Справа № 480/1810/19
Суддя: О.В. Соп'яненко
Дата ухвалення: 2019-07-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 липня 2019 р. Справа №480/1810/19
Сумський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Соп`яненка О.В.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Сумської митниці ДФС про визнання протиправними та скасування актів, стягнення заборгованості,-
В С Т А Н О В И В:
Позивач звернувся до суду з позовом, який мотивує тим, що 13.03.2019 придбав легковий автомобіль. Відповідачем видано посвідчення про реєстрацію транспортного засобу. Митна вартітсь визначена відповідачем неправильно, а з позивача були стягнуті надлишкові кошти на підставі рішення про коригування митної вартості товарів. Автомобіль придбано за 4 000 євро. До митної декларації було додано усі належним чином оформлені документи, що містили інформацію про вартість транспортного засобу без будь-яких розбіжностей.
Незважаючи на це відповідачем 19.04.2019 прийнято рішення про коригування митної вартості та картку відмови у прийнятті митної декларації. Визначено митну вартість автомобіля у 6 600 євро, що призвело до збільшення митних платежів. Причиною коригування зазначено спрацювання профілю ризику та можливе заниження митної вартості. Підставами для визначення митної вартості зазначено наявність цінової інформації по даному транспортному засобу по конкретному ідентифікаційному номеру (VIN). Рішення та картку відмови вважає протиправними.
Відповідно до ст. 368 МК України для цілей оподаткування товарів, що переміщуються громадянами через митний кордон України, застосовується фактурна вартість цих товарів. У разі наявності доказів недостовірності заявленої фактурної вартості товарів органи доходів і зборів визначають їх вартість самостійно, на підставі ціни на ідентичні або подібні (аналогічні) товари. Для визначення вартості товарів, що переміщуються, пересилаються) громадянами у відповідача мали бути докази недостовірності заявленої вартості, а не просто обґрунтовані підстави вважати, що заявлені неповні, не достовірні відомості. Відповідачем такі докази не наведені.
Крім того, рішення, яке оскаржується, не відповідає вимогам ст. 55 МК України. Не наведено конкретного обґрунтування неможливості застосування заявленої декларантом ціни. Не наведено наявної у митного органу інформації, яка викликала сумніви у правильності визначення митної вартості та призвела до прийняття рішення про її коригування. Відсутній вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених ч. 3 ст. 53 МК України. Відсутнє обґрунтування числового значення митної вартості. Застосований відповідачем метод визначення митної вартості за ціною договору щодо ідентичних товарів відповідач не наводить відомостей щодо вартості ідентичних автомобілів.
Позивачем надлишково сплачені кошти в сумі 25 117 грн., які, на його думку підлягають поверненню декларанту.
Просить визнати протиправними та скасувати індивідуальні акти щодо митного оформлення належного позивачу транспортного засобу - легкового автомобіля марки DACIA модель DUSTER, номер кузову (VIN): НОМЕР_1 , календарний рік виготовлення 2013, модельний рік виготовлення 2013, колір сірий, тип кузову універсал, тип двигуна дизельний, робочий об`єм циліндрів двигуну 1461 см3, місць для сидіння, включаючи місце водія 5, призначений для перевезення людей, колісна формула: 4x2:
- рішення про коригування митної вартості товарів № UA805180/2019/000094/2 від 19.04.2019.
Відповідачем подано письмовий відзив у якому він позов не визнав. Пояснив, що декларантом позивача 16.04.2019 подано електронну митну декларацію. До митного оформлення пред`явлено автомобіль. До декларації додано ряд документів. Після направлення відомостей до АСМО МД відбулось спрацювання системи управління ризиками. У поданих документах декларантом заявлено митну вартість автомобіля нижчу від наявної цінової інформації.
При перевірці поданих декларантом позивача документів, встановлено відсутність відомостей про митну вартість автомобіля. Позивачем не надано відомостей про вартість транспортування автомобіля до місця ввезення на територію України. Також не надано ніяких документів на підтвердження ціни, що сплачена за товар, що унеможливлює використання основного методу визначення митної вартості - за ціною договору. Після проведених з декларантом консультацій ним додаткових документів не було подано. У зв`язку з цим винесено рішення про коригування заявленої митної вартості за другорядним методом. Вважає, що рішення про коригування митної вартості та картка відмови у прийнятті митної декларації винесені правомірно. Вимога про стягнення надміру сплачених коштів є передчасною, а тому не підлягає задоволенню.
