Справа № 1.380.2019.000774
Суддя: Сподарик Наталія Іванівна
Дата ухвалення: 2019-07-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №1.380.2019.000774
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2019 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого-судді Сподарик Н.І.,

за участю секретаря судового засідання Карпи А.В.,

представника позивача Білевич Х.О.,

розглянувши у судовому засіданні за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Суховільської сільської ради Городоцького району Львівської області про визнання неправомірною бездіяльності та зобов`язання до вчинення дій,-

ВСТАНОВИВ:

На розгляд до Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Суховільської сільської ради Городоцького району Львівської області (81513, Львівська обл., Городоцький район, с.Суховоля, вул.Огородня,5), із вимогами:

- визнати неправомірною бездіяльність Суховільської сільської ради Городоцького району Львівської області з розгляду заяви ОСОБА_1 про внесення змін до детального планування території, затвердженого рішенням №249, прийнятим сесією Суховільської сільради 15.12.2016;

- зобов`язати Суховільську сільську раду Городоцького району Львівської області розглянути на пленарному засіданні сесії, подану ОСОБА_1 заяву від 02.08.2018 про внесення змін до детального планування території, затвердженого рішенням №249, прийнятим сесією Суховільської сільради 15.12.2016 у строки, порядку та у спосіб, передбачений Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні»;

- прийняти належне, у відповідності до чинного законодавства України, рішення, яким виключити з детального плану території дві земельні ділянки, вказані на детальному плані території як друга черга забудови, призначені для будівництва та обслуговування житлового будинку.

22.02.2019 ухвалою суду дану позовну заяву залишено без руху, а позивачу надано строк для усунення недоліків. На виконання вимог зазначеної ухвали суду позивач усунула недоліки позовної заяви.

Ухвалою суду від 25.03.2019 відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче засідання.

На адресу суду 12.04.2019 за вх. № 12557 надійшов відзив від представника відповідача.

16.05.2019 від представника позивача надійшли до суду відповідь на відзив за вх. № 16939.

11.06.2019 суд ухвалив закрити підготовче провадження в адміністративній справі та призначити судовий розгляд адміністративної справи по суті.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 02.08.2018 позивач звернувся до сільського голови Суховільської сільської ради Городоцького району Львівської області із заявою про надання дозволу на внесення змін у детальний план території для зміни цільового призначення земельної ділянки, який затверджений рішенням Суховільської сільської ради Городоцького району Львівської області № 249 від 15.12.2016. Однак, радою не було прийнято жодного позитивного рішення або вмотивованої відмови, лише 22.08.2018 був надісланий лист сільського голови Суховільської сільської ради Городоцького району Львівської області про те, що у заяві позивача не вказано, які саме зміни повинні бути внесені до детального планування земельної ділянки, який розроблявся для зміни цільового призначення цієї ділянки з подальшим використанням для будівництва та обслуговування господарських будівель та споруд. Позивач зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» заначено, що виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання, зокрема, затвердження в установленому порядку місцевих містобудівних програм, генеральних планів забудови відповідних населених пунктів, іншої містобудівної документації. Проте, відповідач всупереч ст.26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» чинив протиправну бездіяльність. Позивач в судовому засіданні наголосила, що просить суд виключити з детального плану території дві земельні ділянки, вказані на детальному плані території як друга черга забудови, призначені для будівництва та обслуговування житлового будинку.

Представник позивача позовні вимоги підтримала повністю з підстав викладених у позовній заяві та наданих поясненнях в судовому засіданні.

