Справа № 826/16463/18
Суддя: Васильченко І.П.
Дата ухвалення: 2019-07-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

25 липня 2019 року № 826/16463/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Васильченко І.П. розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «-ТРЕЙД АГРО-»
До Третя особаСтаршого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Сіренка Сергія Володимировича «NIBULON S.A.».
провизнання дій протиправними,
В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «-ТРЕЙД АГРО-» (далі-позивач/ТОВ«-ТРЕЙД АГРО-») звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Сіренка Сергія Володимировича (далі-відповідач) про визнання протиправними дії відповідача, в межах виконавчого провадження № 55583162 відносно позивача, які виявляються у направленні запиту державного виконавця № 55583162/20.1-4/23 від 03.09.2018 р.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 10.10.2018 року суд визнав подану заяву і додані до неї матеріали достатніми для прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження по справі, ухвалено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 20.11.2018 р. залучено в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору «NIBULON S.A.».

Позовні вимоги мотивовані протиправністю дій відповідача, а саме вихід за межі своїх повноважень вимагаючи відомості, які мали місце до відкриття конкретного виконавчого провадження № 55583162, а тому на думку позивача, такі дії містять ознаки незаконного втручання органів державної влади, їх посадових осіб у господарські відносини, що прямо заборонено нормами ст. 6 ч. 1 Господарського кодексу України. Крім того, позивачем зазначено, що Законом України "Про виконавче провадження" не передбачено обов`язку особи, яка не є стороною виконавчого провадження та не є особою, яка залучалася до проведення виконавчих дій, надавати запитувану інформацію.

Відповідач у письмовому відзиві на позов вказав, що запит про надання інформації надіслано обґрунтовано та у відповідності до вимог чинного законодавства; зміст та підстави запиту відповідають вимогам ст.ст.13, 18, 53 Закону України «Про виконавче провадження», а форма - п.п.6, 11, 12 розділу І Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 р. № 512/2.

Третя особа у поданому поясненні проти позову заперечує та просить суд відмовити в його задоволенні.

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

28.12.2017 року Святошинським районним судом м. Києва видано виконавчий лист по справі № 759/16206/14-ц.

На підставі заяви компанії "NIBULON S.A." 22.01.2018 р. старшим державним виконавцем ВП ВР Департаменту ДВС Міністерства юстиції України Сіренком С.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 55583162, боржником у якому є публічне акціонерне товариство «Компанія «Райз».

Листом від 17.07.2018 р. ДФС України повідомило відповідача про те, що згідно з даними обліково-звітної інформації системи органів ДФС ПАТ «Компанія «Райз» подало останню фінансову звітність за результатами фінансово-господарської діяльності першого кварталу 2018 року, а саме форму № 1 «Баланс», де відображено на кінець звітного періоду дебіторську заборгованість.

03.09.2018 р. компанія «NIBULON S.A.», як стягувач у виконавчому провадженні, звернулась до ВП ВР Департаменту ДВС Міністерства юстиції України з клопотанням щодо витребування відомостей про належне ПАТ «Компанія «Райз» майно, що перебуває у інших осіб, та майно чи кошти, які інші особи повинні передати боржнику, а також письмові пояснення щодо підстав і строків виникнення дебіторської заборгованості боржника та належним чином засвідчені копії підтверджуючих документів, зокрема від ПАТ «Компанія «Райз».

Відповідачем задоволено клопотання компанії «NIBULON S.A.» та 03.09.2018 р. за вих. № 55583162/20.1-4/23 направлено запити до підприємств за списком, серед яких позивач.

Позивач, вважаючи дії державного виконавця щодо надсилання запиту на його адресу втручанням в господарську діяльність останнього, звернувся до суду за захистом своїх порушених прав та законних інтересів.

Досліджуючи надані сторонами докази, аналізуючи наведені міркування та заперечення, оцінюючи їх в сукупності, суд бере до уваги наступне.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначені Законом України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016р. № 1404-VІІІ (далі - Закон № 1404-VІІІ).

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону № 1404-VІІІ виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно п.5 ч.3 ст.19 Закону № 1404-VІІІ боржник зобов`язаний за рішеннями майнового характеру подати виконавцю протягом п`яти робочих днів з дня відкриття виконавчого провадження декларацію про доходи та майно боржника, зокрема про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах, про майно, що перебуває в заставі (іпотеці) або в інших осіб, чи про кошти та майно, належні йому від інших осіб, за формою, встановленою Міністерством юстиції України.

Як вбачається з п.2 постанови про відкриття виконавчого провадження від 22.01.2018 р. державним виконавцем зобов`язано боржника подати декларацію про доходи та майно, попереджено про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (ч.1 ст.18 Закону № 1404-VІІІ).

