОСОБА_1 про те, що розмір виплаченої йому одноразової грошової допомоги відповідає положенням відповідних нормативно-правових актів, які регулюють її нарахування, у зв`язку з чим підстав для перегляду її розміру немає.

12. Стверджуючи про порушення порядку розгляду його звернень від 07 квітня 2010 року, від 15 травня 2010 року та від 01 жовтня 2010 року, позивач звернувся до суду.

ІІІ. Рішення судів першої та апеляційної інстанцій і мотиви їх ухвалення

13. Постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 20 квітня 2016 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 08 червня 2016 року, адміністративний позов задоволено:

13.1. визнано протиправними дії Міністерства оборони України в частині надання відповідей на особисті звернення ОСОБА_1 від 07 квітня 2010 року, від 15 травня 2010 року та від 01 жовтня 2010 року особами, до повноважень яких не належить вирішення заявленого питання щодо перегляду протоколу від 10 березня 2008 року №3 Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі, каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби, про призначення розміру одноразової грошової допомоги з урахуванням грошового забезпечення, що отримував ОСОБА_1 за останньою посадою у повному обсязі; недодержання Міністерством оборони України строків розгляду звернення від 15 травня 2010 року та порядку розгляду скарги від 01 жовтня 2010 року Департаментом фінансів Міністерства оборони України, що є органом, дії якого оскаржуються, в порушення вимог статей 7, 15, 16, 20 Закону України «Про звернення громадян».

13.2. зобов`язано Міністерство оборони України надати відповіді на особисті звернення ОСОБА_1 від 07 квітня 2010 року, від 15 травня 2010 року та від 01 жовтня 2010 року на виконання вимог Закону України «Про звернення громадян».

14. Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції, позицію якого підтримав суд апеляційної інстанції, керувався тим, що питання щодо призначення одноразової грошової допомоги військовослужбовцям на умовах, визначених у статті 41 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», відноситься до компетенції відповідної комісії, утвореної в складі Міністерства оборони України, в зв`язку з чим Міністерство оборони України безпідставно доручило розгляд звернень позивача Департаменту фінансів.

15. Суди попередніх інстанцій також зауважили, що розгляд скарги позивача від 01 жовтня 2010 року було доручено Департаменту фінансів Міністерства оборони України, дії якого позивач оскаржував, що, в свою чергу, не відповідає вимогам статті 7 Закону України «Про звернення громадян», якою заборонено направляти скарги громадян для розгляду тим органам або посадовим особам, дії чи рішення яких оскаржуються.

IV. Провадження в суді касаційної інстанції

16. Не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, Міністерство оборони України звернулося до суду касаційної інстанції з касаційною скаргою, в якій, стверджуючи про порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права, просить скасувати їхні рішення і прийняти нове - про відмову в задоволенні адміністративного позову.

17. На обґрунтування доводів касаційної скарги відповідач зазначив, що суди першої та апеляційної інстанцій дійшли помилкових висновків про те, що до компетенції Департаменту фінансів Міністерства оборони України не відноситься питання призначення й виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності військовослужбовців.

18. Посилаючись на пункт 4 Положення про Департамент фінансів Міністерства оборони України, затверджений наказом Міністра оборони України від 22 липня 2011 року №445, та пункти 4.9, 4.10 та 4.12 Положення про організацію в Міністерстві оборони України роботи з обчислення вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям і соціального забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та членів їх сімей від 19 серпня 2008 року №407, відповідач стверджує, що саме до компетенції Департаменту фінансів Міністерства оборони України належить вирішення питань, зазначених у зверненнях від 07 квітня 2010 року, від 15 травня 2010 року та від 01 жовтня 2010 року.

19. Позивач у відзиві на касаційну скаргу зазначає, що суди попередніх інстанцій повно і всебічно встановили обставини справи та надали їм правильну правову оцінку.

20. Позивач також звертає увагу, що доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки обставин справи та не містять посилань на неправильне застосування судами норм матеріального права чи порушень норм процесуального права.

21. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 02 серпня 2016 року відкрито касаційне провадження за скаргою Міністерства оборони України на постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 20 квітня 2016 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 08 червня 2016 року..

22. 15 грудня 2017 року, у зв`язку з початком роботи Верховного Суду, припинено процесуальну діяльність Вищого адміністративного суду України.

23. 31 січня 2018 року касаційну скаргу передано для розгляду до Касаційного адміністративного суду в складі Верховного Суду.

24. За наслідками автоматизованого розподілу касаційну скаргу передано на розгляд колегії суддів: судді-доповідачу Шарапі В.М., суддям Бевзенку В.М., Данилевич Н.А.

