Справа № 340/1651/19
Суддя: Ю.П. Пасічник
Дата ухвалення: 2019-07-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2019 року м.Кропивницький Справа № 340/1651/19

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі: головуючого-судді Ю.П. Пасічник розглянув за правилами спрощеного (письмового) провадження адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) до Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області (вул. Соборна, 7 А, м.Кропивницький, 25009, ) про визнання протиправної відмови та зобов`язання призначити та виплатити пенсію,-

ВСТАНОВИВ:

08.07.2019р. ОСОБА_1 (надалі - позивач) звернулася до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління УПФУ у Кіровоградській області (надалі - відповідач), у якому просила:

- визнати таким, що відмова Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області у переведені мене з пенсії по інвалідності II групи, що призначена відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", на пенсію по інвалідності II групи державного службовця відповідно до вимог Закону України "Про державну службу" №3723 від 16.12.1993, з врахуванням перехідного положення нового Закону «Про державну службу» №899 від 10.12.2015, не відповідає вимогам чинного законодавства;

- зобов`язати Головне управління Пенсійні фонду України у Кіровоградській області призначити та виплачувати мені пенсію державного службовця по інвалідності відповідно до ч.7 ст.37 Закону України "Про державну службу" в розмірі 60% суми заробітної плати, включаючи всі види оплати праці, з якої сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування з 01.05.2019.

Ухвалою суду від 12.07.2019р. відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні).

В обґрунтування вимог позивач вказала, що їй з 26.09.2014р. призначена пенсія по інвалідності згідно із Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсій не страхування» у зв`язку із наявністю ІІ групи інвалідності.

08.05.2019р. позивач звернулась до відповідача із заявою про переведення з пенсії по інвалідності ІІ групи, яка призначена за Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсій не страхування», на пенсію по інвалідності ІІ групи за Законом України «Про державну службу» від 16.12.1993р. №3723 з урахуванням перехідного положення нового Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015р. №899, так як станом на 01.05.2016р. позивач мала стаж не менше 20 років роботи на посадах, віднесених до категорії посад державних службовців.

Рішенням відповідача №820534 від 17.05.2019р. позивачці було відмовлено у переведенні на пенсію по інвалідності ІІ групи за Законом України «Про державну службу» від 16.12.1993р. №3723. Відмова мотивована тим, що відповідно до ст. 90 Закону України «Про державну службу» (в редакції чинній з 01.05.2016р.) пенсії по інвалідності та у разі втрати годувальника, а також пенсії державним службовцям, які не мають право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» (в редакції чинній з 01.05.2016р.), призначаються за нормами Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсій не страхування».

Вважаючи вказану відмову протиправною позивач звернулась до суду з даним позовом.

22.07.2019р. відповідач надано відзив на позов вимоги якого не визнаються з підстав аналогічних тим, які викладені у рішенні №820534 від 17.05.2019р. (а.с.78).

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити з наступних підстав.

З матеріалів прави вбачається, що позивач починаючи з 28.06.1990 р. працювала на різних посадах на державній службі в органах податкової інспекції (а.с.51-57).

Відповідно до матеріалів пенсійної справи позивача, їй з 26.09.2014р. призначено пенсію по інвалідності ІІ групи за загальним захворюванням за її зверненням від 07.10.2014р. (а.с.42,48).

Згідно протоколу про призначення пенсії від 14.10.2014р. страховий стаж позивача з 01.07.2000р. склав 14 років 2 місяці 1 день; загальний стаж після 2004р. 10 років; загальний стаж (повний) 29 років 10 місяців 2 дні; стаж додатковий 12 років 10 місяців 22 дні (а.с.42).

08.05.2019р. позивач звернулась до відповідача із заявою про перехід з пенсії по інвалідності ІІ групи, яка призначена за Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсій не страхування», на пенсію по інвалідності ІІ групи за Законом України «Про державну службу» від 16.12.1993р. №3723 з урахуванням перехідного положення нового Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015р. №899, так як станом на 01.05.2016р. позивач мала стаж не менше 20 років роботи на посадах, віднесених до категорії посад державних службовців (а.с.76).

Рішенням відповідача №820534 від 17.05.2019р. позивачці було відмовлено у переведенні на пенсію по інвалідності ІІ групи за Законом України «Про державну службу» від 16.12.1993р. №3723. Відмова мотивована тим, що відповідно до ст. 90 Закону України «Про державну службу» (в редакції чинній з 01.05.2016р.) пенсії по інвалідності та у разі втрати годувальника, а також пенсії державним службовцям, які не мають право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» (в редакції чинній з 01.05.2016р.), призначаються за нормами Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсій не страхування» (а.с.76 звор.). Про прийняте рішення позивача було поінформовано листом від 14.06.2019р. (а.с.75 звор.).

Не погоджуючись в вказаною відмовою позивачка зазначила, що має необхідний стаж роботи на державній службі. Відповідно до акту огляду медико-соціальної експертної комісії від 23 жовтня 2018 року їй підтверджено ІІ групу інвалідності, а тому дотримані всі умови, з якими розд. ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про державну службу» № 889-VIII пов`язує наявність у фізичних осіб права на призначення пенсії по інвалідності державного службовця відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» № 3723-XII (а.с.36,37).

Вказані обставини стали підставою для звернення до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд дійшов наступних висновків.

Згідно з вимогами ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості й в інших випадках, передбачених законом (ст. 46 Основного Закону).

