Справа № 759/8200/19
Суддя: Марко Я. Р.
Дата ухвалення: 2019-07-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/8200/19

пр. № 2-а/759/278/19

15 липня 2019 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва у складі головуючого судді Марко Я.Р., за участю секретаря судового засідання Шапаренка О.С., розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Інспектора ПП роти № 7 батальйону № 1 УНП в м. Києві лейтенанта поліції Шлапак Вікторії Володимирівни про визнання незаконною та скасування постанови про накладання адміністративного стягнення за порушення правил дорожнього руху України, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним адміністративним позовом, в якому просить суд визнати незаконною та скасувати постанову в справі про адміністративне правопорушення серії НК № 555798 від 19.04.2019 року винесену інспектором патрульної поліції УПП в м. Києві лейтенантом поліції Шлапак В.В., про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за частиною 3 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510,00 грн. та закрити провадження у справі.

В обґрунтування позову позивач посилається на те, що 19.04.2019 року він керував транспортним засобом Хонда Аккорд д.н.з. НОМЕР_1 по бул. Т.Шевченка в м. Києві та о 17 год. 19 хв. був зупинений працівником поліції лейтенантом Шлапак В.В. , який попросив документи на перевірку та повідомив, що водій порушив правила дорожнього руху, здійснивши стоянку в другій смузі руху, чим створив перешкоду руху іншим учасникам дорожнього руху в тому числі тролейбусам та порушив п.п. 15.4 Правил дорожнього руху України, чим скоїв адміністративне правопорушення передбачене частиною 3 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у зв"язку з даними обставинами лейтенантом поліції Шлапак В.В. винесено відносно нього постанову про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії НК № 555798.

Відповідно до вказаної вище постанови, позивач визнаний винним у скоєнні правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510, 00 грн.

З вказаною постановою позивач не згоден, вважає її незаконною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки в протоколі про адміністративне правопорушення відсутні докази, які б об`єктивно вказували на те, що він порушив Правила дорожнього руху України, що свідчить про відсутність суб`єктивної та об`єктивної сторони правопорушення, а тому виключає можливість притягнення його до адміністративної відповідальності.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 07.05.2019 року відкрито провадження у справі, призначено підготовче судове засідання та витребувано з Управління патрульної поліції в м. Києві матеріали, що потягли за собою притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за частиною 3 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

У підготовчі судові засідання 16.05.2019 року та 30.05.2019 року, 12.06.2019 року сторони не з`явилися. Про місце, день та час розгляду справи були повідомлені належним чином. Від позивача надійшла заява про відкладення розгляду справи у зв`язку з перебуванням у відрядженні. Відповідач про причини неявки у підготовчі судові засідання не повідомляв. Відзиву або будь-яких заяв на адресу суду не направляв.

Ухвалою суду від 12.06.2019 року закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до судового розгляду по суті.

13.06.2019 року від відповідача - інспектора Шлапак В.В. надійшла заява про розгляд справи без її участі, у зв"язку з перебуванням у щорічній відпустці.

Позивач в судове засідання 15.07.2019 року не з`явився, подав через канцелярію суду заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримує та просив задовольнити.

Відповідно до частини 4 статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що відповідно до оскаржуваної постанови серії НК № 555798 від 19.04.2019 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною 3 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 510, 00 грн.

За змістом вказаної постанови, винесеної 19.04.2019 року вбачається, що 19.04.2019 року о 17 годині 19 хвилин в м. Києві, по бул. Т. Шевченка, водій ОСОБА_1 здійснив стоянку транспортного засобу Хонда Аккорд д.н.з. НОМЕР_1 у другому ряду, на смузі для руху маршрутних транспортних засобів, чим порушив вимоги частини 3 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до статті 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно зі статтею 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У відповідності до статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується. Забороняється відмова в розгляді та вирішенні адміністративної справи з мотивів неповноти, неясності, суперечливості чи відсутності законодавства, яке регулює спірні відносини.

Відповідно до частин 1, 2 та 3 статті 7 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначені Конституцією та законами України. У разі невідповідності правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу, або положення відповідного міжнародного договору України.

Згідно зі статтею 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким правом користуються й особи, в інтересах яких подано позовну заяву, за винятком тих, які не мають адміністративної процесуальної дієздатності. Суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

Як передбачено частинами 1 та 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Посилання позивача на те, що він правил дорожнього руху України не порушував відповідачем не спростовано належними доказами, не надано суду жодного доказу на підставі якого встановлено наявність події та складу адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_1 , матеріалів, що потягли за собою притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за частиною 3 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення та були витребувані ухвалою суду від від 07.05.2019 року у даній справі не надано.

З урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що постанова про накладення адміністративного стягнення підлягає скасуванню.

Відповідно до частини 3 статті 286 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Приймаючи до уваги вищенаведене, позовні вимоги позивача про визнання постанови незаконною виходить за межі повноважень суду, передбачених статтею 286 Кодексу України про адміністративні правопорушення, відтак, позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Керуючись статтями 2, 5-9, 73-77, 90, 139, 244-246, 250, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, статтями 251, 252, 268, 293 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Інспектора ПП роти № 7 батальйону № 1 УНП в м. Києві лейтенанта поліції Шлапак Вікторії Володимирівни про визнання незаконною та скасування постанови про накладання адміністративного стягнення за порушення правил дорожнього руху України- задовольнити частково.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія НК № 555798 від 19.04.2019 року винесену інспектором патрульної поліції Управління патрульної поліції в м. Києві лейтенантом поліції Шлапак Вікторією Володимирівною про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 3 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 510,00 грн. та закрити справу про адміністративне правопорушення.

В іншій частині позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності КАС України. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя Я.Р.Марко