Справа № 826/10995/17
Суддя: Бужак Наталія Петрівна
Дата ухвалення: 2019-07-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Суддя-доповідач: Бужак Н. П.

Суддів: Костюк Л.О., Степанюка А.Г.

За участю секретаря (секретаря): Савін І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні (без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу) апеляційну скаргу Державної архітектурно-будівельної інспекції України на рішення Окружного адміністративного суду м.Києва від 22 квітня 2019 року, головуючий - суддя Огурцов О.П., судді: Арсірій Р.О., Кузьменко В.А., у справі за адміністративним позовом Приватного підприємства «Світлана» до Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у м. Києві про визнання протиправним та скасування припису від 28.07.2017 року,-

У С Т А Н О В И В:

Приватне підприємство «Світлана» звернулось до Окружного адміністративного суду м. Києва з адміністратвиним позовом до Департаменту ДАБІ у м. Києві про визнання протиправним та скасування припису про усунення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил, складеного 28 липня 2017 року стосовно Приватного підприємства «Світлана».

Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 22 квітня 2019 року позов задоволено.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням суду, відповідач Департамент Державної архітектурно-будівельної інспекції у м. Києві подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції в повному обсязі та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Згідно з частиною 2 статті 313 КАС України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Оскільки учасники справи в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку, відповідно до частини 4 статті 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що 04.10.2001 року Київським міським бюро технічної інвентаризації проведено інвентаризацію об`єкту, за результатами якої складений план будинку 32 літер "А", вул. Богдана Хмельницького, Шевченківський район, м. Київ . Відповідно до зазначеного плану станом на момент інвентаризації було два дверних отвори.

Згідно договору купівлі-продажу нежилого приміщення від 29.07.2004 року ОСОБА_1 придбано у ПП "Тріо" нежиле приміщення №63 (в літері А), розташоване за адресою: місто Київ, вул. Богдана Хмельницького, 32 загальною площею 46,50 кв. м. Приміщення №63 є відокремленим.

Відповідно до витягу № 92473539 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, сформованого станом на 20.07.2017 року, власником об`єкту є ОСОБА_1 .

На підставі статті 41 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", статті 7 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності", пункту 7 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.05.2011 року №553, на підставі звернення ОСОБА_2 , яке надійшло листом Департаменту з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва ВО КМР (КМДА) та звернення ГО "Громадський рух "Будуймо разом" відповідачем видано наказ від 14.07.2017 року №213 про проведення позапланової перевірки на об`єкті будівництва "Нежитлове приміщення на вул. Богдана Хмельницького, 32 у Шевченківському районі міста Києва".

Постановою Кабінету Міністрів України від 23.05.2011 року №553 "Про затвердження Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю" визначено, що для здійснення позапланової перевірки на об`єкті будівництва "Нежитлове приміщення на вул. Богдана Хмельницького, 32 у Шевченківському районі міста Києва" щодо дотримання суб`єктом містобудування ОСОБА_1 , ПП "Світлана" вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил відповідачем видано направлення для проведення перевірки від 17.07.2017 року б/н.

На підставі направлення для проведення перевірки від 17.07.2017 б/н посадовою особою відповідача у період з 17.07.2017 року по 28.07.2017 року перевірено дотримання ОСОБА_1 , ПП "Світлана" вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил на об`єкті "Нежитлове приміщення на вул. Богдана Хмельницького, 32 у Шевченківському районі міста Києва", за результатами якої складено акт №б/н.

Перевіркою встановлено порушення частини першої статті 34, частини першої статті 37 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", а саме: під час перевірки на підставі наданих документів громадянкою ОСОБА_1 та КП Київської міської ради "Київське міське бюро технічної інвентаризації" встановлено, що на момент технічної інвентаризації 06.05.1976 року у приміщенні 63 житлового будинку №32 на вул. Богдана Хмельницького у Шевченківському районі міста Києва у матеріалах інвентаризаційної справи на кресленнях існує один дверний отвір назовні будинку, водночас, на момент інвентаризації 04.10.2001 року у приміщенні 63 житлового будинку №32 на вул. Богдана Хмельницького у Шевченківському районі міста Києва зазначено два дверних отвору. Таким чином зазначене приміщення реконструйовано без отримання дозволу на виконання будівельних робіт. Вищезазначене приміщення належить ОСОБА_1 та використовується на підставі договору оренди ПП "Світлана" у якості офісу. В акті перевірки міститься відмітка про відмову від ознайомлення та підпису та направлення поштою.

