Справа № 338/605/19
Суддя: Улицький Василь Зіновійович
Дата ухвалення: 2019-07-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2019 рокуЛьвів№ 857/7493/19

Колегія суддів Восьмого апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді: Улицького В.З.

суддів: Кузьмича С.М., Шавеля Р.М.

при секретарі судового засідання: Герман О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області на рішення Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 21 червня 2019 року (рішення ухвалене у с. Богородчани судом у складі головуючої судді Рибки Л.Я.) у справі № 338/605/19 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області, Інспектора взводу 2 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Івано-Франківській області Грицишина Михайла Ярославовича про визнання незаконною постанову в справі про адміністративне правопорушення -

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2019 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області, Інспектора взводу 2 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Івано-Франківській області Грицишина Михайла Ярославовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БР №001105, винесену 15 травня 2019 року інспектором взводу №2 роти №1 батальйону УПП в Івано-Франківській області Грицишиним М.Я., якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн.

Позивач позовні вимоги мотивував тим, що постанова інспектором поліції винесена незаконно та з порушенням процесуальних норм, а також, що правопорушення ним не вчинялось, просив суд скасувати постанову від 15 травня 2019 року.

Рішенням Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 21 червня 2019 року адміністративний позов задоволено.

Скасовано постанову інспектора взводу №2 роти №1 батальйону управління патрульної поліції в Івано-Франківській області Грицишина Михайла Ярославовича від 15 травня 2019 року серії БР № 001105 у справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 122 КУпАП щодо ОСОБА_1 .

Закрито провадження в справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 122 КУпАП України відносно ОСОБА_1 .

Рішення суду першої інстанції оскаржило Головне управління Національної поліції в Івано-Франківській області. Вважає, що оскаржуване рішення прийняте з помилковим застосуванням норм матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню з підстав викладених у апеляційній скарзі. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою в задоволенні адміністративного позову відмовити.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи відповідно до ч. 2 ст. 313 КАС України, тому відповідно до ч.4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 189 цього Кодексу.

Згідно ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що постановою інспектора взводу №2 роти №1 батальйону УПП в Івано-Франківській області Грицишина М.Я. серії БР № 001105 від 15 травня 2019 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст.122 КУпАП за те, що 15 травня 2019 року о 16 год. 10 хв. в м. Івано-Франківську здійснив зупинку/стоянку транспортного засобу ближче 3 метрів від суцільної лінії 1.1 та ближче 10 м від виїзду з прилеглої території, чим суттєво заважав іншим учасникам дорожнього руху, та порушив вимоги ПДР України - п.15.9 "и", п.15.9 "д", п.15.10 "а" .

Не погодившись із прийнятим рішенням суб`єкта владних повноважень про притягнення його до адміністративної відповідальності, позивач звернувся до суду із вказаним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку про неподання відповідачем належних і допустимих доказів на спростування позову та зазначених обставин, на підтвердження правомірності своїх дій, у тому числі щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог, з таких підстав.

Згідно з ч. 3 ст. 122 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність, зокрема, за порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху.

Відповідно до п.п. "д", "и" п. 15.9 ПДР зупинка забороняється: у місцях, де відстань між суцільною лінією розмітки, розділювальною смугою чи протилежним краєм проїзної частини і транспортним засобом, що зупинився, менше 3 м; ближче 10 м від виїздів з прилеглих територій і безпосередньо в місці виїзду. Відповідно до п. 15.10. "а" ПДР стоянка забороняється у місцях, де заборонена зупинка.

Статтею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, в тому числі які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 та 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Частинами 1, 2 ст. 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Проте належні та допустимі докази, на підставі яких інспектор Грицишин М. Я . дійшов висновку про винність позивача у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 122 КУпАП, до оскаржуваної постанови не додані. Зокрема, відсутні дані про проведення під час розгляду справи про адміністративне правопорушення вимірювання відстані від транспортного засобу до суцільної лінією розмітки та виїзду з прилеглої території, інформація про засоби, якими б здійснювались такі виміри також відсутня.

Відтак вказівка інспектора Грицишина М . Я. на те, що ОСОБА_1 здійснено зупинку/стоянку транспортного засобу ближче 3 метрів від суцільної лінії 1.1 та ближче 10 м від виїзду з прилеглої території, є його суб`єктивним баченням відстані зупинки/стоянки автомобіля позивача та не підтверджується жодними доказами.

Візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку. В даному випадку для підтвердження порушення позивачем вимог пунктів 15.9 "и", 15.9 "д", 15.10 "а" Правил дорожнього руху України відповідач, відповідно до статті 251 КУпАП, мав би надати, зокрема, фотокартки із відповідними замірами відстані від автомобіля до суцільної лінії 1.1 та від автомобіля до виїзду з прилеглої території.

Таким чином, відповідачем не доведено факту порушення позивачем ч.3 ст.122 КУпАП та дотримання процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення. Натомість, як вбачається з долученого до матеріалів справи відеозапису, в оскаржуваній постанові посилання на зазначений доказ відсутнє, як не вказано й технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис..

Узагальнюючи наведене, суд апеляційної інстанції переконаний, що судом першої інстанції надано належну оцінку наявним у справі доказам, а їх достатня кількість та взаємний зв`язок у сукупності дали змогу суду першої інстанції зробити вірний висновок про відсутність підстав для відмови у задоволенні адміністративного позову.

Враховуючи викладене, колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

З наведеного вбачається, що доводи апеляційної скарги являються безпідставними та необґрунтованими та не спростовують висновків суду першої інстанції, правова оцінка доказів дана вірно, а відтак у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 243 ч. 3, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, КАС України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області залишити без задоволення, а рішення Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 21 червня 2019 року у справі № 338/605/19 - без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та не може бути оскаржена в касаційному порядку.

Головуючий суддя В. З. Улицький
судді С. М. Кузьмич
Р. М. Шавель
Повне судове рішення складено 24.07 .19р.