Оскільки боржник не надав декларацію про доходи та майно, у відповідності до вимог ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем було здійснено виклик керівника ПАТ «Компанія «Райз».

Відповідно до п.3, п.22 ч.3 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну; здійснювати інші повноваження, передбачені цим Законом.

Під час виконання рішень виконавець має право на безпосередній доступ до інформації про боржників, їхнє майно, доходи та кошти, у тому числі конфіденційної, яка міститься в державних базах даних і реєстрах, у тому числі електронних. Порядок доступу до такої інформації з баз даних та реєстрів встановлюється Міністерством юстиції України разом із державними органами, які забезпечують їх ведення (ч.5 ст.18 Закону № 1404-VІІІ).

Згідно п.6 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 р. № 512/5 (далі - Інструкція), під час здійснення виконавчого провадження виконавець приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складання актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Судом встановлено, що державний виконавець здійснював виконавчі дії щодо примусового виконання виконавчого листа, а саме: 23.01.2018 р. - здійснено запит до офісу великих платників податків ДФС України щодо надання інформації про наявність і розмір дебіторської заборгованості ПАТ «Компанія «Райз» в розрізі платників податків-дебіторів; 15.02.2018 р. - повторно викликано керівника ПАТ «Компанія «Райз», 13.07.2018 р. - направлено вимоги до ДФС України та офісу великих платників податків ДФС України про надання витягу з Єдиного реєстру податкових накладних щодо виданих та отриманих ПАТ «Компанія «Райз» податкових накладних за звітні періоди 2014-2018 роки.

Відповідно до листа ДФС України від 17.07.2018 р. № 12601/5/99-99-12-03-06-16 відповідача повідомлено про те, що згідно з даними обліково-звітної інформації системи органів ДФС ПАТ «Компанія «Райз» подало останню фінансову звітність за результатами фінансово-господарської діяльності першого кварталу 2018 року, а саме форму № 1 «Баланс», де відображено на кінець звітного періоду суму у рядку 1040 «Довгострокова дебіторська заборгованість» - 10000 тис. грн., рядку 1125 «Дебіторська заборгованість за продукцію, товари, роботи, послуги» - 164912 тис. грн., рядку 1130 «Дебіторська заборгованість за розрахунками за виданими авансами» - 482355 тис. грн., рядку 1135 «Дебіторська заборгованість за розрахунками з бюджетом» - 27445 тис. грн., рядку 1136 «Дебіторська заборгованість за розрахунками у тому числі з податку на прибуток» - 16614 тис. грн., рядку 1140 «Дебіторська заборгованість за розрахунками з нарахованих доходів» - 1904 тис. грн., рядку 1145 «Дебіторська заборгованість за розрахунками із внутрішніх розрахунків» - 14815209 тис. грн., рядку 1155 - «Інша поточна дебіторська заборгованість» - 2022411 тис. грн.

Згідно листа офісу великих платників податків ДФС України від 20.07.2018 р. № 8680/9/28-10-111-08-06 ВП ВР Департаменту ДВС Міністерства юстиції України надіслано витяг з Єдиного реєстру податкових накладних щодо виданих та отриманих ПАТ «Компанія «Райз» податкових накладних за звітний період 2014-2018 роки на електронному носії.

Частиною 1 статті 19 Закону № 1404-VІІІ передбачено, зокрема, право сторін виконавчого провадження заявляти клопотання.

03.09.2018 р. представник «NIBULON S.A.» звернувся до ВП ВР Департаменту ДВС Міністерства юстиції України з клопотанням щодо витребування, зокрема, у позивача відомостей про належне ПАТ «Компанія «Райз» майно, що перебуває у інших осіб, та майно чи кошти, які інші особи повинні передати боржнику, а також письмові пояснення щодо підстав і строків виникнення дебіторської заборгованості боржника та належним чином засвідчені копії підтверджуючих документів.

На підставі отриманої інформації з ДФС України та офісу великих платників податків ДФС України, та на виконання клопотання сторони виконавчого провадження 03.09.2018 р. ВП ВР Департаменту ДВС Міністерства юстиції України надіслано запит до підприємств, зокрема ПАТ «Компанія «Райз».

З наведеного вбачається, що державний виконавець ВП ВР Департаменту ДВС Міністерства юстиції України надіслав запит на адресу позивача не як стороні виконавчого провадження, а як особі, у якої може знаходитись майно чи кошти, які належать боржнику.

З огляду на зміст запиту від 03.09.2018р. за вих. № 55583162/20.1-4/23 відсутні підстави для висновку про те, що орган стягнення поставив позивачу вимогу надати інформацію, яка виходить за межі виконавчого провадження та не стосується належного виконання виконавчого документа.

