Справа № 302/792/18
Суддя: Іщук Лариса Петрівна
Дата ухвалення: 2019-07-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2019 рокуЛьвів№ 857/4259/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Іщук Л. П.,

суддів - Кухтея Р. В., Носа С. П.,

за участю секретаря судового засідання - Кітраль Х. І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Закарпатській області на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 12 березня 2019 року, ухвалене головуючим суддею Плехановою З. Б. об 13:26 год у м. Ужгороді, у справі за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Закарпатській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

25 червня 2018 року фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Закарпатській області, в якому просив визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Закарпатській області від 11 червня 2018 року № про застосування штрафних (фінансових) санкцій за порушення закону у сфері виробництва та обігу алкогольних напоїв та тютюновий виробів.

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 12 березня 2019 року позов задоволено.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій покликається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що судом першої інстанції не враховано, що до позивача правомірно застосовано фінансові санкції за продаж алкогольного напою без ліцензії, що було належним чином зафіксовано в акті перевірки, який зареєстрований 21 травня 2018 року № 0265/07/16/40/ НОМЕР_1 . Зазначив, що позивач був присутній при проведенні перевірки, однак, після ознайомлення з актом перевірки відмовився його підписувати, що судом першої інстанції залишено поза увагою.

Позивач подав до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому покликається на законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, просить залишити його без змін.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечив проти апеляційної скарги, покликаючись на те, що оскаржуване рішення прийняте з дотриманням норм матеріального та процесуального права, просив відмовити в її задоволенні.

Позивач в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, що відповідно до частини четвертої статті 196 Кодексу адміністративного судочинства України не перешкоджає розгляду справи у його відсутності.

Заслухавши доповідь головуючого судді, пояснення представника відповідача, проаналізувавши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд прийшов до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що з 09 вересня 2010 року ОСОБА_1 зареєстрований як фізична особа-підприємець.

На підставі наказу заступника начальника Головного управління ДФС у Закарпатській області від 15 травня 2018 року № 837 «Про проведення фактичної перевірки» з метою належної організації заходів по контролю за дотриманням норм законодавства у сфері обігу та оподаткування підакцизних товарів проведено фактичну перевірку господарської одиниці кафе «ІНФОРМАЦІЯ_1», що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , суб`єкта господарювання ОСОБА_1 з питань дотримання вимог, встановлених законодавством України, які є обов`язковими до виконання при здійсненні оптової і роздрібної торгівлі алкогольними напоями та/або тютюновими виробами.

За результатами перевірки складено акт перевірки від 21 травня 2018 року № 0265/07/16/40/, який містить висновок про порушення позивачем вимог статті 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів».

Перевіркою встановлено, що факт реалізації 50 гр. горілки « Неміроф », вміст спирту 40 об. (виробник ДП «Українська горілчана компанія») по ціні10 грн за 50 гр., та пива 1 пляшки «Львівське світле» 0,5 л., вміст спирту 4,7 об. (виробник ПАТ «Карлсберг України») по ціні 15 грн за пляшку, без наявності ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями.

На підставі вказаного акта перевірки, відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення від 11 червня 2018 року № про застосування до позивача фінансових санкцій в розмірі 17000,00 грн.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що при проведенні фактичної перевірки відповідачем допущено ряд порушень порядку її проведення, а також не доведено факти, які слугували підставою для застосування до позивача штрафних (фінансових) санкцій оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням.

Апеляційний суд погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з приписами статті 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) або тютюновими виробами може здійснюватися суб`єктами господарювання всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій.

Ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями і тютюновими виробами видаються уповноваженими Кабінетом Міністрів України органами виконавчої влади в містах, районах, районах у містах Києві та Севастополі за місцем торгівлі суб`єкта господарювання терміном на один рік і підлягають обов`язковій реєстрації в органі доходів і зборів, а у сільській місцевості - і в органах місцевого самоврядування за місцем торгівлі суб`єкта господарювання.

Частиною першою статті 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» визначено, що за порушення норм цього Закону щодо виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами посадові особи і громадяни притягаються до відповідальності згідно з чинним законодавством.

Абзацом 5 частини другої статті 17 цього ж Закону передбачено застосування до суб`єктів господарювання фінансових санкцій у вигляді штрафів у разі оптової (включаючи імпорт та експорт) і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами без наявності ліцензій (крім випадків, передбачених цим Законом), в розмірі 200 відсотків вартості отриманої партії товару, але не менше 17000 гривень.

Таким чином, у разі встановлення факту здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями без наявності відповідної ліцензії до суб`єкта господарювання застосовуються фінансові санкції в розмірі 200 відсотків вартості товару, але не менше 17000 гривень.

