Справа № 199/2946/19
Суддя: Руденко В. В.
Дата ухвалення: 2019-07-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 199/2946/19
РІШЕННЯ

Іменем України

02.07.2019 року Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська в складі: головуючого судді Руденко В.В., при секретарі Куземі О.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду міста Дніпра адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Уткіна Сергія Олександровича, Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною, скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про скасування постанови про адміністративне правопорушення серії ЕАВ № 1050893 про накладення адміністративного стягнення у вигляді адміністративного штрафу за порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі, якою притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 122 КУпАП.

В обґрунтування позову зазначив, що 07.04.2019 приблизно в 13 год. 30 хв., в районі Набережної Перемоги у м. Дніпрі рухаючись на власному автомобілі KIA Sportage, д/н НОМЕР_1 , позивач був зупинений працівниками національної поліції. Інспектор УПП в Дніпропетровській області Уткін Сергія Олександрович повідомив позивачу, що він скоїв адміністративне правопорушення, а саме проїхав на заборонений червоний сигнал світлофора і що скоєння даного правопорушення тягне за собою накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн. Також відповідачем було продемонстровано відео запис, на якому зафіксований автомобіль, що рухається, який кольором був схожий на автомобіль позивача. На заперечення позивача щодо неправомірності притягнення до адміністративної відповідальності відповідач не реагував та склав постанову серії ЕАВ № 1050893, відповідно до якого на позивача накладено штраф у розмірі 425 грн.

У судове засідання позивач не з`явився. Про дату, час та місце повідомлений належним чином. Надав суду заяву, в якій просив справу розглядати без його присутності, позовні вимоги підтримав та проси їх задовольнити.

Відповідачі в судове засідання не з`явились, відповідач Уткін С.О. надав суду відзив на позов, в якому зазначив, що постанова винесена відповідно до чинного законодавства, є правомірною, а тому позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Суд дослідивши наявні докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено, що відповідачем, інспектором роти № 1 батальйону № 3 роти Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Уткіним Сергієм Олександровичем, відносно позивача було складено постанову АЕВ № 1050893 від 07.04.2019 року, відповідно до змісту якої позивач 07.04.2019 13:31 в м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги 84Б, керуючи ТЗ проїхав регульований пішохідний перехід на заборонений червоний сигнал світлофора, чим порушив п. 8.7.3е ПДР - порушення проїзду на заборонений червоний сигнал, або миготливий, або два червоних миготливих сигнали заборонений рух, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 122 КупАП, щопідтверджується копією зазначеної вище постанови, наявної в матеріалах справи.

Правовідносини, які виникли між сторонами урегульовані нормами Правил дорожнього руху, Кодексу України про адміністративні правопорушення, Кодексу адміністративного судочинства України.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 288 КУпАП передбачено, що може бути оскаржено постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення - у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, в районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Частиною 5 ст. 77 КАС України передбачено, якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до п. 8.1. ПДР України регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками.

П 8.7. ПДР України світлофори призначені для регулювання руху транспортних засобів і пішоходів, мають світлові сигнали зеленого, жовтого, червоного і біло-місячного кольорів, які розташовані вертикально чи горизонтально. Сигнали світлофора можуть бути з нанесеною суцільною чи контурною стрілкою (стрілками), із силуетом пішохода, Х-подібні. На рівні червоного сигналу світлофора із вертикальним розташуванням сигналів може встановлюватися табличка білого кольору із нанесеною на ній стрілкою зеленого кольору.

