Справа № 826/27043/15
Суддя: Чаку Євген Васильович
Дата ухвалення: 2019-07-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Чаку Є.В.,

суддів: Файдюка В.В., Мєзєнцева Є.І.

за участю секретаря Муханькової Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 травня 2019 року про закриття провадження у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит", Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2015 року ОСОБА_1 звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва із позовом до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в публічному акціонерному товаристві "Банк "ФІНАНСИ ТА КРЕДИТ" Чернявської Олени Степанівни (далі - відповідач 1), Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - відповідач 2) про визнання протиправною бездіяльність відповідача 1 щодо не виконання заяви про закриття поточного рахунку № НОМЕР_1 та здійснення завершальних операцій за ним від 02.12.2015 року; визнання протиправною бездіяльність Фонду гарантування вкладів фізичних осіб щодо ігнорування скарги на дії (незаконну бездіяльність) відповідача 1 від 07.12.2015 року; зобов`язання відповідача 1 виконати вимоги викладені в заяві про закриття поточного рахунку № НОМЕР_1 та здійснення завершальних операцій за ним від 02.12.2015 року; зобов`язання відповідача 2 здійснити контроль за виконанням відповідачем 1 вимог викладених в заяві про закриття поточного рахунку № НОМЕР_1 та здійснення завершальних операцій за ним від 02.12.2015 року відповідно до скарги на дії (незаконну бездіяльність) уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в Публічному акціонерному товаристві «Банк «ФІНАНСИ ТА КРЕДИТ» від 07.12.2015 року.

В подальшому, 26.04.2019 року позивачкою було подано до суду першої інстанції заяву про зміну предмету позову, а саме шляхом: визнання протиправною бездіяльність посадової особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб заступника начальника відділу супроводження виведення неплатоспроможних банків з ринку департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Чернявської О.С., саме в статусі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в публічному акціонерному товаристві "Банк "ФІНАНСИ ТА КРЕДИТ" щодо невключення позивача до переліку вкладників публічному акціонерному товаристві "Банк "ФІНАНСИ ТА КРЕДИТ", які мають право на відшкодування коштів за вкладом за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб; визнання протиправною бездіяльності Фонду гарантування вкладів фізичних осіб щодо ігнорування скарги на бездіяльність уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в публічному акціонерному товаристві "Банк "ФІНАНСИ ТА КРЕДИТ" від 07.12.2015 року; зобов`язання посадової особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб заступника начальника відділу супроводження виведення неплатоспроможних банків з ринку департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Чернявської О.С, саме в статусі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в публічному акціонерному товаристві "Банк "ФІНАНСИ ТА КРЕДИТ", уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства "Банк "ФІНАНСИ ТА КРЕДИТ" провідному професіоналу з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу організації процедур неплатоспроможності банків департаменту управління активами Іриклієнко Ю.П. подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо позивача, як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладом у публічному акціонерному товаристві "Банк "ФІНАНСИ ТА КРЕДИТ" за поточним рахунком позивача № НОМЕР_1 за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб; зобов`язання Фонду гарантування вкладів фізичних осіб здійснити контроль за виконанням уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб вимог викладених в заяві про закриття поточного рахунку № НОМЕР_1 та здійснення завершальних операцій за ним від 02.12.2015 відповідно до скарги на бездіяльність уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в публічному акціонерному товаристві "Банк "ФІНАНСИ ТА КРЕДИТ" від 07.12.2015, через подання уточненої інформації про позивача як вкладника.