Представник відповідача в судове засідання, призначене на 18.07.2019 року не забезпечив явку уповноваженого представника, проте про дату, час та місце повідомлений належним чином. Відповідач, 12.04.2019 подав суду відзив за вх. № 12557, в якому зазначив, що проти заявленого позову заперечує, просить суд відмовити у задоволенні позову. Вважає, що позовна вимога щодо бездіяльності Суховільської сільської ради Городоцького району Львівської області у розгляді заяви ОСОБА_1 про внесення змін до детального планування території для зміни цільового призначення земельної ділянки є необгрунтованою, оскільки сільський голова листом від 22.08.2018 надав відповідь позивачу, що відповідно до п.10 ст.19 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» внесення змін до детального плану території допускається за умови їх відповідності генеральному плану населеного пункту та плану зонування території для зміни цільового призначення для будівництва та обслуговування. У судових засіданнях представник відповідача повідомила суд, що генеральний план села Суховоля затверджувався 15.12.2015, в період коли ОСОБА_1 мала тільки дозвіл на виготовлення детального плану території, а зміни до існуючого генплану можуть вноситися не частіше ніж один раз на 5 років, а саме в 2021 з врахуванням всіх змін щодо земельних ділянок, що сформувались за цей період часу, що і було зазначено сільським головою у відповіді від 22.08.2018 на заяву позивача від 02.08.2018.

Дослідивши доводи позову, відзиву зібрані у справі докази в їх сукупності, заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд зазначає наступне.

У ОСОБА_1 на праві приватної власності перебуває земельна ділянка площею 0,04 га для ведення особистого селянського господарства за кадастровим номером НОМЕР_2 , про що свідчить свідоцтво про право власності від 31.07.2015.

26.08.2015 Суховільська сільська рада Городоцького району Львівської області на XXVIII сесії VI скликання винесла рішення № 899 про надання дозволу на розроблення детального планування території місцезнаходження земельної ділянки (зміна цільового призначення ) громадянки ОСОБА_1 , а саме вирішила:

1) дати дозвіл ОСОБА_1 на розробку детального планування території місцезнаходження приватизованої земельної ділянки площею 0,04 га наданої для ведення особистого селянського господарства за кадастровим номером НОМЕР_2 , що знаходиться в селі Суховоля на зміну цільового призначення з подальшим використанням для будівництва та обслуговування житлового будинку;

2) громадянці ОСОБА_1 звернутися в ліцензовану проектну організацію для розробки детального планування території місцезнаходження земельної ділянки площею 0.04 га для ведення особистого селянського господарства, що розташоване в селі Суховоля.

Суховільська сільська рада Городоцького району Львівської області 15.12.2015 на II сесії VIІ скликання рішенням № 31 затвердила генеральний план розвитку території села Суховоля Городоцького району Львівської області розроблений ПП «УГП ГРУП».

15.12.2016 Суховільська сільська рада Городоцького району Львівської області VIII сесії VIІ скликання рішенням № 249 вирішила:

1) затвердити детальне планування території земельної ділянки, щодо зміни цільового призначення, що перебуває у власності для ведення особистого селянського господарства під будівництво та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по вул. Соснова , площею 0,04 га ОСОБА_1 ;

2) дати дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо зміни цільового призначення земельної ділянки площею 0,04 га для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд, що знаходиться в селі Суховоля по вул. Соснова .

На замовлення ОСОБА_1 у 2016 році був розроблений детальний план території для зміни цільового призначення земельної ділянки із ведення особистого селянського господарства на будівництво та обслуговування житлового будинку і господарських будівель та споруд в селі Суховоля Городоцького району Львівської області фізичною особою підприємцем ОСОБА_2 (а.с.24-35).

02.08.2018 позивач - ОСОБА_1 звернулася із заявою до сільського голови Суховільської сільської ради Городоцького району Львівської області, в якій просила надати дозвіл на внесення змін у детальний план території для зміни цільового призначення земельної ділянки, який затверджений рішенням Суховільської сільської ради Городоцького району Львівської області № 249 від 15.12.2016.

Сільський голова Суховільської сільської ради Городоцького району Львівської області 22.08.2018 за вих. № 279, надав лист-відповідь позивачу вказавши, що ОСОБА_1 не вказала, які саме зміни хоче внести позивач до детального плану території. Також зазначив, що зміни до детального плану території допускаються за умови їх відповідності генеральному плану населеного пункту та плану зонування території (п.10 ст.19 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності»), а зміни до генерального плану можуть вноситися не частіше ніж один раз на п`ять років (п.9 ст.17 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності»).

