Справа № 400/411/19
Суддя: Джабурія О.В.
Дата ухвалення: 2019-07-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 липня 2019 р.м.ОдесаСправа № 400/411/19
Головуючий в 1 інстанції: Біоносенко В. В.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Джабурія О.В.

суддів - Вербицької Н.В.

- Кравченка К.В.

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою приватного акціонерного товариства «Миколаївське спеціалізоване управління № 139» на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 13 березня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Інгульського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Миколаєва Миколаївській області, третя особа - приватне акціонерне товариство «Миколаївське спеціалізоване управління №139» про скасування рішень від 01.02.2019 року № 13/4 та зобов`язання вчинити певні дії, -

ПОЗОВНІ ВИМОГИ ТА

НАСЛІДКИ ВИРІШЕННЯ ПОЗОВУ СУДОМ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

ОСОБА_1 звернувся до адміністративного суду з позовом до Інгульського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Миколаєва Миколаївській області, в якому просив суд:

- скасувати рішення відповідача №13/4 від 01.02.2019 про відмову у призначенні пенсії на пільгових умовах;

- зобов`язати Інгульське об`єднане управління Пенсійного фонду України м. Миколаєва Миколаївської області зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу період роботи в приватному акціонерному товаристві «Миколаївське спеціалізоване управління №139» з 01.08.2000 року по 16.02.2007 року, 02.11.2009 року по 07.02.2011 року, та призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за списком №2.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач вказував, що 14.01.2019 року він звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах по Списку №2 згідно п. «б» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», однак відповідач протиправно відмовив йому в призначенні вказаної пенсії, спираючись на відсутність необхідного стажу роботи на пільгових умовах по списку №2.

Представник відповідача позов не визнав, просив в його задоволенні відмовити, надав відзив, в якому вказував, що ОСОБА_1 не має права на призначення пільгової пенсії, оскільки станом на день звернення із заявою про призначення пенсії (14.01.19 року) позивачу ще не виповнилось 56 років та у позивача відсутній необхідний стаж роботи на пільгових умовах по списку №2. Щодо зарахування періоду роботи з 01.08.2000 року по 16.02.2007 року, 02.11.2009 року по 07.02.2011 року до спеціального стажу, то відповідно до довідки ПрАТ «Миколаївське спеціалізоване управління №139» від 11.07.2018 року №75 позивачу зараховано 3 роки 5 місяців 8 днів. Також, у зв`язку із докорінною зміною умови і характеру праці ПрАТ «Миколаївське спеціалізоване управління №139» проведено позачергову атестацію 03.02.2010 року, за результатами якої не підтверджено право на пенсію за віком на пільгових умовах для монтажників з монтажу сталевих і залізобетонних конструкцій, тому відсутні підстави для зарахування ОСОБА_1 періоду роботи з 04.02.2010 року - 07.02.2011 року. Решта періоду не підтверджений, у зв`язку з відсутністю документів, визначених законодавством України.

Представник третьої особи підтвердив те, що позивач виконував роботи монтажника сталевих і залізобетонних конструкцій, що передбачена Списком №2 у період з 01.08.2000 року по 16.02.2007 року 02.11.2009 року по 07.02.2011 року. Разом з цим, на підставі наказу №22/1 від 04.02.2010 року АТЗТ «МСУ №139» «Про результати атестації робочих місць за умовами праці» монтажникам сталевих і залізобетонних конструкцій не підтверджено право на пенсію за віком на пільгових умовах, тому робочий час протягом 04.02.2010 року - 07.02.2011 року не урахувався. За таких обставин, Інгульське об`єднане Управління ПФУ м. Миколаєва Миколаївської області правомірно відмовило позивачу у призначенні пільгової пенсії.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 13 березня 2019 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Інгульського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Миколаєва Миколаївської області від 01.02.2019 №13/4 про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 . Зобов`язано Інгульське об`єднане управління Пенсійного фонду України м. Миколаєва Миколаївської області зарахувати до стажу роботи, що надає право на пільгове пенсійне забезпечення згідно з п. «б» ст. 13 Закону «Про пенсійне забезпечення», стаж роботи ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у період з 01.00.2000 по 16.02.2007 року, з 02.11.2009 по 03.02.2010 року у приватному акціонерному товаристві «Миколаївське спеціалізоване управління №139». Зобов`язано Інгульське об`єднане управління Пенсійного фонду України Миколаївської області призначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП НОМЕР_1 ), пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п. б ст.13 Закону «Про пенсійне забезпечення» з 02 лютого 2019 року. В задоволенні позову в частині позовних вимог щодо зарахування до пільгового стажу період роботи ОСОБА_1 в ПрАТ «МСУ №139» з 04.02.2010 року по 07.02.2011 року відмовлено. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Інгульського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Миколаєва Миколаївської області (пр. Богоявленський ,55-е,Миколаїв,548) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1(АДРЕСА_2), м. Миколаїв , 54052 НОМЕР_1 ) судові витрати в 768,40 гривень (сімсот шістдесят вісім грн. сорок коп.).

Ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 17.04.2019 року внесено виправлення до п. 3 рішення від 13.03.19 по справі №400/411/19, зазначено правильний період з 01.08.2000 року по 16.02.2007 року, замість помилково вказаного з 01.00.2000 року по 16.02.2007 року.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, приватне акціонерне товариство «Миколаївське спеціалізоване управління № 139» подало апеляційну скаргу, в якій ставиться питання про скасування судового рішення та ухвалення нового про відмову у задоволенні позовних вимог. Апелянт вважає, що судом першої інстанції не повно були з`ясовані обставини, що мають значення для справи, порушено норми матеріального та процесуального права, що є підставою для скасування судового рішення.

Згідно до вимог ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

КОЛЕГІЯ СУДДІВ ВСТАНОВИЛА :

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернувся до Інгульського об`єднаного управління ПФУ м. Миколаєва Миколаївської області із заявою про призначення пенсії на пільгових умовах по Списку №2 відповідно до пункту «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Рішенням від 01.02.2019 № 13/4 відповідач відмовив позивачу у призначенні пенсії, в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах по списку №2, в зв`язку з відсутністю необхідного стажу роботи на пільгових умовах, зарахувавши при цьому лише 08 років 10 місяців та 29 днів стажу роботи по Списку 2.

З рішення № 13/4 вбачається, що позивачу зараховано до пільгового стажу період роботи в ТОВ «Підприємство Маст-Буд» 5 років 5 місяців 22 дні, період роботи у ПрАТ «Миколаївське спецуправління № 139» 3 роки 5 місяці 8 днів, решта періоду роботи ПрАТ «Миколаївське спецуправління № 139» не може бути зараховано в зв`язку з відсутністю документального підтвердження обставин, з якими Закон № 1788 пов`язує призначення пенсії на пільгових умовах.

Отже, виходячи з матеріалів справи, станом на день звернення до Інгульського об`єднаного управління ПФУ м. Миколаєва Миколаївської області (14.01.2019 року) ОСОБА_1 виповнялося 55 років 11 місяців.

Загальний трудовий стаж ОСОБА_1 складає 38 років 00 місяців та 28 днів.

Крім того, ОСОБА_1 працював на посаді монтажника по монтажу сталевих та залізобетонних конструкцій на ТОВ «Маст-Буд» з 08.02.2011 року по 31.03.2017 року, на ЗАТ «Миколаївське спецуправління №139» з 01.08.2000 року по 16.02.2007 року, з 02.11.2009 року по 07.02.2011 року, що дає йому право на призначення пільгової пенсії.

Вирішуючи дану справу в апеляційному провадженні, колегія суддів приходить до наступних висновків.

