Справа № 520/5177/19
Суддя: Біленський О.О.
Дата ухвалення: 2019-07-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Харків

24 липня 2019 р. справа № 520/5177/19

Суддя Харківського окружного адміністративного суду Біленський О.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) у приміщенні Харківського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) до Головного управління Держгеокадастру у Харківській області (61145, Харківська обл., м.Харків, вул.Космічна, буд.21, 8-9 поверх, ) про визнання протиправним порушення, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Харківській області, в якому просить суд:

- визнати порушення Головним управлінням Держгеокадастру у Харківській області встановленого ч.1 ст.20 Закону України "Про доступ до публічної інформації" строку надання відповіді на запит ОСОБА_1 №16 від 30.11.2018 року щодо надання публічної інформації, а саме: копій наказів Головного управління Держгеокадастру у Харківській області "Про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою" від 07 лютого 2018 року №467-СГ, від 03 жовтня 2018 року №7212-СГ та надання зазначених наказів без відомостей про осіб, яким були надані відповідні дозволи - протиправним.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 24.06.2019 року відкрито спрощене провадження в адміністративній справі згідно з положеннями п.1 ч.1 ст.263 КАС України, якою унормовано що суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо оскарження бездіяльності суб`єкта владних повноважень або розпорядника інформації щодо розгляду звернення або запиту на інформацію.

Згідно з положеннями ч.4 ст.229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до положень ч.2 ст.263 КАС України, справи, визначені частиною першою цієї статті, суд розглядає у строк не більше тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Згідно з положеннями ч.1 та ч.2 ст.262 КАС України, розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи за правилами загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що 30 листопада 2018 позивач звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Харківській області з запитом №16 щодо надання публічної інформації, а саме копій наказів Головного управління Держгеокадастру у Харківській області "Про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою" від 07 лютого 2018 року №467-СГ, від 03 жовтня 2018 року №7212-СГ. На вказаний запит простим поштовим листом на адресу позивача було надано відповідь "Про надання інформації" від 06.12.2018 року за вих.№ПІ-389/0-333/0/63-18, при цьому згідно штампу на поштовому конверті зазначений поштовий лист був переданий поштовому оператору (пошті) 13.12.2018 року для пересилки на адресу позивача. Позивач зазначив, що відповідь на інформаційний запит від 30.11.2018 року датована 06.12.2018 року, однак направлена позивачу лише 13.12.2018 року, з наведеного вбачається, що відповідачем порушено вимоги ч.1 ст.20 Закону України "Про доступ до публічної інформації". Окрім цього, на думку позивача, відповідач протиправно та всупереч вимогам ч.5 ст.6 Закону України "Про доступ до публічної інформації" не надав позивачу повну інформацію у наданих на запит наказах, не вказавши в них відомості про осіб, яким були надані відповідні дозволи.

Представник відповідача надав до суду відзив на позов в якому зазначив, що ОСОБА_1 звернувся до Головного управління 30.11.2018 р. із запитом на публічну інформацію, Головним управлінням Держгеокадастру у Харківській області було надано відповідь згідно до реєстраційного номеру 06.12.2018 року за №ПІ-389/0-333/0/63-18. Тобто, в даному випадку строк виконання з урахуванням частини 1 статті 20 Закону мав би бути до 06.12.2018, у зв`язку з тим що 01.12.2018 та 02.12.2018 згідно із календарем були вихідними днями, а саме: субота та неділя. Таким чином, Головним управлінням Держгеокадастру у Харківській області було надано відповідь на запити на публічну інформацію у строк, який передбачений Законом. При цьому, Головним управлінням Держгеокадастру у Харківській області було надано відповідь на запит в повному обсязі, та жодних прав та законних інтересів гр. ОСОБА_1 порушено не було. Щодо посилання позивача на те, що направлено лист Головним управлінням лише 13.12.2018 року, про що свідчить відбиток штемпелю, який міститься на поштовому конверті, представник відповідача вказав, що даний доказ не є належним та допустимим у зв`язку з тим, що будь-яких доказів, що відповідь на запит на публічну інформацію ОСОБА_1 №16 від 30.11.2018 року знаходилась безпосередньо саме у цьому конверті копія якого додана до позовної заяви, позивачем не надано, відповідно посилання позивача на відбиток штемпелю поштового відділення не може бути прийнятий судом до уваги при прийнятті рішення. Відповідно до журналу обліку відправленої кореспонденції лист Головного управління Держгеокадастру у Харківській області від 06.12.2018 року №ПІ-389/0-333/0/63-18 разом з додатками до нього було надано до поштового відділення 06.12.2018 року.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що 30 листопада 2018 позивач звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Харківській області з запитом №16 щодо надання публічної інформації, а саме копій наказів Головного управління Держгеокадастру у Харківській області "Про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою" від 07 лютого 2018 року №467-СГ, від 03 жовтня 2018 року №7212-СГ.

