Справа № 610/1897/19
Суддя: Стригуненко В. М.
Дата ухвалення: 2019-07-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

№ 610/1897/19

№ 2-а/610/37/2019

25.07.2019 року

Балаклійський районний суд Харківської області -

головуючий: Стригуненко В.М.

за участі

секретаря: Паточка А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Балаклія Харківської області за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу № 610/1897/19 (№ 2-а/610/37/2019) за позовом ОСОБА_1 до інспектора рядового поліції 4 роти 1 батальйону УПП в Луганській області Семіряжко Артема Володимировича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження у справі,

в с т а н о в и в:

27 червня 2019 року ОСОБА_1 подав до суду вищевказаний позов, у якому просить: скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення серії ЕАБ № 1258751 від 23.06.2019р., як безпідставну та необґрунтовану, та таку, що винесена з порушенням норм чинного законодавства, а також закрити провадження у справі.

Зазначив, що 23.06.2019р. перебував у м. Лисичанськ, квартал 40 років Перемоги, 4 та, керуючи транспортним засобом MAN TGM 12.250 д.н.з. НОМЕР_1 відповідно маршрутного листа і ТТН та розвантаживши автомобіль на продуктах-176, рухався у зворотному напрямку по цьому ж кварталу, здійснив зупинку, не порушуючи ПДР, для придбання продуктів харчування (був відсутній близько 5хв.). Коли повернувся до автомобіля його там приховано чекав поліцейський патруль, який вказав йому на порушення дії знаку 3.34 - зупинку заборонено, та було запропоновано вирішити це питання іншим шляхом, що його обурило. Після цього поліцейські пішли до свого автомобіля, де взяли свої веб-камери та, повернувшись до нього, склали оскаржувану постанову, яку позивач вважає незаконною, оскільки відповідач не вказав у постанові присутній знак 7.2.4 (зона дії), який разом зі знаком 3.34 знаходились у занедбаному стані, тому він не знав, що зупинка в цьому місці заборонена, а отже постанова не відповідає дійсності.

Позивач просив розглянути справу за його відсутності. Зазначив, що поліцейським не було надано доказів на підтвердження вчинення ним інкримінованого адміністративного правопорушення, вину у вчиненні якого він не визнає, тому оскаржувана постанова є необґрунтованою та підлягає скасуванню (а.с. 30).

Для розгляду справи відповідач у судове засідання не прибув, про дату, час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином (а.с. 27), причини неявки не повідомив, відзиву на позов не надав. Жодних документів від відповідача до суду не надійшло.

Відповідно до ст. 205 КАС України неприбуття відповідача не унеможливлює розгляду справи.

З огляду на це, а також на скорочені строки розгляду справ даної категорії суд вирішив можливим розглянути справу за відсутності відповідача, на підставі наявних у справі доказів.

Судом встановлені обставини і визначені відповідні до них правовідносини.

Як убачається з наявних у розпорядженні суду матеріалів, за постановою інспектора рядового поліції 4 роти 1 батальйону УПП в Луганській області Семіряжко Артема Володимировича серії ЕАБ № 1258751 від 23 червня 2019р. на ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122 КУпАП накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 255 гривень за те, що він: «23.06.2019 року о 14год. 31хв. в м. Лисичанськ квартал 40 років Перемоги, 16 керуючи т/з TGM 12.250 д.н.з. НОМЕР_1 не виконав вимогу дорожнього знаку 3.34 - зупинку заборонено, здійснив зупинку в зоні дії знаку, чим порушив п. 8.4. «в» ПДР - порушення вимог заборонених знаків (а.с. 10).

Частиною 1 ст. 122 КУпАП передбачено відповідальність, зокрема, за порушення вимог дорожніх знаків.

Пунктом 8.4. «в» Правил дорожнього руху, про порушення якого зазначено в оскаржуваній постанові, передбачено, що дорожні знаки поділяються на групи, зокрема, заборонні знаки, які запроваджують або скасовують певні обмеження в русі.

Знак 3.34 «Зупинку заборонено» забороняє зупинку і стоянку транспортних засобів, крім таксі, що здійснює посадку або висадку пасажирів (розвантаження чи завантаження вантажу). Не поширююється дія знаку на транспортні засоби, що рухаються за встановленими маршрутами, на наявності під ними таблички 7.18 на водіїв з інвалідністю, що керують мотоколяскою або автомобілем, позначеним розпізнавальним знаком «Водій з інвалідністю», на водіїв, які перевозять пасажирів з інвалідністю, за умови наявності документів, що підтверджують інвалідність пасажира (крім пасажирів з явними ознаками інвалідності).

Зона дії знака - від місця встановлення до найближчого перехрестя за ним, а в населених пунктах, де немає перехресть, - до кінця населеного пункту. Дія знака не переривається в місцях виїзду з прилеглих до дороги територій і в місцях перехрещення (прилягання) з польовим, лісовим та іншими дорогами без покриття, перед якими не встановлено знаки пріоритету.