У судовому засіданні 27 травня 2019 року судом було прийнято вказану заяву позивачки про зміну предмету позову.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 травня 2019 року закрито провадження в адміністративній справі 826/27043/15 в частині позовних вимог щодо визнання протиправною бездіяльності Фонду гарантування вкладів фізичних осіб щодо ігнорування скарги на дії уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в Публічному акціонерному товаристві "Банк "ФІНАНСИ ТА КРЕДИТ" від 07.12.2015 року; зобов`язання Фонду гарантування вкладів фізичних осіб здійснити контроль за виконанням уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб вимог викладених в заяві про закриття поточного рахунку № НОМЕР_1 та здійснення завершальних операцій за ним від 02.12.2015 відповідно до скарги на дії уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ "Банк "ФІНАНСИ ТА КРЕДИТ" від 07.12.2015 року через подання уточненої інформації про позивача як вкладника.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду, позивачка звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 травня 2019 року як таку, що постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду справи. В обґрунтування скарги апелянт зазначає, що предметом спору є спір, яким виник між вкладником банку та Фондом під час здійснення останнім владних управлінських функцій, а саме організації виплат відшкодувань за вкладами на підставі пункту 4 частини 2 статті Закону України України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

У відзивах на апеляційну скаргу відповідачі зазначили, що доводи апелянта є необґрунтованими, апеляційна скарга є такою, що не підлягає задоволенню, а ухвала суду такою, що винесена на підставі положень чинного законодавства і має бути залишена без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а ухвалу суду необхідно залишити без змін, з наступних підстав.

Згідно ст. 4 КАС України справою адміністративної юрисдикції є переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб`єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Статтею 19 КАС України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Разом з тим приватно-правові відносини відрізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника.

Спір має приватно-правовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило, майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватно-правових відносин. Спір є приватно-правовим також у тому випадку, якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

Водночас структура банківської системи, економічні, організаційні і правові засади створення, діяльності, реорганізації і ліквідації банків визначені Законом України від 07 грудня 2000 року № 2121-III «Про банки і банківську діяльність» (далі - Закон № 2121-III), за змістом ст. 2 якого банком є юридична особа, яка на підставі банківської ліцензії має виключне право надавати банківські послуги, відомості про яку внесені до Державного реєстру банків.

Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» установлюються правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків.

Згідно із ч. 1 ст. 3 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків у випадках, установлених цим Законом. На виконання свого основного завдання Фонд у порядку, передбаченому цим Законом, зокрема, здійснює процедуру виведення неплатоспроможних банків з ринку, у тому числі шляхом здійснення тимчасової адміністрації та ліквідації банків, організовує відчуження всіх або частини активів і зобов`язань неплатоспроможного банку, продаж неплатоспроможного банку або створення та продаж перехідного банку (п. 8 ч. 2 ст. 4 цього Закону).

Аналіз наведених норм чинного законодавства свідчить про те, що основні функції Фонду мають як владний характер, зокрема щодо врегулювання правовідносин у сфері банківської діяльності, так і такі, що не містять владної складової, а спрямовані на здійснення процедури виведення неплатоспроможних банків з ринку, у тому числі шляхом здійснення тимчасової адміністрації та ліквідації банків.

Водночас у розумінні Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» неплатоспроможним є банк, щодо якого Національний банк України прийняв рішення про віднесення його до категорії неплатоспроможних у порядку, передбаченому Законом № 2121-III. Ліквідацією банку є процедура припинення функціонування банку як юридичної особи відповідно до законодавства (пункти 6 і 8 частини першої статті 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»).

За змістом ч. 1, 3 ст. 34 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд розпочинає процедуру виведення неплатоспроможного банку з ринку не пізніше наступного робочого дня після офіційного отримання рішення Національного банку України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних, а виконавча дирекція Фонду у цей же строк призначає з числа працівників Фонду уповноважену особу Фонду (кілька уповноважених осіб Фонду), якій Фонд делегує всі або частину своїх повноважень тимчасового адміністратора. Під час тимчасової адміністрації Фонд має повне і виняткове право управляти банком відповідно до цього Закону, нормативно-правових актів Фонду та вживати дії, передбачені планом врегулювання (частина п`ята статті 34 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»).