Зокрема, у ньому викладено вимогу надати відомості про належне Приватному акціонерному товариству «Компанія «Райз» майно, що перебуває у позивача, та майно чи кошти, які позивач повинен передати Приватному акціонерному товариству «Компанія «Райз»; довідку про стан заборгованості позивача перед Приватним акціонерним товариством «Компанія «Райз», пояснення щодо підстав і строків її виникнення та належним чином засвідчені копії підтверджуючих документів.

Належне боржнику майно, що перебуває у володінні позивача, в тому числі, і заборгованість позивача перед боржником, можуть бути використані для погашення заборгованості боржника перед іншими особами, як і будь-яке інше майно боржника, тому з`ясування наявності чи відсутності такого майна є компетенцією органу стягнення.

Запитувана інформація не міститься в офіційних джерелах, зокрема, в державних реєстрах, тому посилання позивача на Порядок надання інформації Державною фіскальною службою України на запити органів державної виконавчої служби та приватних виконавців, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 13.12.2016 р. №3639/5/1085, не можна визнати обґрунтованим.

Орган стягнення не звернувся в даному випадку з запитом про отримання інформації, що могла бути ним отримана з будь-яких інших джерел.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.10 Закону № 1404-VІІІ заходами примусового виконання рішень є, зокрема, звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами.З наведених норм вбачається, що державний виконавець має право витребувати відомості, необхідні для вчинення виконавчих дій, в тому числі і відомості про майно боржника що знаходиться у третіх осіб, або має бути передано від цих осіб боржнику і на яке може бути звернуто стягнення. У таких осіб виникає обов`язок повідомлення про наявність такого майна чи прав на майно у боржника. За таких обставин, суд вважає, що запит на адресу позивача щодо майна боржника державним виконавцем направлено правомірно та в межах наданих йому повноважень. Враховуючи, що стягнення на таке майно може бути звернуто в тому числі і в примусовому порядку, суд вважає, що витребування детальної інформації щодо розміру дебіторської заборгованості перед ПАТ «Компанія «Райз», підстав та часу виникнення та витребування документів на підтвердження таких пояснень не є надмірним втручанням у діяльність позивача та відповідає цілям з якими така інформація витребовується.

При цьому, суд зазначає, що основним критерієм є існування права власності у боржника (у даній справі ПАТ «Компанія «Райз») на майно чи кошти під час примусового виконання рішення, незалежно від того як давно вказане право виникло.

Таким чином, суд вважає помилковими доводи позивача про те, що державний виконавець безпідставно вимагає інформацію та документи щодо володіння майном та коштами, які належать або мають бути передані ПАТ «Компанія «Райз» за весь час діяльності підприємства.

Одночасно, суд зазначає, що відповідно до п.п. 11, 12 Інструкції, запит виконавця є письмовим документом, який є обов`язковим для виконання органами, установами, організаціями, посадовими особами і фізичними особами щодо надання виконавцю інформації, документів або їх копій, необхідних для здійснення його повноважень.

Отримана інформація використовується органами державної виконавчої служби (приватним виконавцем) виключно із службовою метою.

У вимозі, дорученні, запиті виконавця обов`язково зазначаються: найменування органу державної виконавчої служби, прізвище, ім`я та по батькові державного виконавця або прізвище, ім`я та по батькові приватного виконавця; дата відкриття та номер виконавчого провадження; реквізити виконавчого документа; строк виконання; наслідки невиконання.

Дослідивши оскаржуваний запит, судом встановлено, що його форма та зміст відповідають вимогам Закону України «Про виконавче провадження» та Інструкції.

Надаючи оцінку кожному окремому специфічному доводу всіх учасників справи, що мають значення для правильного вирішення адміністративної справи, суд застосовує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29).

Наведена позиція ЄСПЛ також застосовується у практиці Верховним Судом, що, як приклад, відображено у постанові від 28 серпня 2018 року (справа № 802/2236/17-а).

Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку про необґрунтованість позовних вимог та відсутності правових підстав для їх задоволення.

У силу ч.ч. 1 та 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Зважаючи на вищевикладене, виходячи із меж заявлених позовних вимог, суд доходить висновку про необґрунтованість доводів позивача, а тому в задоволенні позовних вимог відмовляє.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 2, 77, 139, 243-245, 263, 382 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У позові Товариства з обмеженою відповідальністю «-ТРЕЙД АГРО-» (03170, м. Київ, вул. Перемоги, буд. 20, ) відмовити.

Рішення суду відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.ст. 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.П. Васильченко