18.09.2018 листом сільський селищний голова повідомив позивача , що розгляд заяви про розроблення внесення змін до розробленого детального плану розглядатись на черговій сесії не буде, оскільки ОСОБА_1 була надана відповідь.

Позивач, не погодившись із бездіяльністю відповідача звернувся із даним позовом до суду.

При прийнятті рішення, суд керується такими правовими нормами:

Завданням адміністративного судочинства відповідно до ч.1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України) є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Однією із основних засад (принципів) адміністративного судочинства відповідно до п.4 ч.3 ст. 2 КАС України є змагальність сторін, диспозитивність та офіційне з`ясування всіх обставин у справі.

У відповідності до вимог статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частина 2 статті 3 Конституції України передбачає, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Стаття 140 Конституції України встановлює, що місцеве самоврядування є правом територіальної громади - жителів села чи добровільного об`єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища та міста - самостійно вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України. Місцеве самоврядування здійснюється територіальною громадою в порядку, встановленому законом, як безпосередньо, так і через органи місцевого самоврядування: сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи.

Згідно ч.1 ст.144 Конституції України, органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов`язковими до виконання на відповідній території. Інші питання організації місцевого самоврядування, формування, діяльності та відповідальності органів місцевого самоврядування визначаються законом на підставі ст.146 Конституції України.

Згідно з п. б ст. 12 Земельного кодексу України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить: передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу.

Відповідно до ст.25 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання.

Згідно з п.34 ч.1 ст. 26 вищезгаданого Закону, виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються відповідно до закону питання регулювання земельних відносин.

Відповідно до п. 42 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання, зокрема, затвердження в установленому порядку місцевих містобудівних програм, генеральних планів забудови відповідних населених пунктів, іншої містобудівної документації.

Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 8 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» планування територій здійснюється на державному, регіональному та місцевому рівнях відповідними органами виконавчої влади, Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим та органами місцевого самоврядування. Рішення з питань планування та забудови територій приймаються сільськими, селищними, міськими радами та їх виконавчими органами, районними, обласними радами, Київською та Севастопольською міськими державними адміністраціями в межах визначених законом повноважень з урахуванням вимог містобудівної документації.

Згідно з ч.ч. 1, 4 ст. 12 Закону України «Про основи містобудування», до компетенції сільських, селищних, міських рад у сфері містобудування на відповідній території належить затвердження відповідно до законодавства місцевих програм, генеральних планів відповідних населених пунктів, планів зонування територій, а за відсутності затверджених в установленому законом порядку планів зонування території - детальних планів територій. До компетенції виконавчих органів сільських, селищних, міських рад у сфері містобудування належать: затвердження детальних планів територій за наявності затверджених в установленому законом порядку планів зонування території; визначення територій для містобудівних потреб; внесення пропозицій щодо встановлення і зміни меж населених пунктів відповідно до закону.

Тобто, прийняття рішення про розробку та затвердження детальних планів території у межах села Суховоля нормами чинного законодавства віднесено до виключної компетенції сільської ради, на яку покладено обов`язок реалізації планування території на місцевому рівні.

Згідно з преамбулою Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» правові та організаційні основи містобудівної діяльності встановлені цим Законом, який спрямований на забезпечення сталого розвитку територій з урахуванням державних, громадських та приватних інтересів.

Відповідно до ст. 1 цього Закону генеральний план населеного пункту - це містобудівна документація, що визначає принципові вирішення розвитку, планування, забудови та іншого використання території населеного пункту; детальний план території - це містобудівна документація, що визначає планувальну організацію та розвиток території; містобудівна документація - це затверджені текстові та графічні матеріали з питань регулювання планування, забудови та іншого використання територій.

Правові та організаційні питання розробки та затвердження ДПТ населеного пункту визначені статтею 19 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Відповідно до ч. 1 цієї статті ДПТ у межах населеного пункту уточнює положення генерального плану населеного пункту та визначає планувальну організацію і розвиток частини території. ДПТ розробляється з метою визначення планувальної організації і функціонального призначення, просторової композиції і параметрів забудови та ландшафтної організації кварталу, мікрорайону, іншої частини території населеного пункту, призначених для комплексної забудови чи реконструкції.