Головним управлінням Держгеокадастру у Харківській області було надано відповідь від 06.12.2018 року за №ПІ-389/0-333/0/63-18 та направлено на адресу позивача копії наказів Головного управління Держгеокадастру у Харківській області "Про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою" від 07 лютого 2018 року №467-СГ, від 03 жовтня 2018 року №7212-СГ, в яких персональні дані фізичних осіб знеособлені.

Позивач наполягає, що відповідь на інформаційний запит від 30.11.2018 року датована 06.12.2018 року, однак направлена позивачу лише 13.12.2018 року, з наведеного вбачається, що відповідачем порушено вимоги ч.1 ст.20 Закону України "Про доступ до публічної інформації". Окрім цього, на думку позивача, відповідач протиправно та всупереч вимогам ч.5 ст.6 Закону України "Про доступ до публічної інформації" не надав позивачу повну інформацію у наданих на запит наказах, не вказавши в них відомості про осіб, яким були надані відповідні дозволи.

Відповідно до статті 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно статті 40 Конституції України, усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Статтею 5 Закону України "Про інформацію" встановлено, що кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів. Реалізація права на інформацію не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб.

Положеннями статті 9 Закону України "Про інформацію" обумовлено, що всі громадяни України, юридичні особи і державні органи мають право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення та зберігання відомостей, необхідних їм для реалізації ними своїх прав, свобод і законних інтересів, здійснення завдань і функцій.

За змістом статей 1, 5 Закону України "Про доступ до публічної інформації" визначено, що публічна інформація - відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом. Доступ до інформації забезпечується шляхом систематичного та оперативного оприлюднення інформації в офіційних друкованих виданнях, на офіційних веб-сайтах в мережі Інтернет, на інформаційних стендах, будь-яким іншим способом, а також надання інформації за запитами на інформацію.

Згідно зі статтею 3 Закону України "Про доступ до публічної інформації" право на доступ до публічної інформації гарантується: 1) обов`язком розпорядників інформації надавати та оприлюднювати інформацію, крім випадків, передбачених законом; 2) визначенням розпорядником інформації спеціальних структурних підрозділів або посадових осіб, які організовують у встановленому порядку доступ до публічної інформації, якою він володіє; 3) максимальним спрощенням процедури подання запиту та отримання інформації; 4) доступом до засідань колегіальних суб`єктів владних повноважень, крім випадків, передбачених законодавством; 5) здійсненням парламентського, громадського та державного контролю за дотриманням прав на доступ до публічної інформації; 6) юридичною відповідальністю за порушення законодавства про доступ до публічної інформації.

Відповідно до частин першої, четвертої статті 20 Закону № 2939-VI розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту. У разі якщо запит стосується надання великого обсягу інформації або потребує пошуку інформації серед значної кількості даних, розпорядник інформації може продовжити строк розгляду запиту до 20 робочих днів з обґрунтуванням такого продовження. Про продовження строку розпорядник інформації повідомляє запитувача в письмовій формі не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.

Положеннями статті 23 Закону № 2939-VI передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність розпорядників інформації можуть бути оскаржені до керівника розпорядника, вищого органу або суду.

Запитувач має право оскаржити: 1) відмову в задоволенні запиту на інформацію; 2) відстрочку задоволення запиту на інформацію; 3) ненадання відповіді на запит на інформацію; 4) надання недостовірної або неповної інформації; 5) несвоєчасне надання інформації; 6) невиконання розпорядниками обов`язку оприлюднювати інформацію відповідно до статті 15 цього Закону; 7) інші рішення, дії чи бездіяльність розпорядників інформації, що порушили законні права та інтереси запитувача.