У наданих документах вказана вартість автомобіля у 4 000 євро. Ці обставини відповідачем не оспорюються. У зв`язку зі спрацюванням системи контролю управління ризиками відповідачем проведено консультації з декларантом та запропоновано надати додатково документи, передбаченні ст. 53 МК України(а.с. 36-38). 18.04.2019 декларантом надано відповідь про відсутність додаткових документів (а.с. 39).
19.04.2019 відповідачем винесено рішення про коригування митної вартості товарів №UA805180/2019/000094/2, яким митну вартість пред`явленого позивачем для митного оформлення автомобіля визначено на рівні 6600 євро (а.с. 13-14)
09.04.2019 позивачем сплачено попередню оплату за митне оформлення автомобіля в сумі 58 500 грн. (а.с. 18)
19.04.2019 позивач доплатив 25 117 грн. - попередню оплату за митне оформлення автомобіля у зв`язку з прийняттям рішення про коригування митної вартості товару (а.с. 19).
Відповідно до ст. 49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відповідно до ст. 50 ч. 1 п. 1 МК України відомості про митну вартість товарів використовуються для нарахування митних платежів. Відповідно до ст. 54 ч. 1, 2 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.
Відповідно до вимог ст.53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування. У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини. З наведених норм вбачається, що відповідач мав повноваження вимагати подання позивачем додаткових документів лише у випадках, визначених ч. 3 ст. 54 МК України.
Згідно зі ст. 57 ч. 1 п. 1 МК України основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну, є визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції). Відповідно до ст. 58 ч. 2, 3 МК України метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні. У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу.
У рішенні, яке оскаржується, відповідачем як підставу не застосовувати основний метод визначення митної вартості зазначено не об`єктивність та достатню підтвердженість відомостей, використаних декларантом. Також зазначено, що підставою для визначення митної вартості є цінова інформація по даному транспортному засобу по конкретному ідентифікаційному номеру (VIN). Будь-які інші підстави для коригування митної вартості у рішенні не наведені. У зв`язку з цим будь-які інші обставини, зазначені відповідачем у відзиві на позов та у судовому засіданні, що у рішенні про коригування митної вартості не зазначені як підстава для його прийняття, судом до уваги не приймаються.
У рішенні про коригування митної вартості відповідачем зазначено, що при обробці документів, наданих декларантом, спрацювала система управління ризиками. Цією ж системою згенеровано митну вартість автомобіля у розмірі 6600 Євро.
Відповідно до ст. 337 ч. 4 МК України контроль із застосуванням системи управління ризиками - це оцінка ризику шляхом аналізу (у тому числі з використанням інформаційних технологій) поданих документів у конкретному випадку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України з метою обрання форм та обсягу митного контролю, достатніх для забезпечення додержання вимог законодавства України з питань державної митної справи. Відповідно до ст. 320 ч. 1 МК України форми та обсяги контролю, достатнього для забезпечення додержання законодавства з питань державної митної справи та міжнародних договорів України при митному оформленні, обираються митницями (митними постами) на підставі результатів застосування системи управління ризиками.
Аналізуючи наведену норму суд приходить до переконання, що сам лише факт спрацювання систему управління ризиками не є підставою для проведення коригування заявленої декларантом митної вартості товарів.
Відповідачем не зазначено у чому саме полягає не об`єктивність та недостатнє підтвердження документально заявленої декларантом позивача митної вартості автомобіля. Між якими саме документами, з доданих до декларації виявлено розбіжності.
Ідентифікаційний номер (VIN) є індивідуальною ознакою, що характеризує конкретний автомобіль. Відповідачем не подано ніяких доказів наявності на момент прийняття ним рішення про коригування митної вартості цінової інформації по автомобілю, пред`явленому для митного оформлення по конкретному ідентифікаційному номеру (VIN), як зазначено у рішенні, що оскаржується.
Вимоги до рішення про коригування митної вартості наведені у ст. 55 МК України відповідно до частини другої якої прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування.