Частинами 4-6 ст. 19 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» передбачено, що ДПТ визначає:

1) принципи планувально-просторової організації забудови;

2) червоні лінії та лінії регулювання забудови;

3) функціональне призначення, режим та параметри забудови однієї чи декількох земельних ділянок, розподіл територій згідно з будівельними нормами, державними стандартами і правилами;

4) містобудівні умови та обмеження (у разі відсутності плану зонування території) або уточнення містобудівних умов та обмежень згідно із планом зонування території;

5) потребу в підприємствах і закладах обслуговування населення, місце їх розташування;

6) доцільність, обсяги, послідовність реконструкції забудови;

7) черговість та обсяги інженерної підготовки території;

8) систему інженерних мереж;

9) порядок організації транспортного і пішохідного руху;

10) порядок комплексного благоустрою та озеленення, потребу у формуванні екомережі;

11) межі прибережних захисних смуг і пляжних зон водних об`єктів (у разі відсутності плану зонування території).

Детальний план території складається із графічних і текстових матеріалів.

Склад, зміст, порядок розроблення та затвердження детального плану території визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування.

Відповідно до ч. ч. 8, 9, 10 ст. 19 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» детальний план території у межах населеного пункту розглядається і затверджується виконавчим органом сільської, селищної, міської ради протягом 30 днів з дня його подання, а за відсутності затвердженого в установленому цим Законом порядку плану зонування території - відповідною сільською, селищною, міською радою. Детальний план території за межами населеного пункту розглядається і затверджується відповідною районною державною адміністрацією протягом 30 днів з дня його подання. Детальний план території не підлягає експертизі. Внесення змін до детального плану території допускається за умови їх відповідності генеральному плану населеного пункту та плану зонування території.

Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 16.11.2011 №290, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 20.12.2011 за № 1468/20206 затверджено Порядок розроблення містобудівної документації.

Пунктом 4.9 цього Порядку передбачено проведення громадських слухань щодо врахування громадських інтересів у проекті містобудівної документації на місцевому рівні в порядку, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 25.05.2011 № 555 «Про затвердження Порядку проведення громадських слухань щодо врахування громадських інтересів під час розроблення проектів містобудівної документації на місцевому рівні» (далі - Порядок №555).

Крім того, питання проведення громадських слухань щодо врахування громадських інтересів при розробленні проектів містобудівної документації, яким є ДПТ на місцевому рівні врегульовано також у ст. 21 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Відповідно до ч. 3 ст. 21 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та вимог Порядку №555 при розробці ДПТ необхідно забезпечити:

- оприлюднення у двотижневий строк прийнятих рішень щодо розроблення проектів містобудівної документації з прогнозованими правовими, економічними та екологічними наслідками шляхом опублікування таких рішень у засобах масової інформації, що поширюються на відповідній території, а також розміщення на офіційному веб-сайті відповідного органу місцевого самоврядування.

- оприлюднення розроблених проектів містобудівної документації, не пізніш як у місячний строк з дня їх подання розробником, і доступ громадськості до зазначеної інформації шляхом розміщення матеріалів (планшетів, макетів) у визначеному органом місцевого самоврядування місці та інформування громадян через розповсюдження брошур і повідомлень, засоби масової інформації, що поширюються на відповідній території, а також розміщення інформації на офіційному веб-сайті відповідного органу місцевого самоврядування.;

- реєстрацію, розгляд та узагальнення пропозицій громадськості до проектів містобудівної документації;

- узгодження спірних питань між громадськістю і замовниками проектів містобудівної документації через погоджувальну комісію (у разі її утворення);

- оприлюднення результатів розгляду пропозицій громадськості до проектів містобудівної документації.