Оскарження рішень, дій чи бездіяльності розпорядників інформації до суду здійснюється відповідно до КАС України.

Отже, право особи на доступ до публічної інформації включає в себе не тільки право на отримання відповідної інформації, а й право на своєчасність її отримання.

Вказаний висновок відповідає правовій позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеній у постанові від 19.03.2019 року по справі №800/369/17.

Відповідно, у розпорядника інформації існує обов`язок надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту. Судом встановлено, що позивач звернувся з відповідним запитом, відповідно кінцевим строком на надання відповіді є 06.12.2018 року, включно, з урахуванням двох вихідних.

Посилання відповідача та той факт, що відповідно до журналу обліку відправленої кореспонденції лист Головного управління Держгеокадастру у Харківській області від 06.12.2018 року №ПІ-389/0-333/0/63-18 разом з додатками до нього було надано до поштового відділення 06.12.2018 року не підтверджено належними доказами. Судом встановлено, що згідно наданого до суду витягу з журналу обліку відправленої кореспонденції неможливо встановити той факт, що лист за вих.№ПІ-389/0-333/0/63-18 було надано до поштового відділення 06.12.2018 року, жодних відміток або підписів про отримання кореспонденції поштовим відділенням вказаний витяг не має, відповідно не може слугувати належним доказом своєчасного направлення листа позивачу.

Поряд з цим, судом встановлено, що відповідь на інформаційний запит позивача від 30.11.2018 датована 06.12.2018, однак направлена позивачу лише 13.12.2018, про що свідчить відтиск штемпелю «Укрпошти» на копії конверту, який міститься в матеріалах справи.

Суд зазначає, що відповідно до положень ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на наведене, твердження відповідача, що будь-яких доказів, що відповідь на запит на публічну інформацію ОСОБА_1 . №16 від 30.11.2018 року знаходилась безпосередньо саме у цьому конверті копія якого додана до позовної заяви, позивачем не надано, не беруться судом до уваги, оскільки саме відповідач зобов`язаний довести правомірність своїх дій.

Таким чином, відповідачем, як суб`єктом владних повноважень та розпорядником запитуваної інформації порушено вимоги ст. 20 Закону №2939-VI та не надано відповідь на запит на інформацію в межах п`яти робочих днів з дня отримання запиту.

Відносно тверджень позивача, що відповідач протиправно та всупереч вимогам ч.5 ст.6 Закону України "Про доступ до публічної інформації" не надав позивачу повну інформацію у наданих на запит наказах, не вказавши в них відомості про осіб, яким були надані відповідні дозволи, суд зазначає наступне.

Згідно із статтею 5 Закону України «Про інформацію» від 02.10.1992 №2657-XII кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 13 Закону України «Про доступ до публічної інформації» від 13.01.2011 №2939-VI (далі - Закон №2939-VI), розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються суб`єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб`єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов`язковими для виконання.

Частиною 7 статті 6 Закону №2939-VI встановлено, що обмеженню доступу підлягає інформація, а не документ. Якщо документ містить інформацію з обмеженим доступом, для ознайомлення надається інформація, доступ до якої необмежений.

Відповідно до статті 5 Закону України «Про захист персональних даних» від 01.06.2010 №2297-VI, об`єктами захисту є персональні дані. Персональні дані можуть бути віднесені до конфіденційної інформації про особу законом або відповідною особою.

Відповідно до частини 3 статті 5 Закону України «Про захист персональних даних» допускається можливість заборони законом віднесення персональних даних певних категорій громадян чи їх (персональних даних) вичерпного переліку до інформації з обмеженим доступом.

Частиною 5 статті 6 Закону України "Про доступ до публічної інформації" №2939-VI, визначено перелік персональних даних фізичних осіб, які заборонено відносити до інформації з обмеженим доступом, зокрема, не може бути обмежено доступ до інформації про розпорядження бюджетними коштами, володіння, користування чи розпорядження державним, комунальним майном, у тому числі до копій відповідних документів, умови отримання цих коштів чи майна, прізвища, імена, по батькові фізичних осіб та найменування юридичних осіб, які отримали ці кошти або майно.

