Справа № 500/1057/19
Суддя: Довга Ольга Іванівна
Дата ухвалення: 2019-07-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2019 рокуЛьвів№ 857/6562/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

головуючого-судді Довга О.І.,

судді Запотічний І.І.,

судді Матковська З.М.

секретар судового засідання Гнатик А.З.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Тернопільського окружного адміністративного суду від 28 травня 2019 року про повернення позовної заяви ( ОСОБА_2 ., м.Тернопіль) у справі № 500/1057/19 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, Пенсійного фонду України про зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

07 травня 2019 року ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся в суд з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (відповідач 1), Пенсійного фонду України (відповідач 2) про зобов`язання вчинити певні дії.

Ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду від 28 травня 2019 року адміністративний позов повернуто у зв`язку з пропуском позивачем строку на звернення з адміністративним позовом.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, покликаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить скасувати оскаржену ухвалу рішення та направити справу для продовження розгляду.

Вимоги апеляційної скарги позивач обґрунтовує тим, що суд, на його переконання, невмотивовано відмовив у поновленні строку на звернення до суду. Позивач наголошує, що не є юристом, тривалий час не проживає в Україні, а тому не знайомий з порядком та строками звернення до суду. Вважає, що своєю ухвалою суд першої інстанції перешкодив йому у доступі до правосуддя.

Особи, які беруть участь у справі в судове засідання на розгляд справи не з`явились. Водночас, відсутність сторін у справі, належних чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи в порядку ст.126 Кодексу адміністративного судочинства України, не перешкоджає розгляду справи у їх відсутності відповідно до норми ст.205 цього Кодексу.

Згідно ст.229 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржену ухвалу - без змін, зважаючи на наступне.

Як встановлено судом з матеріалів справи 07 травня 2019 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, Пенсійного фонду України, в якому просив: зобов`язати відповідачів, відповідно до їх повноважень, зарахувати позивачу до трудового (страхового) стажу час за період навчання в Пінському ордена Трудового Червоного Знамені індустріально-педагогічному технікумі Білоруської РСР з 01 вересня 1975 року по 01 липня 1979 року; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Тернопільській області здійснити перерахунок пенсії з часу її призначення з урахуванням трудового (страхового) стажу за період навчання в Пінському індустріально-педагогічному технікумі.

Ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду від 13 травня 2019 року поданий позов залишено без руху з мотивів необхідності конкретизації позивачем позовних вимог щодо кожного із відповідачів, необхідності сплати судового збору, відсутності письмового підтвердження про неподання іншого позову (позовів) до цих самих відповідачів з тим самим предметом та з тих самих підстав, а також пропуску строку.

На виконання вимог ухвали суду позивач подав до суду квитанцію про сплату судового збору, уточнення до позовної заяви, зокрема в частині щодо вимог, а також клопотання про поновлення строку на звернення до суду. Клопотання про поновлення строку обґрунтоване тим, що шестимісячний строк на звернення до суду ним пропущений з поважних причин, оскільки він тимчасово проживає за межами України, не зміг вчасно отримати юридичну консультацію, намагався вирішити питання про зарахування до страхового стажу часу навчання у технікумі шляхом неодноразових звернень до Пенсійного фонду України та Міністерства соціальної політики України, проте отримував суперечливі відповіді, якими йому було відмовлено у задоволенні звернень, що і стало підставою для звернення до суду із відповідним позовом.

Відмовляючи у поновленні строку та повертаючи позовну заяву суд першої інстанції дійшов висновку, що наведені позивачем підстави не є переконливими та не можуть бути визнані судом поважними, оскільки об`єктивно не перешкоджали звернутись позивачу або його представнику у встановлені законом строки до суду, в тому числі і з врахуванням того, що позивач перебуває за кордоном, так як жодних перешкод у листуванні у позивача не виникало.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції та зазначає наступне.

Згідно із ч.1 ст.122 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до ч.2 ст.122 Кодексу адміністративного судочинства України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

У відповідності до ч.1 ст.123 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Відповідно до ч.2 ст.123 кодексу адміністративного судочинства України, якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Відповідно до ч.2 ст.123 кодексу адміністративного судочинства України, якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Згідно із пунктом 1 частини четвертої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України, позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема наданих позивачем листів, ОСОБА_1 у різні періоди часу звертався до органів Пенсійного фонду України та Міністерства соціальної політики України щодо зарахування часу навчання до страхового стажу та отримував письмові відповіді. Зокрема, відповіді датовані 28 травня 2015 року (№5534/6-11), 27 червня 2017 7185/6-4, 02 листопада 2017 року №7030/0/52-17/212, 02 червня 2017 року №3419/0/52-17/212. Разом з тим, як і підтверджує сам позивач, жодних дій щодо оскарження дій чи бездіяльності, на підставі наданих йому відповідей, в адміністративному чи судовому порядку він не вчиняв, а з позовною заявою позивач вирішив звернутись лише 07 травня 2019 року.

Згідно ч.6 чт. 161 Кодексу адміністративного судочинства України у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

При цьому, поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджені належними доказами.

Наявність об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації прав щодо звернення до суду у строк, встановлений процесуальним законом, може бути підставою для висновку про пропуск строку звернення з поважних причин. Проте з моменту отримання останньої відповіді від суб`єкта владних повноважень до моменту подання позивачем позову минув фактично один рік та одинадцять місяців. Необхідність отримання професійної юридичної підготовки та віддаленість місця проживання від України об`єктивно не може бути обґрунтованою причиною для поновлення пропущеного строку такої тривалості. При цьому, як вбачається з матеріалів справи, жодних перешкод у листуванні у позивача не має. Не позбавлений він і можливості користуватись послугами електронних кабінетів державних органів України.

Колегія суддів зазначає, що позивач не позбавлений права на повторне звернення до відповідача про захист своїх соціальних прав, в тому числі щодо зарахування до страхового стажу часу навчання у технікумі, а у випадку отримання відмови у задоволенні його заяви він має право звернутися до суду у встановлений процесуальним законом строк з позовом про оскарження такої відмови, відновлення порушених прав.

Відповідно до ч.1 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з. ч.1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Доводи апеляційної скарги, на переконання колегії суддів, не спростовують висновків суду, та в повній мірі відповідають позиції відповідача, викладеній у відзиві до адміністративного позову, яка в цілому суперечить чинному законодавству та спростовується наявними у матеріалах справи доказами.

В розумінні ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним, обґрунтованим та відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та прийняв оскаржену ухвалу з додержанням норм процесуального права.

Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 243, 246, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Тернопільського окружного адміністративного суду від 28 травня 2019 року про повернення позовної заяви у справі № 500/1057/19 - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення. У випадку оголошення судом апеляційної інстанції лише вступної та резолютивної частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя О. І. Довга
судді І. І. Запотічний
З. М. Матковська
Повне судове рішення складено 24 липня 2019 року.