ЗАСТОСУВАННЯ НОРМ ПРАВА

Вимогами ч.1 ст.2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до вимог ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Керуючись положеннями вищевказаних законів, Кодексом та контекстом Конституції України можна зробити висновок, що однією з найважливіших тенденцій розвитку сучасного законодавства України є розширення сфери судового захисту, в тому числі судового контролю за правомірністю і обґрунтованістю рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до вимог ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» № 1788-XII від 05.11.1991 (далі - Закон № 1788-XII), на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Статтею 62 Закону № 1788-XII визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно п. 1, 4 Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 442 від 01.08.1992 (далі - Порядок №442), атестація робочих місць за умовами праці проводиться на підприємствах і організаціях незалежно від форм власності й господарювання, де технологічний процес, використовуване обладнання, сировина та матеріали є потенційними джерелами шкідливих і небезпечних виробничих факторів, що можуть несприятливо впливати на стан здоров`я працюючих, а також на їхніх нащадків як тепер, так і в майбутньому. Атестація проводиться атестаційною комісією, склад і повноваження якої визначаються наказом по підприємству, організації, в строки, передбачені колективним договором, але не рідше ніж один раз на п`ять років. До складу комісії включається уповноважений представник виборного органу первинної профспілкової організації, а в разі відсутності профспілкової організації - уповноважена найманими працівниками особа. Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства, організації.

Пунктом 10 Порядку №442 встановлено, що результати атестації використовуються для розроблення заходів щодо покращення умов праці і оздоровлення працівників та під час визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах, пільг і компенсацій за рахунок підприємств, установ та організацій, обґрунтування пропозицій про внесення змін до списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах. Пропозиції щодо внесення змін до списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, готуються Держпраці на підставі обґрунтованих та погоджених із МОЗ клопотань заінтересованих міністерств та інших центральних органів виконавчої влади, узгоджених із всеукраїнськими галузевими профспілками та об`єднаннями роботодавців, і подаються Мінсоцполітики до Кабінету Міністрів України.

Відповідно до п. 3 Порядку застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України №383 від 18.11.2005 року (далі - Порядок №383), при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.92 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.92.

Постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року № 22-1 «Про затвердження Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Порядок).

Пунктом 2.1 Порядку визначено, що до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи, зокрема: 1) документ про присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податків (крім осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний орган і мають відмітку у паспорті) або свідоцтво про загальнообов`язкове державне соціальне страхування; 2) документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року N 637 (далі - Порядок підтвердження наявного трудового стажу). За період роботи, починаючи з 01 січня 2004 року, структурний підрозділ, відповідальний за ведення персоніфікованого обліку (далі - відділ персоніфікованого обліку), надає структурному підрозділу, відповідальному за призначення пенсії, довідку з бази даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - реєстр застрахованих осіб) за формою згідно з додатком 1 до Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 18 червня 2014 року N 10-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 08 липня 2014 року за N 785/25562 (далі - Положення), а у разі необхідності - за формою згідно з додатком 3 до Положення. За бажанням пенсіонера ним може подаватись довідка про заробітну плату (дохід) по 30 червня 2000 року (додаток 1) із зазначенням у ній назв первинних документів, на підставі яких її видано, їх місцезнаходження та адреси, за якою можливо провести перевірку відповідності змісту довідки первинним документам. У разі якщо страховий стаж починаючи з 01 липня 2000 року становить менше 60 місяців, особою подається довідка про заробітну плату (дохід) за будь-які 60 календарні дні.

Відповідно до п. 4.2 Порядку, при прийманні документів орган, що призначає пенсію: 1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж; 2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів; 3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності). Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі; 4) видає пам`ятку пенсіонеру (додаток 3), копія якої зберігається у пенсійній справі.

Згідно пунктів 1 - 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993, № 637 ( далі - Порядок №637), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Що стосується посилання апелянта на те, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, які визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5), то колегія суддів зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, в трудовій книжці позивача, яка належно оформлена, наявні всі відомості, які визначають право на пенсію на пільгових умовах.

У своїй постанові від 06.03.2018 року у справі №127/9055/17 (провадження №К/9901/2938/17) Верховний Суд констатував, що не заперечуючи проти права органів, що призначають пенсію, вимагати від підприємств, установ, організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строку з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі, слід зазначити, що таке право не повинно нівелювати обов`язок пенсійного органу щодо установлення права особи на одержання пенсії на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів, як це визначено п. 4.7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Зазначаючи про виникнення сумнівів щодо запису в трудовій книжці, апелянтом не наведено які саме виникли сумніви та з яких підстав. Наявність же таких сумнівів може бути підставою для перевірки, в ході якої має бути встановлено обставини, які перешкоджають зарахування періоду до стажу роботи

Крім цього, колегія суддів враховує, що Верховний Суд у постанові від 06.03.2018 року по справі № 754/14898/15-а (провадження К/9901/11030/18) дійшов висновку, що ПФУ діяв необґрунтовано, оскільки у повідомленні про відмову у призначенні пенсії не обґрунтовано мотиви не зарахування до стажу окремих періодів. Суд звертає увагу, що підставою для призначення пенсії на пільгових умовах є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки. ПФУ не врахувало, що не усі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.