Судом встановлено, що публічна інформація про осіб, які одержали державне та комунальне майно у власність чи користування не є інформацією з обмеженим доступом, тому запит позивача від 30.11.2018 року підлягав виконанню відповідачем у встановленому законом порядку і строки.

Вказаний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 21.03.2018 року по справі №369/12240/14-а.

Таким чином, з огляду на встановлені у справі фактичні обставини та досліджені докази, суд приходить до висновку, що відповідачем допущено порушення встановленого ч.1 ст.20 Закону України "Про доступ до публічної інформації" строку надання відповіді на запит ОСОБА_1 №16 від 30.11.2018 року щодо надання публічної інформації та протиправно надано запитувані накази без відомостей про осіб, яким були надані відповідні дозволи, а тому наявні підстави для задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст.245 Кодексу адміністративного судочинства України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити адміністративний позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково, у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти рішення про визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень, визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень, визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій, визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Згідно Рекомендацій Комітету ОСОБА_2 Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом ОСОБА_2 11 березня 1980 року на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

З огляду на положення КАС України щодо компетенції адміністративного суду, останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Суд може прийняти рішення про інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів;.

Тобто, спосіб захисту має враховувати суть правопорушення, допущеного суб`єктом владних повноважень - відповідачем.

Відповідно до правової позиції палати в адміністративних справах Верховного Суду України, викладеної у постанові від 24.01.2006 року, суд має обрати спосіб захисту права, який би гарантував дотримання і захист прав, свобод, інтересів від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Верховний Суд України у постанові від 16.09.2015 року у справі за позовом ТОВ "Аскоп-Україна" до Південної митниці Міністерства доходів і зборів України, Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області про визнання бездіяльності протиправною та стягнення коштів зазначив, що "спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення".

Відповідно до приписів ч.5 ст.242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Засіб захисту, повинен бути "ефективним" як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п.75 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Афанасьєв проти України" від 5 квітня 2005 року (заява №38722/02).

З урахуванням вищевикладеного суд приходить до висновку, що з метою належного та повного захисту прав позивача належним способом відновлення порушеного права позивача, а також із метою усунення порушень, допущених відповідачем у спірних правовідносинах, є зобов`язання Головного управління Держгеокадастру у Харківській області надати ОСОБА_1 копії наказів Головного управління Держгеокадастру у Харківській області "Про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою" від 07 лютого 2018 року №467-СГ, від 03 жовтня 2018 року №7212-СГ із зазначенням відомостей про осіб, яким були надані відповідні дозволи.

Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Розглянувши подані учасниками справи документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог.

Судові витрати підлягають розподілу відповідно до приписів ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст.ст. 19, 139, 205, 229, 241-247, 250, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) до Головного управління Держгеокадастру у Харківській області (61145, Харківська обл., м.Харків, вул.Космічна, буд.21, 8-9 поверх, ) про визнання протиправним порушення - задовольнити.

Визнати протиправним порушення Головним управлінням Держгеокадастру у Харківській області встановленого ч.1 ст.20 Закону України "Про доступ до публічної інформації" строку надання відповіді на запит ОСОБА_1 №16 від 30.11.2018 року щодо надання публічної інформації, а саме: копій наказів Головного управління Держгеокадастру у Харківській області "Про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою" від 07 лютого 2018 року №467-СГ, від 03 жовтня 2018 року №7212-СГ та надання зазначених наказів без відомостей про осіб, яким були надані відповідні дозволи.

Зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Харківській області (61145, Харківська обл., м.Харків, вул.Космічна, буд.21, 8-9 поверх, ) надати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) копії наказів Головного управління Держгеокадастру у Харківській області "Про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою" від 07 лютого 2018 року №467-СГ, від 03 жовтня 2018 року №7212-СГ із зазначенням відомостей про осіб, яким були надані відповідні дозволи.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держгеокадастру у Харківській області (61145, Харківська обл., м.Харків, вул.Космічна, буд.21, 8-9 поверх, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) судовий збір у сумі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 24.07.2019 року.

Суддя Біленський О.О.