Згідно зі ст. 46 Конституції України право на пенсійне забезпечення гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення. Зміст та обсяг права громадян на пенсійне забезпечення полягає у їх матеріальному забезпеченні шляхом надання трудових і соціальних пенсій, тобто щомісячних пенсійних виплат відповідного розміру в разі досягнення особою передбаченого законом віку чи визнання її інвалідом або отримання членами її сім`ї цих виплат у визначених законом випадках. Встановивши в законі правові підстави призначення пенсій, їх розміри, порядок обчислення і виплати, законодавець може визначати як загальні умови їх призначення, так і особливості набуття права на пенсію, включаючи для окремих категорій громадян пільгові умови призначення пенсії залежно від ряду об`єктивно значущих обставин, що характеризують трудову діяльність (особливості умов праці, професія, виконувані функції, кваліфікаційні вимоги, обмеження, ступінь відповідальності тощо). Законодавець повинен робити це з дотриманням вимог Конституції України, в тому числі принципів рівності та справедливості.

Обґрунтовуючи свою позицію, позивачка зазначає, що право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723-XII пов`язане лише з певним стажем роботи особи на посаді державного службовця, визначеним п. 10, 12 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889-VIII. Жодних додаткових умов для призначення такої пенсії у п. 10, 12 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889-VIII не встановлено.

Суд погоджується з такими доводами позивачки враховуючи наступне.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Принципи, правові та організаційні засади забезпечення державної служби, зокрема порядок реалізації права на пенсійне забезпечення державних службовців, визначається Законом № 889-VIII.

Відповідно до п. 2 розд. ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889-VIII з 01 травня 2016 року втратив чинність Закон № 3723-XII, крім ст. 37, що застосовується до осіб, зазначених у п. 10 і 12 цього розділу.

Зокрема, п. 10, 12 розд. ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889-VIII передбачено, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених ст. 25 Закону № 3723-XII та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців. Для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених ст. 25 Закону № 3723-XII та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Тобто, за наявності в особи станом на 01 травня 2016 року певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01 травня 2016 року на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723-XII, але за такої умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Частиною 1 ст. 37 Закону № 3723-XII встановлено, що на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого ст. 26 Закону № 1058-IV, за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абз. 1 ч. 1 ст. 28 згаданого Закону, у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Водночас, за приписами ч. 9 ст. 37 Закону № 3723-XII визначено, що пенсія по інвалідності у розмірах, передбачених ч. 1 цієї статті, призначається за наявності страхового стажу, встановленого для призначення пенсії по інвалідності відповідно до Закону № 1058-IV особам, визнаним інвалідами І або II групи у період перебування на державній службі, які мають стаж державної служби не менше 10 років, а також особам з числа інвалідів І або II групи незалежно від часу встановлення їм інвалідності, які мають не менше 10 років стажу державної служби на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, якщо безпосередньо перед зверненням за призначенням такої пенсії вони працювали на зазначених посадах. Пенсія по інвалідності відповідно цього Закону, призначається незалежно від причини інвалідності за умови припинення державної служби (…).

Як вже встановлено судом, що трудовий стаж позивачки на державній службі станом на дату набрання чинності Законом № 889-VIII становить не менше 20 років, вона є інвалідом ІІ групи, що підтверджується довідкою до акту огляду медико-соціальної експертної комісії від 23 жовтня 2018 року.

Таким чином, оскільки позивачка є інвалідом ІІ групи, має стаж на посаді державної служби не менше 20 років, перед зверненням за призначенням пенсії працювала на посаді, віднесеній до посад державних службовців, суд дійшов висновку, що позивачка має право на призначення пенсії по інвалідності згідно зі ст. 37 Закону № 3723-XII, а тому відповідно наявні правові підстави для переведення позивачки з пенсії по інвалідності, призначеної їй відповідно до Закону № 1058-IV, на пенсію державного службовця по інвалідності ІІ групи відповідно до Закону № 3723-XII.

Крім того, для належного захисту порушених прав позивачки слід зобов`язати відповідача призначити і здійснити нарахування й виплату їй з дати звернення для переведення на інший вид пенсії, тобто з 01.05.2019 року (ч.4 ст. 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування») пенсію державного службовця відповідно до ст. 37 Закону № 3723-XII у розмірі 60 відсотків від заробітку, зазначеного в довідках від 07.05.2019 року.

Судових витрат, які понесені позивачем та підлягають відшкодуванню в даній справі не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 5-11, 19, 72-77, 90, 241-246, 250, 255 КАС України суд,-

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , пнокпп НОМЕР_1 ) до Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області (вул. Соборна, 7 А, м.Кропивницький, 25009, ) про визнання протиправної відмови та зобов`язання призначити та виплатити пенсію - задовольнити.

Визнати таким, що відмова Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області у переведені мене з пенсії по інвалідності II групи, що призначена відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", на пенсію по інвалідності II групи державного службовця відповідно до вимог Закону України "Про державну службу" №3723 від 16.12.1993, з врахуванням перехідного положення нового Закону «Про державну службу» №899 від 10.12.2015, не відповідає вимогам чинного законодавства.

Зобов`язати Головне управління Пенсійні фонду України у Кіровоградській області призначити та виплачувати мені пенсію державного службовця по інвалідності відповідно до ч.7 ст.37 Закону України "Про державну службу" в розмірі 60% суми заробітної плати, включаючи всі види оплати праці, з якої сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування з 01.05.2019.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Кіровоградський окружний адміністративний суд.

Суддя Кіровоградського окружного

адміністративного суду Ю.П. Пасічник