Відповідно до ч. 7 ст. 21 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», п. 7 Порядку №555 пропозиції до проектів містобудівної документації мають право подавати:

1) повнолітні дієздатні фізичні особи, які проживають на території, щодо якої розроблено відповідний проект містобудівної документації на місцевому рівні;

2) юридичні особи, об`єкти нерухомого майна яких розташовані на території, щодо якої розроблено відповідний проект містобудівної документації на місцевому рівні;

3) власники та користувачі земельних ділянок, розташованих на території, щодо якої розроблено проект містобудівної документації, та на суміжних з нею територіях;

4) представники органів самоорганізації населення, діяльність яких поширюється на відповідну територію;

5) народні депутати України, депутати відповідних місцевих рад.

Згідно з ч. 6 ст. 21 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» пропозиції громадськості мають бути обґрунтовані в межах відповідних законодавчих та нормативно-правових актів, будівельних норм, державних стандартів і правил та надаватися у строки, визначені для проведення процедури громадських слухань.

Пунктом 8 Порядку №555 визначено, що пропозиції, подані особами, не визначеними пунктом 7 цього Порядку, або подані після встановленого органом місцевого самоврядування строку, залишаються без розгляду. Пропозиції, надані після встановленого строку, не розглядаються.

Підставою для подання пропозицій до проектів містобудівної документації відповідному органу місцевого самоврядування є повідомлення про початок процедури їх розгляду (п. 6 Порядку №555).

При цьому, відповідно до п. 5 Порядку №555 повідомлення про початок процедури розгляду та врахування пропозицій громадськості у проекті містобудівної документації має містити:

1) інформацію про мету, склад та зміст містобудівної документації, викладену у скороченій та доступній для широкої громадськості формі;

2) основні техніко-економічні показники, зокрема графічні матеріали, що відображають зміст містобудівної документації;

3) відомості про замовника та розробника проектів містобудівної документації та підстави для їх розроблення;

4) інформацію про місце і строки ознайомлення з проектом містобудівної документації;

5) інформацію про посадову особу органу місцевого самоврядування, відповідальну за організацію розгляду пропозицій;

6) відомості про строк подання і строк завершення розгляду пропозицій;

7) інформацію стосовно запланованих інформаційних заходів (презентація, прилюдне експонування, телевізійні програми, публічні конференції тощо).

Осіб, які забезпечують роботу з розгляду пропозицій громадськості, призначає орган місцевого самоврядування. Зазначені особи є відповідальними за автентичність проектів містобудівної документації.

Водночас, як встановлено п. п. 9, 10 Порядку, відповідно до ч. 6 ст. 21 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» пропозиції подаються громадянами у письмовому вигляді із зазначенням прізвища, ім`я та по батькові, місця проживання, особистим підписом і повинні містити обґрунтування з урахуванням вимог законодавства, будівельних норм, державних стандартів та правил. Особи, які забезпечують проведення робіт з розгляду таких пропозицій, повідомляють через засоби масової інформації, що поширюються на відповідній території, та офіційний веб-сайт відповідного органу місцевого самоврядування про місце подання таких пропозицій.

Пунктом 11 Порядку № 555 визначено, що пропозиції громадськості підлягають реєстрації органом місцевого самоврядування та розглядаються розробником і замовником проектів містобудівної документації у місячний строк. За результатами розгляду пропозицій заявнику надається відповідь про їх врахування або обґрунтована відмова. У разі наявності пропозицій громадськості, рішення про врахування яких розробник і замовник не можуть прийняти самостійно або мають місце спірні питання, особи, які забезпечують роботу з розгляду пропозицій громадськості, повідомляють про це відповідному органу місцевого самоврядування для прийняття останнім рішення щодо утворення погоджувальної комісії.

Так, судом встановлено, щ 02.08.2018 позивач звернулись із заявою до сільського голови Суховільської сільської ради Городоцького району Львівської області про надання дозволу на внесення змін у детальний план території для зміни цільового призначення земельної ділянки, який затверджений рішенням Суховільської сільської ради Городоцького району Львівської області № 249 від 15.12.2016.