Частинами 1, 2 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачено, що з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку призупиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Фонд набуває всі повноваження органів управління банку та органів контролю з дня початку тимчасової адміністрації і до її припинення. Протягом 15 днів, але не пізніше строків, установлених Фондом, керівники банку забезпечують передачу уповноваженій особі Фонду печаток і штампів, матеріальних та інших цінностей банку, а також протягом трьох днів - передачу печаток і штампів бухгалтерської та іншої документації банку. На період тимчасової адміністрації усі структурні підрозділи, органи та посадові особи банку підпорядковуються у своїй діяльності Фонду та уповноваженій особі Фонду в межах повноважень, установлених цим Законом та делегованих Фондом, і діють у визначених Фондом/уповноваженою особою Фонду межах та порядку.

Системний аналіз наведених нормативних приписів дозволяє дійти висновку, що з моменту запровадження у банку тимчасової адміністрації Фонд набуває повноваження органів управління та контролю банку з метою реалізації покладених на нього чинним законодавством функцій. При цьому банк зберігає свою правосуб`єктність юридичної особи та відповідного самостійного суб`єкта господарювання до завершення процедури його ліквідації та внесення запису про це до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Такий правовий статус Фонду, визначений Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», дає підстави для висновку про те, що Фонд як юридична особа публічного права може бути суб`єктом як публічно-правових, так і приватно-правових правовідносин. При цьому в приватно-правових відносинах, якими є здійснення функцій органу управління банку, у якому запроваджено тимчасову адміністрацію, чи банку, який ліквідується, Фонд не здійснює функцій суб`єкта владних повноважень у розумінні ст. 4 КАС України.

Колегія суддів звертає увагу на те, що визначений ст. 3 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» правовий статус Фонду, відповідно до якої він є, зокрема, юридичною особою публічного права, має відокремлене майно, яке є об`єктом права державної власності і перебуває у його господарському віданні, - не впливає на правовий статус банку, в якому запроваджено тимчасову адміністрацію або щодо якого розпочато процедуру ліквідації, оскільки Фонд розпоряджається майном такого банку від імені останнього й у межах виконання покладених на нього законодавством функцій щодо виведення неплатоспроможного банку з ринку та не здійснює в цій частині жодних владних управлінських функцій.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 18 квітня 2018 року по справі № 12-27гс18.

Як правильно зазначив суд першої інстанції, спірні правовідносини виникли між фізичною особою ОСОБА_1 та юридичною особою "Банк "ФІНАНСИ ТА КРЕДИТ" в особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, як органу управління банком, з приводу закриття поточного рахунку позивача № НОМЕР_1 .

Зважаючи на предметну юрисдикцію та характер правовідносин у цій справі, а саме те, що позивач оскаржує дії Фонду не як суб`єкта владних повноважень, а як органу управління банком, який здійснює заходи щодо забезпечення збереження активів банку, запобігання втрати майна та грошових коштів, такий спір не є публічно-правовим, а тому й наведені в апеляційній скарзі доводи позивача про підвідомчість цього спору адміністративному суду колегія суддів вважає необґрунтованими, а висновки суду першої інстанції про відсутність підстав для розгляду цієї справи в порядку адміністративного судочинства правомірними.

До того ж відповідачем у судовому засіданні було зазначено, що всі рахунки були закрити ще в 2015 році із моменту запровадження ліквідації ПАТ "Банк "ФІНАНСИ ТА КРЕДИТ" та делегування повноважень ліквідатора банку уповноваженій особі Фонду.

Згідно статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Предметна підсудність, юрисдикція цивільних прав передбачена у частині першій статті 15 Цивільного процесуального кодексу України, згідно з якою суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Враховуючи те, що спір щодо закриття поточного рахунку № НОМЕР_1 та здійснення завершальних операцій за ним не є публічно-правовим, колегія суддів вважає, що спір, який виник між сторонами, повинен розглядатися за правилами цивільного судочинства.

Проаналізувавши всі доводи апеляційної скарги колегія суддів вважає, що вони не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, яким повно і правильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з дотриманням норм процесуального права, відповідно до вимог ст. 242 КАС України.

Відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 242, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 травня 2019 року про закриття провадження у справі - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду.

Повний текст постанови виготовлено 24.07.2019 року.

Головуючий суддя: Є.В. Чаку

Судді: В.В.Файдюк

Є.І. Мєзєнцев