Застосування штрафних санкцій, передбачених частиною 2 статті 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», можливе лише за умови встановлення та доведення складу правопорушення, а саме: здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями без ліцензії. Відтак склад правопорушення є наявним у разі сукупності ознак - відсутність ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями та факт збуту такої продукції, зафіксований у порядку визначеному діючим законодавством.

Відповідно до пункту 86.5 статті 86 Податкового кодексу України акт (довідка) про результати фактичних перевірок, визначених статтею 80 цього Кодексу, складається у двох примірниках, підписується посадовими особами контролюючих органів, які проводили перевірку, реєструється не пізніше наступного робочого дня після закінчення перевірки. Акт (довідка) про результати зазначених перевірок підписується особою, яка здійснювала розрахункові операції, платником податків та його законними представниками (у разі наявності).

Підписання акта (довідки) таких перевірок особою, яка здійснювала розрахункові операції, платником податків та/або його представниками та посадовими особами контролюючого органу, які проводили перевірку, здійснюється за місцем проведення перевірки або у приміщенні контролюючого органу.

У разі відмови платника податків, його законних представників або особи, яка здійснювала розрахункові операції, від підписання акта (довідки), посадовими особами контролюючого органу складається акт, що засвідчує факт такої відмови. Один примірник акта або довідки про результати перевірки не пізніше наступного робочого дня після його складення реєструється в журналі реєстрації актів контролюючого органу і не пізніше наступного дня після його реєстрації вручається або надсилається платнику податків, його законному представнику або особі, яка здійснювала розрахункові операції.

З аналізу вищенаведених норм Податкового кодексу України вбачається, що підставою для прийняття податкового повідомлення-рішення про застосування фінансових санкцій відповідно до вимог статей 73 Кодексу адміністративного судочинства України є документальне підтвердження відповідачем саме факту реалізації алкогольних напоїв позивачем без наявності ліцензії.

Статтею 73 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Так, факт продажу у пункті продажу товарів фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 алкогольних напоїв зафіксований в акті перевірки.

Слід зазначити, що вказаний акт перевірки містить інформацію про факти виявлених порушень у сфері обігу та оподаткування підакцизних товарів, які не викладені чітко, об`єктивно та в повній мірі, що унеможливлює суду оцінити обґрунтованість встановлених відповідачем порушень, так як контрольна розрахункова операція в господарській одиниці позивача не підтверджена жодними доказами, не встановлено особу, яка здійснювала розрахункову операцію, та не відібрано в неї жодних пояснень. Крім цього, зазначено про проведення перевірки в присутності фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , який в цей час перебував на прийомі в Соймівській сільській раді, що підтверджується довідкою сільського голови від 25 червня 2018 року № 266, а обставини, зазначені у такій довідці, не спростовані відповідачем.

Неповнота висновків акта перевірки виключає можливість достовірно з`ясувати чи мав місце факт продажу алкогольних напоїв у пункті продажу товарів фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , чи здійснено це особою, яка перебуває з ним в трудових чи інших договірних відносинах, та відповідно перевірити підстави застосування фінансових санкцій.

З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що доводи відповідача є надумані, свідчать про переоцінку ним фактичних обставин справи в свою користь, що вказує на безпідставність застосування до позивача фінансових санкцій.

Що стосується доводів позивача про порушення порядку проведення контролюючим органом фактичної перевірки, то слід зазначити, що відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 29 травня 2019 року № 804/263/16, платник податку, який вважає порушеним порядок та підстави призначення податкової перевірки, зокрема фактичної, щодо нього, має захищати свої права шляхом недопуску посадових осіб контролюючого органу до такої перевірки. Якщо ж допуск до податкової перевірки відбувся, в подальшому предметом розгляду в суді має бути лише суть виявлених порушень податкового та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Таким чином, оскільки допуск до проведення фактичної перевірки фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 відбувся, а контролюючим органом фактично реалізовано свою компетенцію на проведення такої перевірки та оформлення її результатів, то дії контролюючого органу щодо призначення та проведення розглядуваної перевірки не є такими, що порушують права позивача.

Незважаючи на те, що суд першої інстанції помилково вдався до дослідження законності підстав та порядку проведення контролюючим органом фактичної перевірки позивача, апеляційний суд вважає правильним висновок суду першої інстанції, що податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Закарпатській області від 11 червня 2018 року № не відповідає чинному законодавству та підлягає скасуванню.

За наведених обставин апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, що відповідно до статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду - без змін.

З огляду на результат апеляційного розгляду та відсутність документально підтверджених судових витрат, понесених учасниками справи у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції, відповідно до частини шостої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України розподіл судових витрат судом не змінюється.

Керуючись статтями 310, 315, 316, 321, 322, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Закарпатській області залишити без задоволення, а рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 12 березня 2019 року у справі № 302/792/18 - без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та не може бути оскаржена, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Л. П. Іщук
судді Р. В. Кухтей
С. П. Нос
Повне судове рішення складено 26 липня 2019 року.