Справа № 400/1953/19
Суддя: Устинов І. А.
Дата ухвалення: 2019-07-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 липня 2019 р. № 400/1953/19
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі судді Устинова І.А., з розглянув у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовом:Головного управління Національної поліції в Миколаївській області, вул. Декабристів, 5, м. Миколаїв, 54001

до відповідача:Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області відділ примусового виконання рішень, вул. Адміральська, 27/1, м. Миколаїв, 54001

про:визнання протиправною та скасування постанови від 12.06.2019 р. ВП №59069484,

ВСТАНОВИВ:

Головне управління Національної поліції в Миколаївській області (далі - позивач) звернулось до суду з позоовм до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області відділу примусового виконання рішень (далі - відповідач) з вимогою визнати протиправною та скасувати постанову ВП № 590699484 відділу примусового викоання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області від12.06.2019р. про стягнення з боржника штрафу в розмірі 5100,00грн. з позивача.

Ухвалою суду від 16.07.2019р. справу призначено до розгляду в порядку ст.287 КАС України.

Позивач в обгрунтування позовних вимог зазначив, що що рішення суду яке необхідно було виконано, має "зобов`язальний" характер, а саме: зобов`язати Головне управління Національної поліції в Миколаївській області видати ОСОБА_1 службове посвідчення, яке підтверджує його повноваження заступника начальника Головного управління - начальника слідчого управління Головного управління Національної поліції в Миколаївській області та спеціальне звання полковник поліції; та зобов`язати Головне управління Національної поліції в Миколаївській області ознайомити ОСОБА_1 з нормативно-правовими актами, наказами керівництва, посадовими (функціональними) обов`язками за посадою заступника начальника Головного управління - начальника слідчого управління Головного управління Національної поліції в Миколаївській області. На виконаня рішення суду позивачем 11.04.2019р. подано заяву до суду про відстрочення виконная рішення суду по справі № 1440/1595/18 з підстав того, що наказом ГУНП в Миколаївській області від 20.02.2019р. № 46 о/с ОСОБА_1 звільнено зі служби відповідно до ст.77 ч.1 п.6 Закону України "Про Національну поліцію" (в зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби). Але, ухвалою від 20.05.19р. суд відмовив позивачу у відстроченні виконання рішення суду по справі № 1440/1595/18. 16.05.2019р. позивач отримав постанову державного виконавця про відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом по справі № 1440/159518 від 25.04.2019р., відповідно до якої позивачу слід виконати судове рішення в строк 10 робочих днів. Але позивач оскаржив ухвалу суду від 20.05.2019р. до касаційної інстанції. Таким чином, отримавши постанову відповідача про накладення на боржника штрафу, позивач вважає, що така постанова є протиправною, оскільки та обставина, що ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції робить неможливим виконання рішення суду по справі 3 1440/1595/18.

Відповідач заперечує проти позову та зазначає у відзиві, що звільнення ОСОБА_1 з посади не звільняє позивача від виконання рішення суду, а саме боржником не надано державному виконавцеві додаткових доказів того, що ОСОБА_1 було видано службове посвідчення, яке яке підтверджує його повноваження та спеціаьне звання полковника поліції. Судове рішення, яке набрало законої сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання (ч.2 ст.372 АС України). Також, виходячи з листа позивача від 17.05.2019р., в якому боржник вказав, що на його думку рішення по справі № 1440/1595/18 в частині видачі ОСОБА_1 службового посвідчення не може бути виконано, відповідач не погоджується з таким твердженням, оскільки відповідно до Положення Закону України «Про виконавче провадження» не дозволяють державному виконавцю тлумачити рішення суду або на свій розсуд визначати, чи в повному обсязі це рішення підлягає виконанню. Отже, позовні вимоги є безпідставними та задоволеню не підлягають.

Представники сторін надали до суду клопотання про розгляд справи за їх відсутності в порядку письмового провадження.

Відповідно до норм КАС України, суд розглядає справу в порядку письмового провадження.

Дослідив матеріали справи, суд встановив наступне.

На виконанні у Відділі примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області (далі - Відділ) перебувало виконавче провадження №59069484 з примусового виконання виконавчого листа по справі №1440/1595/18 виданого 25.04.2019 Миколаївським окружним адміністративним судом про: зобов`язання Головного управління Національної поліції в Миколаївській області видати ОСОБА_1 службове посвідчення, яке підтверджує його повноваження заступника начальника Головного управління - начальника слідчого управління Головного управління Національної поліції в Миколаївській області та спеціальне звання полковник поліції.

10.05.2019 року державним виконавцем Відділу на підставі заяви стягувача - ОСОБА_1 , керуючись ст..3,4,24,25,26,27 ЗУ «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VІІІ (далі - Закон №1404) винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. Копію постанови направлено сторонам виконавчого провадження до виконання та відома рекомендованою кореспонденцією зі зворотнім повідомленням.

