Справа № 361/4676/19
Суддя: Радзівіл А. Г.
Дата ухвалення: 2019-07-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 361/4676/19
Провадження № 2-а/361/318/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 липня 2019 року Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючої судді Радзівіл А.Г.

за участю секретаря Оряп В.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Бровари справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора батальйону № 1 роти № 1 Управління патрульної поліції в м.Києві Департаменту патрульної поліції Цікав"юк Ігора Миколайовича про визнання протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі,

В С Т А Н О В И В:

26 червня 2019 року позивач звернувся до суду із вищевказаним позовом.

Свій позов обґрунтовував тим, що інспектором батальйону №1 роти №1 УПП в м.Києві Цікав`юком І.М. неправомірно винесено відносно нього постанову про накладення адміністративного стягнення від 20.06.2019 року серії ЕАВ № 1247731 за ч. 3 ст. 122 КУпАП і накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн. Постанова складена в електронній формі у вигляді стрічки, яка роздрукована за допомогою спеціального технічного пристрою. Оригінал постанови знаходиться у відповідача, а позивачу вручено копію у вигляді чека, яка додана до позову.

Позивач зазначає, що оскаржувана постанова винесена без наявності адміністративного проступку, без підтвердження жодними доказами та з порушенням процедури винесення, а саме: відсутність складу правопорушення.

Позивач посилається на те, що в графі 6 оскаржуваної постанови зазначено, що нібито він "у населеному пункті рухався зі швидкістю 105 км/год., при дозволеній максимальній швидкості руху в населеному пункті 50 км/год., чим перевищив встановлену в населеному пункті швидкість руху на 55 км/год. Швидкість вимірювалась приладом Trucam TC 000774, чим порушив п.12 ПДР."

При цьому, в постанові інспектором зроблено висновок, що зазначеними діями позивач нібито скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.122 КУпАП - "Перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на п 'ятдесят кілометрів на годину…", яке тягне за собою накладення штрафу в розмірі 510 грн.

Позивач зазначає, що орієнтовно о 09:00 год. 20.06.2019 року він дійсно здійснював рух на автодорозі с.Залісся в бік міста Київ. Швидкість руху не була більшою ніж 65 км/год.Здійснюючи рух, позивач бачив, що справа на узбіччі дороги в кущах вже після закінчення межі населеного пункту знаходився поліцейський автомобіль, біля якого перебував працівник поліції. Поліцейський тримав у руках пристрій вимірювання швидкості Trucam TC 000774. Зважаючи на дотримання позивачем норм швидкісного обмеження, за перевищення яких передбачена відповідальність, наближення до поліцейського не викликало занепокоєння, тому позивач продовжував рух.

При наближенні до місця знаходження інспектора, автомобіль ним було зупинено. Підійшовши до автомобіля позивача, інспектор повідомив, що ніби позивач"перевищив дозволену швидкість".

У відповідь позивач зазначає, що він висловив незгоду із висновками інспектора та повідомив, що він здійснював рух в межах норми, при якій не передбачено накладення штрафу. Також додав, що максимальна швидкість була 65 км/год.

На прохання пред`явити для ознайомлення докази вчинення порушення, інспектор надав для перегляду фото, на якому не було видно чітко автомобіля позивача серед потоку автомобілів і не було видно хто під час руху знаходився за кермом авто.

Тому позивач вказує, що він додатково повідомив інспектора, що це фото не може бути належним допустимим доказом по справі, оскільки на ньому здійснювало рух декілька автомобілів і не зафіксовано хто саме керував цими автомобілями.

Після цього інспектор відвів позивача до свого службового автомобіля, в якому знаходився вже інший інспектор, який щось писав. Інспектор, який привів позивача до автомобіля, передав документи іншому інспектору, який взяв їх і почав щось набирати на планшеті, знаходячись одноособово у своєму службовому автомобілі.

Орієнтовно через 5 хвилин цей інспектор надав позивачу через дверку автомобіля вже складену за невідомих обставин постанову в справі про адміністративне правопорушення з проханням підписатись про отримання зазначеного документа. Все процедура оголошення постанови звелась до висловлювання: "Сума штрафу 510 грн."

Позивач в судовому засіданні підтримав позовні вимоги в повному обсязі, просив їх задовольнити. Пояснення надав аналогічні змісту позовної заяви.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. До суду будь-яких заяв про повідомлення поважності причин неявки у судове засідання не надходило.