Крім того, в судових засіданнях сторонами не заперечувався факт, що приймаючи рішення Суховільської сільської ради Городоцького району Львівської області № 249 від 15.12.2016 зі сторони відповідача не вбачались порушення зазначених вище норм Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та Порядку № 555 щодо проведення громадських слухань, зі сторони позивача жодних зауважень чи пропозицій щодо детального планування території для зміни цільового призначення земельної ділянки із ведення особистого селянського господарства на будівництво та обслуговування житлового будинку і господарських будівель та споруд в селі Суховоля Городоцького району Львівської області не надходило.

Суд звертає увагу на те, що вищезазначені положення норм до п. 42 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» надають відповідачу повноваження на вирішення питання про затвердження в установленому порядку іншої містобудівної документації (в даному випадку внесення змін до детального планування території) виключно на пленарних засіданнях сесії сільської ради та зобов`язують прийняти рішення.

Однак, в даному випадку вимоги Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» Суховільською сільською радою дотримано не було, дане питання на пленарному засіданні ради не вирішувалось і результат розгляду у формі рішення не виносилось, а лише направлялись листи з відповідями від 22.08.2018 за № 248 та 18.09.2018 № 279.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що Суховільську сільську раду Городоцького району Львівської області слід зобов`язати розглянути заяву ОСОБА_1 від 02.08.2018 року про внесення змін до детального планування території у відповідності до Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Отже, суд дійшов висновку, що відповідачем допущено протиправність дій, а не бездіяльність, наслідком чого є недотримання вимог п.42 ч.1 ст.26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», оскільки відповіді позивачу надавались листами від 22.08.2016 за № 248 та 18.09.2018 № 279, але питання про внесення змін до детального планування території не вирішувалось на пленарних засіданнях сесії Суховільської сільської ради.

Відтак, суд вважає, що в задоволені позовної вимоги про визнання протиправною бездіяльності Суховільської сільської ради Городоцького району Львівської області з розгляду заяви ОСОБА_1 про внесення змін до детального планування території, затвердженого рішенням №249, прийнятим сесією Суховільської сільради 15.12.2016 належить відмовити.

Щодо вимоги позивача про прийняття належного, у відповідності до чинного законодавства України, рішення, яким виключити з детального плану території дві земельні ділянки, вказані на детальному плані території як друга черга забудови, призначені для будівництва та обслуговування житлового будинку, в задоволенні тих вимог теж слід відмовити. З огляду на те що, відсутні у генеральному плані такі земельні ділянки і, окрім того, позивач просить внести зміни у детальний план, який розроблений на її замовлення, і дані земельні ділянки другої черги забудови відсутні у генеральному плані, а лище у проектному плані території. Крім того, жодним чином, і у випадку наявності даних земельних ділянок з призначенням другої черги забудови, право позивача не порушено, оскільки її земельна ділянка належить їй на праві власності і рішенням №249 від 15 грудня 2016 затверджено детальне планування території земельної ділянки, щодо зміни цільового призначення, що перебуває у власності для ведення особистого селянського господарства під будівництво та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по вул. Соснова , площею 0,04 га. ОСОБА_1 та надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо зміни цільового призначення земельної ділянки площею 0,04 га для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд, що знаходиться в селі Суховоля по вул. Соснова. А також зобов`язано позивача (власника земельної ділянки) підготовити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки та подати на затвердження в сільську раду. Жодних доказів свого непогодження із детальним планом розробленим на замовлення позивача ФОП ОСОБА_2 до матеріалів справи не долучено. Окрім того, і були громадські слухання з приводу прийняття рішення №249 від 15.12.2016 і ніхто, і сам позивач, жодних зауважень щодо затвердження детального планування території земельної ділянки, щодо зміни цільового призначення земельної ділянки заявниці не висловлював. В даному випадку позивач просить сам внести зміни у Рішення № 249, яке і прийнято на підставі її заяви Суховільською сільською радою.

Суд звертає увагу на особливу важливість принципу "належного урядування", який виокремлює Європейський суд з прав людини. Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (рішення у справах "Беєлер проти Італії", п. 120, "Онер`їлдіз проти Туреччини", п. 128, "Megadat.com S.r.l. проти Молдови", п. 72, від 8 квітня 2008 року, і "Москаль проти Польщі", п. 51, від 15.09.2009). Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (наприклад, рішення у справах "Лелас проти Хорватії", п. 74, від 20.05.2010, і "Тошкуце та інші проти Румунії", п. 37, від 25.11.2008) і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси (рішення у справах "Онер`їлдіз проти Туреччини", п. 128, та "Беєлер проти Італії", п. 119).