Дія знаку поширюється лише на той бік дороги, на якому він встановлений. Зона дії знаку може бути зменшена табличкою 7.2.2 на початку зони дії, а також установленням у кінці його зони дії дублюючого знака з табличкою 7.2.3.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

З наданих позивачем копії маршрутного листа МЛ № РЦ 19-6365058 та ТТН № 6365058-176 від 23.06.2019р. вбачається, що він цього дня з 13.50год. до 14.13год. автомобілем MAN TGM 12.250 д.н.з. НОМЕР_1 розвантажувався на пункті Продукти 176 в м. Лисичанськ Луганської області, кв. 40 років Перемоги, 4 (а.с. 4, 5).

Також позивачем надано відеозапис з відеореєстратора (файли PICT 9960 - PICT 9963), де зафіксовано подію 23.06.2019р., а саме на запису видно, як позивач повернувши з прилеглої до дороги територій праворуч одразу зупинився на узбіччі вулиці з лівої сторони, кудись вийшов, а коли повернувся, то його вже чекали працівники поліції, які вказали йому на те, що зупинка в цьому місці заборонена, на що позивач їм заперечив, вказавши, що таблички 7.2.4. «Зона дії» під знаком 3.34 «Зупинку заборонено» йому повністю не видно з цієї відстані, а саме стрілку донизу, щоб забороняло йому зупинку в цьому місці, оскільки знаки знаходяться у занедбаному стані ще з радянських часів, стрілка донизу є затертою. Тобто не визнав правопорушення на місці, а поліцейські не спростували доводи позивача, як на місці зупинки, так і в суді (а.с. 9).

Дійсно, переглянутий відеозапис не дає суду можливість дійти висновку, що з місця водія видимість таблички 7.2.4. «Зона дії» під знаком 3.34 «Зупинку заборонено» не була обмежена.

Табличка 7.2.4. «Зона дії» позначає, що транспортний засіб розташований в зоні дії знаків, зокрема, 3.34. Табличка розміщується безпосередньо під знаком, з яким вона застосовується.

Тобто знак 3.34, вимоги якого, згідно викладеного обвинувачення, не виконав ОСОБА_1 , є дублюючим. Отже, до предмету доказування входить наявність на шляху його руху такого ж попереднього знаку, внаслідок чого водій був би обізнаний про дію забороняючого знаку, за умови чого правопорушення вважалося б вчиненим умисно.

Таким чином, поза розумним сумнівом неможливо стверджувати, що ОСОБА_1 міг знати про дію знаку 3.34 «Зупинку заборонено», а як наслідок про заборону зупинки у цьому місці, оскільки виїхав на цю дорогу з прилеглої території, а вказаний знак є не первинним, а дублюючим.

Зміст постанови про притягнення до адміністративної відповідальності має відповідати вимогам, передбаченим ст. 283 КУпАП, вона повинна містити найменування органу (посадової особи), що виніс постанову, опис обставин, установлених під час розгляду справи, зазначення нормативного акту, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення, прийняте у справі рішення. При цьому повинні бути наведені докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та вказані мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник.

Однак в оскаржуваній постанові не наведені докази, на підтвердження встановлених відповідачем обставин про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, не оцінено кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв'язку для прийняття рішення.

З оскаржуваної постанови також не убачається визнання позивачем вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Отже, із наявних у суду матеріалів не убачається сукупності доказів: пояснень свідків, матеріалів фото- і кінозйомки або відеозапису, тощо, передбачених ст. 251 КУпАП України, які б засвідчили факт вчинення позивачем інкримінованого йому правопорушення.

Відповідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна ця особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Однак, при розгляді даної справи відповідачем не було з`ясовано обставини, передбачені ст. 280 КУпАП.

Крім того, за загальним правилом, відповідно до ст. 254 КУпАП фіксація адміністративного правопорушення починається зі складення протоколу про його вчинення уповноваженою на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ч. 3 ст. 254 КУпАП протокол не складається у випадках, передбачених ст. 258 цього Кодексу.

За правилом ч. 5 ст. 258 КУпАП, якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу.

Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Однак, в порушення вимог ч. 5 ст. 258 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення не вказаний додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення, а тому вочевидь в порушення закону не складався. Протилежного відповідачем не доведено.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Оскільки відповідачем як суб`єктом владних повноважень, на якого в даному випадку покладено обов`язок доказування правомірності свого рішення, не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження передбачених ст. 9 КУпАП обставин, то суд вважає недоведеним факт скоєння позивачем інкримінованого йому адміністративного правопорушення, тому постанова винесена необґрунтовано, без дотриманням вимог КУпАП, що є підставою для її скасування.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 9, 10, 77, 241-246, 286 КАС України,

у х в а л и в:

1.Позов задовольнити повністю.

2.Скасувати постанову інспектора рядового поліції 4 роти 1 батальйону УПП в Луганській області Семіряжко Артема Володимировича серії ЕАБ № 1258751 від 23 червня 2019 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу 255 гривень за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

3.Справу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122 КУпАП закрити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду через Балаклійський районний суд Харківської області шляхом подачі протягом десяти днів з дня його проголошення апеляційної скарги.

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_2 .

Відповідач: інспектор рядовий поліції 4 роти 1 батальйону УПП в Луганській області Семіряжко Артема Володимировича, місцезнаходження: 93100, Луганська область м. Лисичанськ вул. Штейгерська б. 8.

Головуючий В.М. Стригуненко