25. Розпорядженням заступника керівника апарату Верховного Суду - керівника секретаріату Касаційного адміністративного суду - від 30 травня 2019 року, в зв`язку із зміною спеціалізації та введенням до іншої судової палати судді-доповідача у цій справі, призначений повторний автоматизований розподіл указаної касаційної скарги.

26. За наслідками повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, касаційну скаргу передано на розгляд колегії суддів: судді-доповідачу - Радишевській О.Р., суддям - Кашпур О.В., Уханенку С.А.

V. Джерела права й акти їх застосування

27. Статтею 327 Кодексу адміністративного судочинства України, в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», що набрав чинності 15 грудня 2017 року (далі - КАС України), обумовлено, що судом касаційної інстанції в адміністративних справах є Верховний Суд.

28. За правилами частини третьої статті 3 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

29. Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу VII «Перехідні положення» КАС України касаційні скарги (подання) на судові рішення в адміністративних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

30. Частиною другою статті 19 Конституції України закріплено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

31. Питання практичної реалізації громадянами України наданого їм Конституцією України права вносити в органи державної влади, об`єднання громадян, відповідно до їх статуту, пропозиції про поліпшення їхньої діяльності, викривати недоліки в роботі, оскаржувати дії посадових осіб, державних і громадських органів урегульовано Законом України «Про звернення громадян» від 02 жовтня 1996 року №393/96-ВР (далі - Закон №393/96-ВР).

32. Відповідно до частини першої статті 3 Закону №393/96-ВР під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги.

33. Частиною третьою і четвертою статті 3 Закону №393/96-ВР передбачено, що заява (клопотання) - це звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності. Клопотання - це письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо.

34. Скарга - це звернення з вимогою про поновлення прав і захист законних інтересів громадян, порушених діями (бездіяльністю), рішеннями державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, об`єднань громадян, посадових осіб.

35. Відповідно до абзацу першого і четвертого статі 7 Закону №393/96-ВР звернення, оформлені належним чином і подані у встановленому порядку, підлягають обов`язковому прийняттю та розгляду. Забороняється направляти скарги громадян для розгляду тим органам або посадовим особам, дії чи рішення яких оскаржуються.

36. Згідно з частиною першою статті 15 Закону №393/96-ВР органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).

37. Частиною третьою статті 15 Закону №393/96-ВР передбачено, що відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов`язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов`язки.

38. Відповідно до частини четвертої статті 15 Закону №393/96-ВР рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у заяві (клопотанні), доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на Закон і викладенням мотивів відмови, а також із роз`ясненням порядку оскарження прийнятого рішення.

39. Згідно з частиною першою статті 16 Закону №393/96-ВР скарга на дії чи рішення органу державної влади, органу місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, об`єднання громадян, засобів масової інформації, посадової особи подається у порядку підлеглості вищому органу або посадовій особі, що не позбавляє громадянина права звернутися до суду відповідно до чинного законодавства, а в разі відсутності такого органу або незгоди громадянина з прийнятим за скаргою рішенням - безпосередньо до суду.

40. Наказом Міністра оборони України від 12 квітня 2007 року №168 «Про організацію роботи та призначення Комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби», вирішено:

36.1. призначити постійно діючу Комісію з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби (далі також Комісія), в складі: (1) голови - заступника Міністра оборони України, (2) заступника голови комісії - начальника Головного управління особового складу Генерального Штабу Збройних Сил України та (3) шістьох членів.

41. Цим же наказом голові Комісії доручено забезпечити, зокрема:

37.1. роботу із зверненнями громадян із зазначених питань;

37.2. прийом і ведення обліку документів, поданих <…> щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги військовослужбовцям та особам, звільненим з військової служби, які стали інвалідами, а також військовослужбовцям у разі заподіяння їм каліцтва під час виконання обов`язків військової служби без встановлення групи інвалідності;

37.3. нормативно-правове супроводження виконання вимог статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», постанов Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2007 року №284 «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби, що сталися у 2006 році» та від 28 травня 2008 року №499 «Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори».

VI. Позиція Верховного Суду

42. Зміст наведених положень Закону №393/96-ВР дає підстави для висновку, що органи, до яких направлені звернення, зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв. При цьому звернення повинні бути розглянуті та вирішені в строк не більше одного місяця від дня їх надходження, а відповіді за результатами їх розгляду даються тим органом, який отримав зверення і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов`язки.

43. Аналізуючи наведені положення законодавства та обставини справи, Суд погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій про обґрунтованість позовних вимог.

44. Як правильно встановили суди попередніх інстанцій і не оспорюється учасниками справи, звернення ОСОБА_1 від 07 квітня 2010 року, від 15 травня 2010 року та від 01 жовтня 2010 року стосувалися нарахування і виплати одноразової грошової допомоги, призначеної йому рішенням Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі, каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби, оформленим протоколом від 10 березня 2008 року №3.