28.07.2017 року відповідачем винесено припис про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил яким позивача зобов`язано з метою усунення виявлених порушень заборонити експлуатацію нежитлового приміщення №63 житлового будинку 32 на вул. Богдана Хмельницького у Шевченківському районі міста Києва. Усунути встановлені порушення до 28.09.2017 року.

У приписі міститься відмітка про відмову від ознайомлення та вручення та про направлення примірника припису засобами поштового зв`язку 31.07.2017 року.

Згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення акт перевірки та спірний припис позивачем отримано 02.08.2017 року.

Колегія суддів погоджується з доводами суду першої інстанції щодо протиправності окаржуваного припису, винесено ДАБІ в м. Києві.

Відповідно до частини першої статті 41 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" державний архітектурно-будівельний контроль - це сукупність заходів, спрямованих на дотримання замовниками, проектувальниками, підрядниками та експертними організаціями вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт.

Як встановлено судом першої інстанції та дана обставина підтверджується матеріалами справи, припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил відповідачем було винесено 18.10.2017 року.

Зазначеним приписом ДАБІ у м. Києві заборонено експлуатацію нежилого приміщення № 63 житлового будинку №32 по вул. Б.Хмельницького у Шевченківському районі м. Києва з 18.10.2017 року та приписано знести самочинно добудовану прибудову до 18.11.2017 року.

Як зазначила позивач у позовній заяві, вона придбала приміщення у 2004 році і вже тоді у приміщенні було двоє дверних отворів. Будь-яких реконструкцій без отримання відповідного дозволу вона не отримувала і будівельних робіт не проводила.

Зазначені доводи позивачки відповідачем в ході розгляду справи спростовано не було.

Приймаючи припис про заборону експлуатації нежилого приміщення, ДАБІ у м. Києві керувався вимогами ч.1 ст. 34, ч.1 ст. 37, ч.8 ст.39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Згідно статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Конституційний Суд України у Рішенні від 9 лютого 1999 року № 1-рп/99 зазначив, що за закріпленим у наведеній статті Конституції України принципом дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Конституційний принцип незворотності дії законів, які погіршують становище особи, вказує на неможливість застосування санкцій за дії (бездіяльність), які на момент, коли вони мали місце, за попереднього правового регулювання не були правопорушенням.

Крім того, поняття "експлуатація не прийнятого в експлуатацію об`єкта" не може тлумачитися як триваюче правопорушення. Змістом цього правопорушення є невиконання обов`язку із введення в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта містобудування до початку його експлуатації. Суспільна небезпека такого правопорушення насамперед полягає не у недотриманні встановленого правопорядку, а в небезпеці, яка може мати місце в результаті відсутності контролю за безпечністю побудованого об`єкта містобудування з початку його використання.

Відповідно до частини першої статті 34 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" замовник має право виконувати будівельні роботи після: подання замовником повідомлення про початок виконання будівельних робіт відповідному органу державного архітектурно-будівельного контролю - щодо об`єктів будівництва, які за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), та щодо об`єктів, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорта та які не потребують отримання дозволу на виконання будівельних робіт згідно з переліком об`єктів будівництва, затвердженим Кабінетом Міністрів України. Форма повідомлення про початок виконання будівельних робіт та порядок його подання визначаються Кабінетом Міністрів України; видачі замовнику органом державного архітектурно-будівельного контролю дозволу на виконання будівельних робіт - щодо об`єктів, які за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з середніми (СС2) та значними (СС3) наслідками або підлягають оцінці впливу на довкілля згідно із Законом України "Про оцінку впливу на довкілля".

Згідно частини першої статті 37 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" право на виконання підготовчих робіт (якщо вони не були виконані раніше згідно з повідомленням про початок виконання підготовчих робіт) і будівельних робіт на об`єктах будівництва, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з середніми (СС2) та значними (СС3) наслідками або підлягають оцінці впливу на довкілля згідно із Законом України "Про оцінку впливу на довкілля", підключення об`єкта будівництва до інженерних мереж та споруд надається замовнику та генеральному підряднику чи підряднику (якщо будівельні роботи виконуються без залучення субпідрядників) після отримання дозволу на виконання будівельних робіт.

Частина восьмої статті 39 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" з урахуванням змін встановлює, що експлуатація закінчених будівництвом об`єктів, не прийнятих (якщо таке прийняття передбачено законодавством) в експлуатацію, забороняється.

