Справа № 825/327/16
Суддя: Бужак Наталія Петрівна
Дата ухвалення: 2019-07-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 825/327/16
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Бужак Н. П.

Суддів: Беспалова О.О., Ключковича В.Ю.

За участю секретаря (помічника): Савін І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Чернігівській області на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 15 квітня 2019 року, суддя Соломко І.І., у справі за адміністративним позовом Державного підприємства науково-виробничий комплекс «Прогрес» до Головного управління ДФС у Чернігівській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

У С Т А Н О В И В:

Державне підприємство науково-виробничий комлекс «Прогрес» звернулось до Чернігівського окружного адміністративного суду з позовом про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, прийнятих Ніжинською об`єднаною державною податковою інспекцією ГУ ДФС у Чернігівській області №, №, № від 29 січня 2016 року.

Відповідно до рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 15 квітня 2019 року адміністративний позов задоволено.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції Головне управління ДФС у Чернігівській області подало апеляційну скаргу в якій просить рішення Чернігівського окружного адміністративного суду скасувати та ухвалити рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, вислухавши осіб, що з`явились в судове засідання, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Ухвалою від 01.04.2019 року судом першої інстанції проведено заміну відповідача Ніжинської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області на Головне управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області.

Судом першої інстанції встановлено наступні обставини.

Ніжинською об`єднаною державною податковою інспекцією Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській проведено планову виїзну перевірку Державного підприємства науково-виробничий комплекс "Прогрес" з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2014 року по 31.12.2014 року, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2014 року по 31.12.2014 року.

За результатами перевірки складено акт № 17/22-14307297 від 13.01.2016 року у якому зазначено виявлені під час перевірки порушення вимог законодавства, зокрема:

-пункту 138.2, пункту 138.8 статті 138, підпункту 139.1.7, підпункту 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 розділу III Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на прибуток в періоді, що перевірявся, на загальну суму 291582,00 грн., в тому числі: 2014 рік в сумі 291582,00 грн.;

-статті 185, статті 186, статті 198, статті 200, статті 201 розділу V Податкового кодексу України, пункту 2 статті 3, частини 1 статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" в результаті чого занижено податок на додану вартість в періоді, що перевірявся, на загальну суму 205700,00 грн.. в тому числі за червень 2014 року на суму 16000,00 грн., за серпень 2014 року в сумі 159700,00 грн., за жовтень 2014 року на суму 30000,00 грн.;

- статті 185, статті 186, статті 198, статті 200, статті 201 розділу V Податкового кодексу України, пункту 2 статті 3, частини 1 статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" в результаті чого завищено від`ємне значення різниці між гумою податкових зобов`язань та податкового кредиту в періоді, що перевірявся, на загальну суму 62200,00 грн., у тому числі за липень 2014 року - 62200,00 грн.

У зв`язку з виявленими порушеннями, які зафіксовані актом перевірки № 17/22-14307297 від 13.01.2016 року, Ніжинською ОДПІ було винесено податкові повідомлення-рішення:

- № від 29.01.2016 року форма "Р", яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за платежем "податок на прибуток підприємств і організацій, що перебувають у державній власності" у розмірі 364 477,50 грн. (з яких 291 582,00 грн. за основним платежем, 72 895,50 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями);

- № від 29.01.2016 року форма "Р", яким Державному підприємству науково-виробничий комплекс "Прогрес" збільшено суму грошового зобов`язання за платежем "податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг)" у розмірі 257 125,00 грн. (з яких 205 700,00 грн. за основним платежем, 51 425,00 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями);

- № від 29.01.2016 року форма "В4", яким позивачу зменшено від`ємне значення податку на додану вартість на суму 62 200,00 грн.

Колегія суддів повністю погоджується із доводами суду першої інстанції щодо протиправності прийнятих податковим органом податкових повідомлень-рішень з огляду на наступне.

Як встановлено судом та дана обставина підтверджується матеріалами справи, між ДП НВК "Прогрес", як замовником та ТОВ фірма "Оксідал", як виконавцем, було укладено договір № 1 від 09.01.2014 року (а.с. 100-103 т.1).

Згідно умов договору виконавець зобов`язується виготовити та поставити замовнику просвітлені заготовки із сапфіру розміром 152*78,8*3мм (згідно креслення) в кількості 133 шт. Оплата та поставка продукції здійснюються на підставі відповідних рахунків фактур виконавця та заявок замовника, які складаються на протязі дії договору у відповідності з потребою. Передача оформленої у встановленому порядку продукції здійснюються з супровідними документами виконавця (видаткової накладної, податкової накладної). Кількість товару, що поставляється, вказано в технічних вимогах (додаток до договору).

27.06.2014 року між ДП НВК "Прогрес", як замовником та ТОВ фірма "Оксідал", як виконавцем, було укладено договір № 5 (а.с. 104-110 т.1). Умови договору аналогічні з умовами, що викладені у попередньому договорі від 09.01.2014 року.