Суд вислухавши позивача, дослідивши письмові докази у справі, встановив обставини справи та відповідні правовідносини, дійшов наступного висновку.

З письмових матеріалів справи вбачається, що 20 червня 2019 року складена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАВ № 1247731 від 20 червня 2019 року відносно ОСОБА_1 за порушення ч. 3 ст.122 КУпАП та накладено штраф в розмірі 510 грн.

У вказаній постанові зазначається, що 20 червня 2019 року у с.Залісся, по вул.Київська, 38, в населеному пункті ОСОБА_1 рухався на автомобілі MITSUBISHI LANCER д.н.з. НОМЕР_1 зі швидкістю 105 км/год., при дозволеній максимальній швидкості руху у населеному пункті 50 км/год.,чим перевищив встановлену швидкість руху на 55 км/год, швидкість руху вимірювалась приладом Trucam TC 000774, чим порушив п.12 ПДР - перевищення швидкості водіями ТЗ встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на 50 км/год. (а.с.9)

Згідно з приписами ч.2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 14 Закону України "Про дорожній рух" передбачено, що учасники дорожнього руху зобов`язані: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Відповідно до п. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративне правопорушення обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до пункту 4 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України від 07 листопада 2015 року за № 1395 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року № 1408/27853 (Інструкція № 1395) у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Згідно з ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч.3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Статтею 31 Закону України "Про Національну поліцію" передбачено, що поліція може застосовувати технічні прилади і технічні засоби, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засоби фото-, і кінозйомки, відеозапису.

Частина 3 ст.122 КУпАП зазначається, що перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на п`ятдесят кілометрів на годину, ненадання переваги в русі транспортним засобам аварійно-рятувальних служб, швидкої медичної допомоги, пожежної охорони, поліції, що рухаються з увімкненими спеціальними світловими або звуковими сигнальними пристроями, ненадання переваги маршрутним транспортним засобам, у тому числі порушення правил руху і зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів, а так само порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху.

У п. 12.4. ПДР передбачено, що у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год. Межі населеного пункту відображаються відповідними знаками.

Знак 5.45 "Початок населеного пункту" застосовується для позначення початку населеного пункту, в якому діють вимоги цих Правил, що визначають порядок руху в населених пунктах. Знак 5.46 "Кінець населеного пункту" місце, з якого на даній дорозі втрачають чинність вимоги цих Правил, що визначають порядок руху в населених пунктах. Знаки 5.45 і 5.46 установлюються на фактичній межі забудови, яка прилягає до дороги.

З навединих норм можна дійти до висновку, що підставою для притягнення до адміністративної відповідальності є перевищення дозволеної швидкості саме у населеному пункті, межі якого позначаються дорожніми знаками 5.45 та 5.46.

Об`єктивною стороною вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ст. 122 КУпАп є перевищення швидкості саме у населеному пункті, що відповідно до ст. 283 КУпАП повинно бути відображено у постанові, якою особу притягується до адміністративної відповідальності.

Згідно з ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Зазначене положення поширюється на доказування правомірності оскаржуваного рішення (дії чи бездіяльності). Окрім доказування правових підстав для рішення (тобто правомірності), суб`єкт владних повноважень повинен доказувати фактичну підставу, тобто наявність фактів, з якими закон пов`язує можливість прийняття рішення, вчинення дії чи утримання від неї.

В розумінні ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним, обґрунтованим та відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Враховуючи наведене вище та те, що позивач оспорює факт вчинення ним правопорушення саме у межах населеного пункту, суд приходить до висновку, що відповідач не надав належних та допустимих доказів, які б свідчили про те, що позивачем порушені правила дорожнього руху саме у населеному пункті і що саме там позивачем скоєно адміністративне правопорушення.

За таких обставин, оцінивши зібрані докази у сукупності, суд приходить до висновку, що на підставі п. 1 ч. 3 ст. 286 КАС України спірну постанову слід скасувати, і закрити справу про адмінправопорушення.

Керуючись ст. ст. 245, 246, 251, 280 КУпАП, 5, 9, 76, 77, 90, 241-246, 293, 295 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАВ № 1247731 від 20 червня 2019 року складеної відносно ОСОБА_1 за порушення ч. 3 ст.122 КУпАП та накладено штраф в розмірі 510 грн.

Провадження у сапові про адміністративне правопорушення закрити.

Рішення суду може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду через Броварський міськрайонний суд Київської області суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Радзівіл А.Г.