45. Матеріалами справи підтверджується, що розгляд указаних звернень Міністерством оборони України був доручений Департаменту фінансів Міністерства оборони України, який листами від 20 квітня 2010 року №248/6/С/6564/344, від 15 червня 2010 року №248/6/С/6564/550, від 22 жовтня 2010 року №248/6/П76454/1470 повідомив позивача про відсутність підстав для перегляду рішення, оформленого протоколом Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі, каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби, від 10 березня 2008 року №3.

46. Суд зазначає, що наказом Міністра оборони України від 12 квітня 2007 року №168 для вирішення питань про призначення та виплату одноразової грошової допомоги військовослужбовцям та особам, звільненим з військової служби, які стали інвалідами, а також військовослужбовцям у разі заподіяння їм каліцтва під час виконання обов`язків військової служби без установлення інвалідності створено Комісію в складі голови - заступника Міністра оборони України, заступника голови комісії - начальника Головного управління особового складу Генерального Штабу Збройних Сил України та шістьох членів.

47. До відання цієї ж Комісії вказаним наказом віднесено питання щодо розгляду звернень громадян, що стосуються призначення і виплати одноразової грошової допомоги з указаних підстав.

48. Отже, суди дійшли правильних висновків про те, що звернення позивача, які стосувалися виплати йому, як військовослужбовцю, одноразової грошової допомоги в зв`язку з установленням інвалідності, мали б розглядатися Комісією Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги у разі загибелі, каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби.

49. Посилання скаржника на Положення про Департамент фінансів Міністерства оборони України, затверджений наказом Міністра оборони України від 22 липня 2011 року №445, Суд відхиляє, оскільки вказаний наказ був прийнятий у липні 2011 року, тоді як спірні правовідносини мали місце у період з квітня 2010 року по жовтень 2010 року.

50. Посилання скаржника на пункти 4.9, 4.10 та 4.12 Положення про організацію в Міністерстві оборони України роботи з обчислення вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям і соціального забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та членів їх сімей від 19 серпня 2008 року №407, висновків судів попередніх інстанцій не спростовують.

51. Суд зазначає, що вказані норми встановлюють порядок надсилання суб`єктами звернення (військкоматами) документів для призначення одноразової грошової допомоги відповідним військовослужбовцям і порядок доведення до військкоматів (розпорядників бюджетних коштів другого рівня) інформації про рішення Міністерства оборони України за наслідками розгляду відповідних документів.

52. Проте вказані положення не дають підстав для висновку, що в спірних правовідносинах питання призначення одноразової грошової допомоги було віднесено до компетенції Департаменту фінансів Міністерства оборони України, а не Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі, каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби.

53. Аргументи скаржника про порушення позивачем шестимісячного строку звернення з позовом у частині, що стосується строків розгляду звернення від 15 травня 2010 року та в частині порядку розгляду скарги від 01 жовтня 2010 року, Суд також відхиляє.

54. Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що відповідь на звернення від 15 травня 2010 року та від 01 жовтня 2010 року була надана Департаментом фінансів Міністерства оборони України листами від 15 червня 2010 року №248/6/С/6564/550, від 22 жовтня 2010 року №248/6/П76454/1470 відповідно.

55. Водночас з позовом до суду першої інстанції позивач звернувся 29 листопада 2010 року, тобто в межах шестимісячного строку з дня складання та направлення спірних відповідей на звернення позивача від 15 травня 2010 року та від 01 жовтня 2010 року.

56. Положеннями частини першої статті 341 КАС України визначено, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

57. Відповідно до частини другої статті 341 КАС України суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

58. Згідно з частиною першою статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

59. Переглянувши оскаржені судові рішення в межах заявлених вимог касаційної скарги, Суд уважає, що висновки судів попередніх інстанцій у цій справі є правильними, обґрунтованими, відповідають нормам матеріального та процесуального права, підстави для їх скасування чи зміни відсутні.

60. Доводи касаційної скарги висновків судів і фактичних обставин справи не спростовують.

VII. Судові витрати

61. Ураховуючи результат касаційного розгляду та відсутність документально підтверджених судових витрат, понесених учасниками справи у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції, судові витрати розподілу не підлягають.

62. Керуючись статтями 3, 341, 345, 349, 350, 355, 356, 359 КАС України, Суд

ПОСТАНОВИВ:

63. Касаційну скаргу Міністерства оборони України залишити без задоволення.

64. Постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 20 квітня 2016 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 08 червня 2016 року в справі №2-а/2506/518/11 залишити без змін.

65. Судові витрати розподілу не підлягають.

66. Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та не може бути оскаржена.

Суддя-доповідач: О.Р. Радишевська

Судді: О.В. Кашпур

С.А. Уханенко