17.05.2019 року до Відділу надійшов лист Головного управління національної поліції в Миколаївській області за вих. №3190/14-2019 від 17.05.2019 про зупинення виконавчих дій за виконавчим провадження у зв`язку з розглядом 20.05.2019 Миколаївським окружним адміністративним судом заяви позивача про надання розстрочки виконання рішення.

Листом від 24.05.2019 Головне управління Національної поліції в Миколаївській області повідомлено про можливість зупинення вчинення виконавчих дій у разі надання судом відстрочки виконання рішення.

З листа Головного управління Національної поліції в Миколаївській області за вих. №3190/14-2019 від 17.05.2019 вбачається, що боржником не видано ОСОБА_1 службове посвідчення, яке підтверджує його повноваження заступника начальника Головного управління - начальника слідчого управління Головного управління Національної поліції в Миколаївській області та спеціальне звання полковник поліції.

Додаткових доказів виконання рішення суду боржником державному виконацеві не надано та до матеріалів справи позивачем не надавалось.

Відносно тверджень позивача щодо неправомірності постанови про накладення штрафу у зв`язку з тим, що ОСОБА_1 звільнений з посади 20.02.2019 та не проходить службу в поліції, а на дану посаду призначено іншу особу, суд зазначає наступне.

Судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання (частина друга статті 372 Кодексу адміністративного судочинства України).

частиною четвертоюстатті 372 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що примусове виконання судових рішень в адміністративних справі здійснюється в порядку, встановленому законом. Таким законом є, зокрема, Закон України «Про виконавче провадження».

Фактично у листі за вих.№3190/14-2019 від 17.05.2019р. боржник навів підстави, з яких він вважає, що рішення суду по справі №1440/1595/18 в частині видачі ОСОБА_1 службового посвідчення не може бути виконано.

Суд зауважує, що положення Закону України «Про виконавче провадження» не дозволяють державному виконавцю тлумачити рішення суду або на свій розсуд визначати, чи в повному обсязі це рішення підлягає виконанню.

Статтею 378 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, яким чином надається відстрочення або розстрочення виконання, зміна чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення.

Оскільки відповідні заходи судом у справі № 1440/1595/18, на дату винесення оскаржуваної постанови, не були вжиті, обов`язком державного виконавця, як це передбачено пунктом 1 частини другої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження», було здійснення заходів примусового виконання Рішення суду у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Сам виконавчий лист Миколаївського окружного адміністративного суду від 25.04.2019 по справі №1440/1595/18 є чинним та підлягає виконанню, а таким, що не підлягає виконанню виконавчий лист судом не визнавався.

Відповідно до ч.2 ст.63 Закону України «Про виконавче провадження» у разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

З урахування зазначеного, 12.06.2019 державним виконавцем й було винесено постанову про накладення на боржника штрафу в сумі 5100,00 грн.

Крім того, суд вважає за неохідне зазначити, що з часу набрання рішенням суду законної сили, відкриття виконавчого провадження та отримання боржником постанови про відкриття виконавчого провадження у Головного управління Національної поліції в Миколаївській області було достатньо часу та можливостей для поновлення ОСОБА_1 на посаді та видачі йому службового посвідчення.

Однак, боржником лише 19.07.2019 (вже після подання позовної заяви про скасування штрафу) поновлено ОСОБА_1 на посаді та видано службове посвідчення.

Варто відмітити, що орган державної влади при виконанні покладених на нього повноважень зобов`язаний діяти на підставі, у межах та у спосіб визначений чинним законодавством України.

Враховуючи вищевикладене, державний виконавець при виконання рішення суду по справі №1440/1595/18 (зокрема при винесенні 12.06.2019 постанови про накладення штрафу) діяв в межах наданих йому повноважень, не порушуючи прав та інтересів сторін виконавчого провадження.

Передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Крім того, такі заходи можуть бути обумовлені необхідністю запобігання чи усунення реальних загроз економічній безпеці України, що згідно з частиною першою статті 17 Конституції України є найважливішою функцією держави. Водночас зміст основного права не може бути порушений, що є загальновизнаним правилом, на що вказав Конституційний Суд України у Рішенні від 22.09.2005 року.

Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач довів суду правомірності накладення штрафу на позивача. Натомість позивач не надав достатньо доказів в підтвердження своїх позовних вимог.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне в задоволенні адміністративного позову відмовити.

Відповідно до ч. 2 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Оскільки під час розгляду справи не було залучено свідків та не призначено експертиз, судові витрати з відповідача не стягуються.

Керуючись ст. 2, 19, 139, 159, 241 - 246, 260 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову Головного управління Національної поліції в Миколаївській області (вул. Декабристів, 5, м. Миколаїв, 54001, ) до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області відділу примусового виконання рішень (вул. Адміральська, 27/1, м. Миколаїв, 54001, ) відмовити.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду через Миколаївський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя І. А. Устинов