Суд апеляційної інстанції вважає, що стаж і робота позивача на посаді монтажника стальних і залізобетонних конструкцій з 01.08.2000 по 16.02.2007 року, з 02.11.2009 по 03.02.2010 є належно підтвердженим, відтак у відповідача не було підстав його не враховувати.

Щодо твердження третьої особи про те, що з періоду роботи з 01.08.2000 року по 16.02.2007 року, з 02.11.2009 року по 03.02.2010 року мають бути зараховані лише 3 роки 5 місяців 8 днів, оскільки застосований товариством спосіб обрахування кількості років, днів, місяців стажу (виключення святкових, неробочих днів, днів відпустки, днів перебування на лікарняному тощо) не відповідає Порядку № 383.

Крім цього, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що пунктом 1 частини 1 статті 45 Закону України № 1058- ІV від 09 липня 2003 року визначено, що пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

На підставі частини 1 статті 44 Закону України № 1058- ІV від 09 липня 2003 року, заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Варто наголосити, що відповідно до абз. 4 п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» працівникам, які не мають стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого загального стажу роботи пенсії за віком на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» :чоловікам - на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи; жінкам - на 1 рік за кожні 2 роки такої роботи. Зазначене зменшення пенсійного віку жінкам застосовується також у період збільшення віку виходу на пенсію по 31 грудня 2021 року.

За таких обставин, ОСОБА_1 має право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах з 56 років.

При цьому, відповідно до ч. 2 ст. 44 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» заява про призначення пенсії за віком може бути подана застрахованою особою не раніше ніж за місяць до досягнення пенсійного віку.

Враховуючи вищевикладені фактичні обставини справи та зазначені норми законодавства, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції зроблено правомірний висновок про обґрунтованість заявлених позовних вимог, оскільки він має достатній стаж роботи на посадах, що підлягає зарахуванню при обрахуванні пільгового стажу роботи, який дає право на пільгову пенсію за Списком №2, а тому рішення відповідача щодо відмови в призначенні позивачу пенсії за віком на пільгових умовах є таким, що не ґрунтується на вимогах діючого законодавства та підлягає скасуванню, а порушене право позивача - судовому захисту.

Крім цього, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що ст.ст. 8, 19, 46, 55 Конституції України встановлено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом. Права і свободи людини і громадянина захищаються судом, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Пунктом 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що предмет і мета Конвенції як інструменту захисту прав людини потребують такого тлумачення і застосування її положень, завдяки яким гарантовані нею права були б не теоретичними чи ілюзорними, а практичними та ефективними (п. 53 рішення у справі «Ковач проти України» від 07.02.2008р., п. 59 рішення у справі «Мельниченко проти України» від 19.10.2004р., п. 50 рішення у справі «Чуйкіна проти України» від 13.01.2011р., п. 54 рішення у справі «Швидка проти України» від 30.10.2014р. тощо).

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

За таких обставин колегія суддів вважає наведені висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам ст.ст. 2, 7, 8, 9, 10, 73, 74, 77 КАС України та не приймає доводи, наведені в апеляційній скарзі про те, що рішення підлягає скасуванню.

Відповідно до вимог ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, а в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Отже, в адміністративному процесі, як виняток із загального правила, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень встановлена презумпція його винуватості. Презумпція винуватості покладає на суб`єкта владних повноважень обов`язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень норм матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 308; 311; 315; 316; 321; 322; 325 КАС України, суд апеляційної інстанції, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства «Миколаївське спеціалізоване управління № 139» залишити без задоволення, а рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 13 березня 2019 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення або з дня вручення учаснику справи повного судового рішення.

Головуючий суддя Джабурія О.В.
Судді Вербицька Н. В. Кравченко К.В.