Ні у поданому відзиві на позовну заяву, ні в оскаржуваному рішенні не зазначено, за яким саме з другорядних методів визначено митну вартість автомобіля. При цьому мається посилання на статті 59 та 368 МК України.
Відповідно до ст. 59 ч.ч. 1-2, 4-6 МК України у разі якщо митна вартість оцінюваних товарів не може бути визначена згідно з положеннями статті 58 цього Кодексу, за основу для її визначення береться вартість операції з ідентичними товарами, що продаються на експорт в Україну з тієї ж країни і час експорту яких збігається з часом експорту оцінюваних товарів або є максимально наближеним до нього. При застосуванні цього методу визначення митної вартості за основу береться прийнята органом доходів і зборів вартість операції з ідентичними товарами з дотриманням умов, зазначених у цій статті. При цьому під ідентичними розуміються товари, однакові за всіма ознаками з оцінюваними товарами, у тому числі за такими, як: 1) фізичні характеристики; 2) якість та репутація на ринку; 3) країна виробництва; 4) виробник. Ціна договору щодо ідентичних товарів береться за основу для визначення митної вартості товарів, якщо ці товари ввезено приблизно в тій же кількості та на тих же комерційних рівнях, що й оцінювані товари. У разі відсутності такого продажу використовується вартість операції з ідентичними товарами, що продавалися в Україну в іншій кількості та/або на інших комерційних рівнях. При цьому їх ціна коригується з урахуванням зазначених розбіжностей незалежно від того, чи веде це до збільшення або зменшення вартості. Інформація, що використовується при здійсненні коригування, повинна бути документально підтверджена. У разі якщо кошти та витрати, зазначені в пунктах 5 - 7 частини десятої статті 58 цього Кодексу, включаються у вартість операції, здійснюється коригування для врахування значної різниці в таких коштах і витратах між оцінюваними товарами та відповідними ідентичними товарами, що зумовлено різницею у відстанях і способах транспортування.
З наведеної норми вбачається, що коригування митної вартості за таким методом може бути проведено лише на підставі наявної інформації про вартість імпортованих товарів по конкретний операції і така інформація має бути документально підтверджена. Ні у рішенні, яке оскаржується, ні під час розгляду справи судом відповідачем таких відомостей не повідомлено. Суд вважає, що такі дії відповідача суперечать наведеним вимогам ст. 59 МК України. При використанні узагальненої цінової інформації з бази даних без вивчення конкретного договору неможливо визначити ознаки товару та комерційні рівні, за яких товар ввезено в Україну. Відповідачем у рішенні зазначено про наявність інформації про вартість саме того автомобіля, який ввезений позивачем, а не ідентичного. При цьому не подано доказів наявності такої інформації на момент прийняття рішення.
У зв`язку з тим, що коригування митної вартості призвело до збільшення витрат позивача при митному оформленні автомобіля, чим порушено його права, суд вважає необхідним визнати протиправними та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів №UA805180/2019/000094/2.
Стосовно вимог про стягнення надмірно сплачених коштів суд зазначає наступне.
Відповідно до положень пункту 2 розділу ІІ Порядку повернення авансових платежів (передоплати) і помилково та/або надміру сплачених сум митних платежів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 18.07.2017 № 643 для повернення коштів авансових платежів (передоплати) платником податків до митниці ДФС подається заява в письмовому вигляді довільної форми, підписана платником податків та головним бухгалтером (у разі наявності), або засобами електронного зв`язку в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного цифрового підпису відповідальних осіб.
Така заява може бути подана протягом 1095 днів з дня внесення авансових платежів (передоплати) на рахунок митниці ДФС.
Як вбачається з матеріалів справи, із такою заявою позивач до відповідача не звертався. Отже, зазначена вимога є передчасною, а тому в її задоволенні необхідно відмовити.
На підставі ст. 139 КАС України суд вважає необхідним стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судовий збір, сплачений при зверненні до суду з позовом в розмірі 768,40 грн.
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241- 246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -
В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Сумської митниці ДФС про визнання протиправними та скасування актів, стягнення заборгованості задовольнити частково.
В частині вимог про стягнення надлишково сплачених коштів в сумі 25 117,00 грн. відмовити в зв`язку з необгрунтованістю.
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Апеляційні скарги до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подаються через Сумський окружний адміністративний суд.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В. Соп`яненко