Отже, виходячи з вищенаведених норм чинного законодавства, обов`язок введення об`єктів будівництва в експлуатацію, відповідальність за експлуатацію об`єктів, не введених в експлуатацію, можуть стосуватися лише тих суб`єктів, які після закінчення будівництва та початку використання, маючи відповідний обов`язок, не ввели об`єкти містобудування в експлуатацію, за що встановлена певна відповідальність.

Аналогічна правова позиція була висловлена колегією суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України, зокрема, у постанові від 04.03.2014 року у справі № 21-433а13.

Оскільки положення статті 39 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" набрало чинності після закінчення робіт з влаштування додаткової вхідної групи на об`єкті, то вказаний закон не може застосовуватися до даних спірних відносин, а відповідачем не доведено, що період виконання таких робіт та початку експлуатації об`єкту припадав на період після набрання чинності вказаним законом та у період, коли був встановлений обов`язок вчинення дій по прийняттю в експлуатацію результатів таких робіт.

Таким чином, відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не доведено наявності встановленої Законом України "Про регулювання містобудівної діяльності" заборони експлуатації об`єкту робіт та правомірності висновку щодо порушення позивачем вимог частини восьмої статті 39 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", норми якого не мають зворотної дії.

Крім того, як вірно зазначив суд першої інстанції, позивач не є суб`єктом містобудування в розумінні вимог ст.ст. 39, 41 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності".

Таким чином, доводи відповідача про наявність порушень з боку позивача, передбачених частиною восьмою статті 39 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" є протиправними, так як відповідачем застосувано норму закону стосовно заборони експлуатації, які були відсутні у законодавстві станом на 2001 рік.

Пунктом 3 частини третьої статті 41 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" визначено, що посадові особи органів державного архітектурно-будівельного контролю під час перевірки мають право у разі виявлення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил, містобудівних умов та обмежень, затвердженого проекту або будівельного паспорта забудови земельної ділянки видавати обов`язкові для виконання приписи щодо: а) усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил; б) зупинення підготовчих та будівельних робіт.

Згідно пункту 9 частини третьої статті 41 вказаного Закону посадові особи органів державного архітектурно-будівельного контролю під час перевірки мають право забороняти за вмотивованим письмовим рішенням експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, не прийнятих в експлуатацію.

Даний нормативний зміст пункту 9 частини третьої статті 41 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" відображено в "Примірному положенні про органи державного архітектурно-будівельного контролю", затвердженого постановою від 19.08.2015 №671 Кабінету Міністрів України, за яким посадові особи органу держархбудконтролю для виконання покладених на них завдань під час перевірки мають право забороняти за вмотивованим письмовим рішенням керівника органу держархбудконтролю чи його заступника експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, не прийнятих в експлуатацію (п. 9 ст. 5).

У спірному Приписі відповідачем заборонено експлуатацію об`єкта з 28.07.2017 року.

Оскільки пунктом 3 частини третьої статті 41 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" не передбачена заборона експлуатації реконструйованого об`єкту шляхом видачі припису щодо усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що викладені в резолютивній частині Припису відповідні вимоги Інспектора не відповідають за своїм змістом пункту 3 частини 3 статті 41 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності".

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не врахував наявність порушень у сфері містобудівної діяльності, встановлених під час перевірки, колегія суддів зазначає, що суд надав належну оцінку зазначеним обставинам та прийшов до висновку, що позивачка не є суб`єктом відповідальності.

Крім того, як зазначено судом вище, в результаті інвентаризації у 2001 році було встановлено наявність двох дверних пройомів у нежитловому приміщенні, тоді як власником зазнченого приміщення позивачка стала лише у 2004 році.

Сам факт виявлення посадовою особою відповідача порушення вимог містобудівного законодавства не може бути безумовною підставою для притягнення позивачки до відповідальності за вчинення певного правопорушення або ж винесення припису про заборону експлутації нежилого приміщення та його знесення.

За таких обставин, колегія суддів вважає рішення суду першої інстанції законним, оскільки суд, всебічно перевіривши обставини справи, вирішив спір у відповідності з нормами матеріального та процесуального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин.

Відповідно до ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому не можуть бути підставою для скасування рішення Подільського районного суду м.Києва від 26 квітня 2019 року.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких підстав апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. ст. 229, 241, 242, 243, 308, 310, 313, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Державної архітектурно-будівельної інспекції у м. Києві залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністратвиного суду м.Києва від 22 квітня 2019 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у строк визначений ст. 329 КАС України.

Суддя-доповідач: Бужак Н.П.

Судді: Костюк Л.О.

Степанюк А.Г.

Постанову виготовлено: 23 липня 2019 року.