Пунктом 8.7.3е ПДР України встановлено, світлофори мають такі значення, червоний сигнал, у тому числі миготливий, або два червоних миготливих сигнали забороняють рух. Сигнал у вигляді зеленої стрілки (стрілок) у додатковій (додаткових) секції разом з жовтим або червоним сигналом світлофора інформує водія про те, що рух дозволяється у вказаному напрямку за умови безперешкодного пропуску транспортних засобів, які рухаються з інших напрямків. Стрілка зеленого кольору на табличці, встановленій на рівні червоного сигналу світлофора з вертикальним розташуванням сигналів, дозволяє рух у зазначеному напрямку при ввімкненому червоному сигналі світлофора з крайньої правої смуги руху (або крайньої лівої смуги руху на дорогах з одностороннім рухом) за умови надання переваги в русі іншим його учасникам, які рухаються з інших напрямків на сигнал світлофора, що дозволяє рух;

Проте, відповідачем не надано будь-яких доказів порушень позивачем ПДР, за яке передбачена відповідальність за ч.2 ст. 122 КУпАП. Оскільки відповідачем, не надано доказів правомірності свого рішення, тому суд вважає, що позовні вимоги позивача в частині скасування постанови є обґрунтованими.

Частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 року, яка набрала чинності для України з 11.09.1997 року і, відповідно до ст.9 Конституції України, є частиною національного законодавства, передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку належним і безстороннім судом, встановленим законом.

Обов`язок дотримання принципу презумпції невинуватості відноситься не тільки до судових органів, але й до інших державних установ, таких як поліція ( Рішення ЄСПЛ у справі «Дактарас проти Литви » від 24 листопада 2000 року ).

Також Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Салабіаку проти Франції» від 07 жовтня 1988 року зазначив, що тягар доведення вини покладається на обвинувачення і будь - які сумніви повинні бути на користь обвинуваченого. З метою судового переслідування необхідно приєднати до справи достатньо доказів для засудження обвинуваченого.

Правова природа адміністративної відповідальності за своєю суттю є аналогічною кримінальній, оскільки також є публічною, пов`язана із застосування державного примусу, ініціюється органами, які наділені владними повноваження, а застосовувані санкції можуть бути доволі суттєвими для особи, включаючи позбавлення волі.

У справі «Надточій проти України» Європейський суд з прав людини в своєму рішенні від 15 травня 2008 року відзначив, що Уряд України визнав карний кримінально - правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення ( п. 21 рішення).

Крім того, Конституційний Суд України в рішенні від 22 грудня 2010 року №23 - рп/2010 дійшов до висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні (п.4.1).

У рекомендації № R (91)1 Комітету Міністрів Європи Державам - членам стосовно адміністративних санкцій від 13 лютого 1991 року рекомендовано урядам держав - членів керуватися у своєму праві та практиці принципом, згідно з яким обов`язок забезпечення доказів покладається на адміністративний орган влади (принцип 7).

Відповідно до п.2 ч.2 ст.245 КАС України, у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання протиправним та скасування індивідуального акту чи окремих його положень.

Відповідно до п.3 ч.3 ст.286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний суд має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Крім того, суд враховує й роз`яснення Пленуму Вищого Адміністративного Суду України, викладені у п.10.2 його Постанови №7 від 20 травня 2013 року, «Про судове рішення в адміністративній справі», згідно до якого, в разі задоволення позову про визнання протиправним рішення суб`єкта владних повноважень чи його окремих положень суд повинен зазначити про це в судовому рішенні та одночасно застосувати один із встановлених законом способів захисту порушеного права позивача: про скасування або визнання нечинними рішення чи окремих його положень.

Судові витрати по справі відшкодуванню не підлягають, оскільки сторонами не понесені.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 2, 6, 8, 9, 77, 241-246, 250, 251, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Позов ОСОБА_1 до інспектора Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області рядового поліції Уткіна Сергія Олександровича, Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною, скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення від 07 квітня 2019 року серії ЕАВ №1050893 про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн. на ОСОБА_1 за ч.2 ст.122 КУпАП, винесену інспектором роти № 1 батальйону № 3 роти Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Уткіним Сергієм Олександровичем, провадження по справі про адміністративне правопорушення закрити.

Судові витрати віднести за рахунок держави.

Рішення може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі у десятиденний строк з дня ухвалення рішення апеляційної скарги.

Суддя