Справа № 488/707/19
Суддя: Федусик А.Г.
Дата ухвалення: 2019-07-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 липня 2019 р.м.ОдесаСправа № 488/707/19
Головуючий в 1 інстанції: Селіщева Л.І.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача - Федусика А.Г.,

суддів: Кравченка К.В. та Єщенка О.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Корабельного районного суду м.Миколаєва від 15 травня 2019 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора взводу №2 роти №1 батальйону №4 Управління Патрульної поліції в Миколаївській області старшого лейтенанта поліції Гросу Ф.В. про оскарження постанови про адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до інспектора взводу №2 роти №1 батальйону №4 Управління Патрульної поліції в Миколаївській області старшого лейтенанта поліції Гросу Ф.В. про скасування постанови серії НК №976749 від 10 лютого 2019 року.

Рішенням Корабельного районного суду м.Миколаєва від 15 травня 2019 року позовні вимоги було залишено без задоволення.

Не погоджуючись з даним рішенням суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі зазначено, що рішення судом першої інстанції ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим апелянт просив його скасувати та задовольнити позов.

Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач 10 лютого 2019 року близько 12 год. 39 хв. керував автомобілем «HYUNDAI» р/н НОМЕР_1 та рухався по автомобільній дорозі М-14 Одеса-Мелітополь-Новоазовськ зі швидкістю 79 км/год., чим порушив вимоги п.12.4 ПДР України.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що досліджений відеозапис скоєння позивачем зазначеного порушення ПДД підтверджує правомірність притягнення його до адміністративної відповідальності. В свою чергу позивач не надав жодного доказу, який би спростовував висновки суду.

Колегія суддів вважає ці висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам статей 2, 6, 8, 9, 73, 74, 75, 76, 77, 78 КАС України, КУпАП та Правилам дорожнього руху, які затверджені постановою КМУ від 10 жовтня 2001 року № 1306 (далі Правила).

Відповідно до ч.1 ст.8 Закону України «Про Національну поліцію» (далі Закон) поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Згідно п.8 ч.1 ст.23 зазначеного Закону поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Відповідно до ч.1 ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила.

В пункті 1.3 Правил дорожнього руху зазначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Відповідно до п.12.4 Правил дорожнього у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Згідно вимог пп.б п.12.9 Правил дорожнього руху України водієві забороняється перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4, 12.5, 12.6, 12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31 або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту «и» пункту 30.3 цих Правил.

Відповідно до ч.1 ст.122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, що притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами та інше.

Стаття 280 КУпАП передбачає, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

За таких обставин, відповідач у справі зобов`язаний довести правомірність свого рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, та, зокрема, довести факт вчинення позивачем порушення Правил відповідними доказами.

Так, в обґрунтування власної правової позиції відповідачем було зазначено, що позивач керував автомобілем в населеному пункті на швидкості 79 км. за годину при допустимій швидкості 50 км..

Колегія суддів зазначає, що за результатом аналізу фотоматеріалів (а.с.18) з зображенням з лазерного вимірювача швидкості автотранспортних засобів TruCam (номер якого зазначено в постанові про притягнення до відповідальності та відповідає номеру, вказаному на фотоматеріалах) вбачається, що на цьому зображенні зафіксовано автомобіль позивача, який відповідає держномеру ТЗ позивача. Вказаний ТЗ згідно зображення файлу рухався зі швидкістю 79 км. на годину, що свідчить про правомірність притягнення позивача до відповідальності.

Стосовно застосування лазерного вимірювача швидкості TruCam LTI 20/20 колегія суддів зазначає, що вказаний вимірювач швидкості отримав сертифікат затвердження типу засобів вимірювальної техніки від 29 серпня 2012 року № ІІА-МІ/1-2903-2012. На підставі позитивних результатів державних приймальних випробувань Міністерством економічного розвитку і торгівлі України затверджений тип засобу вимірювальної техніки «Вимірювач швидкості автотранспортних засобів лазерний ІЛІ LTI 20/20 TruCam», який було зареєстровано в державному реєстрі засобів вимірювальної техніки за номером УЗ 197-12.

Відповідно до свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 22-01/13779, виданого ДП Укрметртестстандарт» від 06 грудня 2018 року, лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів TruCam LTІ 20/20 №С000763 є придатним до застосування.

Необхідно зазначити, що можливість використання виробу «TruCam LTІ 20/20» виробництва LaserTechnologyInc також підтверджується наявністю виданого державною службою спеціального зв`язку та захисту інформації України експертного висновку від 27 вересня 2018 року № 04/02/03/-3008, який зазначає про правильність реалізації криптографічного алгоритму шифрування AES відповідно до ДСТУ ISO/IES 18033-3:2015 та забезпечення конфіденційності, цілісності та автентичності зареєстрованих даних.

Доводи позивача з приводу відсутності дублюючого знаку (з лівого боку), що повідомляє про початок населеного пункту, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки на відеозаписі, який наданий позивачем, останнім зазначено про встановлення основного знаку (з правого боку), що свідчить про обізнаність позивача щодо початку населеного пункту та дотримання належної швидкості.

Також, посилання позивача на існування перешкоди у вигляді інших автомобілів, внаслідок якої позивач не побачив основного знаку (з правого боку), колегія суддів вважає безпідставними, оскільки на підтвердження таких доводів не було надано жодних належних та достатніх доказів (свідчення пасажира, яка перебувала в автомобілі позивача, запис відео регістратора, тощо). Крім того, вказані посилання ОСОБА_1 також не спростовують факту обізнаності ним щодо початку населеного пункту.

Окрім іншого, як з адміністративного позову, так і з відеозаписів, наданих позивачем, не вбачається, що ОСОБА_1 заперечує сам факт перевищення швидкості, натомість зазначено про процедурні недоліки та інші обставини (існування перешкод у вигляді інших автомобілів).

Враховуючи все вищевикладене у сукупності, колегія суддів приходить до висновку про наявність в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 статті 122 КпАП України, водночас, відповідач діяв у межах та у спосіб, які передбачені чинним законодавством України, а постанова про адміністративне правопорушення відповідає вимогам КУпАП, тому не підлягає скасуванню, а позов задоволенню.

Інші доводи, викладені у апеляційній скарзі, за змістом ідентичні доводам позову, зазначених висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на невірному трактуванні норм матеріального права та не відповідають обставинам справи.

Таким чином, на підставі встановлених в ході судового розгляду обставин, суд першої інстанції правильно дійшов висновку щодо спірних правовідносин.

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

З огляду на залишення рішення суду першої інстанції без змін відповідно до приписів статті 139 КАС України підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 308, 309, 315, 321, 322, 325,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а рішення Корабельного районного суду м.Миколаєва від 15 травня 2019 року - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та не підлягає оскарженню.

Головуючий суддя Федусик А.Г.
Судді Єщенко О.В. Кравченко К.В.