При цьому, суд також зазначає, що зобов`язання відповідача - прийняти належне, у відповідності до чинного законодавства України, рішення, яким виключити з детального плану території дві земельні ділянки, вказані на детальному плані території як друга черга забудови, призначені для будівництва та обслуговування житлового будинку як про це просить позивач, не відповідає компетенції адміністративного суду, оскільки це вказує, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративний суд, виконуючи завдання адміністративного судочинства щодо перевірки відповідності їх прийняття (вчинення), передбаченим ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, не втручається та не може втручатися у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.

Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень, ключовим завданням якого, є здійснення правосуддя. Тому, завданням адміністративного суду є контроль за легітимністю прийняття рішення.

Отже, вказана позовна вимога є формою втручання в дискреційні повноваження відповідача та виходить за межі завдань адміністративного судочинства, а тому у її задоволенні суд відмовляє.

Дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень. Суб`єкти владних повноважень застосовують надані їм в межах закону повноваження на власний розсуд, без необхідності узгодження у будь-якій формі своїх дій з іншими суб`єктами (дискреційні повноваження). Втручання в дискреційні повноваження суб`єкта влади виходить за межі завдань адміністративного судочинства.

Отже, дискреційне право органу виконавчої влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування обумовлене певною свободою (тобто вільним, або адміністративним, розсудом) в оцінюванні та діях, у виборі одного з варіантів рішень та правових наслідків. Наділивши державні органи та осіб, уповноважених на виконання функцій держави дискреційними повноваженнями, законодавець надав відповідному органу держави та особам уповноважених на виконання функцій держави певну свободу розсуду при прийнятті управлінського рішення.

У разі наявності у суб`єкта владних повноважень законодавчо закріпленого права адміністративного розсуду при вчиненні дій/прийнятті рішення, та встановлення у судовому порядку факту протиправної поведінки відповідача, зобов`язання судом суб`єкта прийняти рішення конкретного змісту є втручанням у дискреційні повноваження.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 06.03.2019 року № 1640/2594/18.

В Рекомендаціях Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 на 316-й нараді, зазначено, що під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Отже, суд зазначає, що така вимога належить до виключної компетенції відповідача та не належить до компетенції адміністративного суду, а відтак суд не повноважний перебирати на себе функції іншого суб`єкта владних повноважень в реалізації відповідних управлінських функцій і вирішенні питань, віднесених до виключної компетенції такого суб`єкта та зобов`язувати його невідкладно приймати рішення, які входять до його компетенції чи до компетенції іншого органу.

Враховуючи зазначене, позовна вимога шляхом прийняти належне, у відповідності до чинного законодавства України, рішення, яким виключити з детального плану території дві земельні ділянки, вказані на детальному плані території як друга черга забудови, призначені для будівництва та обслуговування житлового будинку задоволенню не підлягають.

Відповідно до положень статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з нормами частин першої, другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановленим статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

З огляду на вищевикладене суд приходить до висновку, що адміністративний позов підлягає частковому задоволенню.

Згідно із ч.1 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до частини третьої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст.14, 72-77, 139, 241-247, 250-251, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Суховільської сільської ради Городоцького району Львівської області про визнання неправомірною бездіяльності та зобов`язання до вчинення дій - задоволити частково.

Зобов`язати Суховільську сільську раду Городоцького району Львівської області розглянути заяву ОСОБА_1 від 02.08.2018 року про внесення змін до детального планування території у відповідності до Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Суховільської сільської ради Городоцького району Львівської області (81513, Львівська обл., Городоцький район, с. Суховоля; ) судовий збір в сумі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн.40 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення за правилами, встановленими ст.ст.293, 295 - 297 КАС України.

Суддя Сподарик Н.І.

Повний текст рішення складено та підписано 24 липня 2019 року.