Факт виконання сторонами договірних зобов`язань підтверджується видатковими накладними від 10.02.2014 року № ; від 27.03.2014 року № ; від 17.06.2014 року № 0000013; від 10.07.2014 року № ; від 16.07.2014 року № ; від 25.07.2014 року № ; від 25.07.2014 року № ; від 05.08.2014 року № ; від 18.08.2014 року № ; від 19.08.2014 року № ; від 28.08.2014 року № ; 10.09.2014 року № ; від 18.09.2014 року № 0000026; від 26.09.2014 року № 0000028; від 07.10.2014 року № 0000029; від 17.10.2014 року № 0000031; від 24.10.2014 року № 0000032; від 07.11.2014 року № ; від 27.11.2014 року № ; від 11.12.2014 року № ; від 26.12.2014 року № (а.с. 126-146 1.1).

ДП НВК "Прогрес" було здійснено оплату поставленого товару в безготівковій формі, що підтверджується платіжними дорученнями № 874/з-д від 26.02.2014 року, № 1872з-д від 07.05.2014 року, № 2498/з-д від 18.06.2014, № 1 від 07.07.2014 року, № 2804/з-д від 07.07.2014 року, № 3574/з-д від 18.08.2014 року, № 4798/з-д від 27.10.2014 року (а.с. 112-118 т.1). Рух активів позивача внаслідок здійснених операцій з поставки товару від ТОВ фірма "Оксідал" підтверджується оборотно-сальдовими відомостями по рахунку 631 за 2014 рік та по рахунку 202 за 2014 рік (а.с. 111, 218-220 т.1).

На підтвердження якості товару "заготовки із сапфіру" ТОВ фірма "Оксідал" було надано позивачу сертифікати якості (а.с. 147-167 т.1).

Отримання товарно-матеріальних цінностей відбувалось працівниками підприємства, а саме на підставі довіреностей на отримання товарно-матеріальних цінностей, про видачу яких зазначено в книзі обліку довіреностей (а.с. 168-189 т.1). Отримання товару працівниками підприємства підтверджується також посвідченнями про відрядження ТОВ фірма "Оксідал", в яких зазначено мету поїздок, зокрема отримання просвітлених заготовок із сапфіру та погодження умов постачання товару на 2014 рік.

Частина партій товару була отримана позивачем шляхом пересилання ТОВ "Нова Пошта", про що свідчать довіреність № 3 від 09.01.2014 року, акти здачі-прийняття робіт (надання послуг) № НП/54-000580 від 14.07.2014 року, № НП/54-000597 від 21.07.2014 року, № НП/54-000650 від 31.07.2014, від 28.08.2014 року, № НП/54-000753 від 15.09.2014, № НП/54-000781 від 27.09.2014 року, № НП/54-000910 від 13.10.2014 року, № НП/54-000983 від 28.10.2014 року, товарно-транспортні накладні № 3076 від 11.07.2014 року, № 0 від 16.07.2014 року, № 9563 від 25.07.2014 року, № 25 від 06.08.2014 року, № 7427 від 13.08.2014 року, № 99 від 19.08.2014 року, № 3857 від 26.09.2014 року, № 7302 від 07.10.2014 року, № 5678 від 24.10.2014 року, № 2 від 27.11.2014 року (а.с. 199 - 217 т.1).

На суму податкових зобов`язань з ПДВ ТОВ фірма "Оксідал" було виписано позивачу податкові накладні № 1 від 26.02.2014 року, № 1 від 07.05.2014, № 1 від 18.06.2014 року, № 1 від 07.07.2014 року, № 2 від 07.07.2014 року, № 1 від 18.08.2014 року, № 2 від 27.10.2014 року (а.с. 119-125 т.1)

Придбаний у ТОВ фірма "Оксідал" товар був використаний ДП НВК "Прогрес" у власному виробництві при виготовленні виробу - Станції оптико-електронного подавлення "Адрос" про що свідчать накладні на здачу готових виробів на склад готової продукції підприємства (а.с. 222-237т.1). Виготовлення ДП НВК "Прогрес" зазначеного приладу підтверджується рекламним проспектом, а також альбомом креслень виробу СОЕП "Адрос" (а.с. 98-101 т.2).

У подальшому вироблений прилад СОЕП "Адрос" був реалізований третім особам, що підтверджується договорами, зокрема зовнішньоекономічними контрактами, специфікаціями до договорів видатковими накладними, довіреностями на отримання приладу, актами приймання поставлених товарів, актом технічної інспекції, вантажно-митними деклараціями, (а.с. 238-254 т.1, а.с.1-77 т.2).

За результатами господарської діяльності позивач отримав економічну вигоду від поставки СОЕП "Адрос", оскільки за придбаний покупцями товар позивачу було перераховано на його рахунок грошові кошти, що підтверджується платіжними дорученнями (а.с. 78-96 т.2)

Надаючи правову оцінку правовідносинам, що виникли між сторонами, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно із абзацом першим пункту 44.1 статті 44 Податкового кодексу України (далі - ПК України; тут і далі в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Підпункт 14.1.27 пункту 14.1 статті 14 ПК України визначає витрати як суму будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов`язань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником).

Відповідно до пункту 138.1 статті 138 ПК України витрати, що враховуються при обчисленні об`єкта оподаткування, складаються із: витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6 - 138.9, підпунктами 138.10.2 - 138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї статті: інших витрат, визначених згідно з пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6 пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу; крім витрат, визначених у пунктах 138.3 цієї статті та у статті 139 цього Кодексу.

Згідно з підпунктом 138.1.1 пункту 138.1 статті 138 ПК України витрати операційної діяльності включають: собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та інші витрати беруться для визначення об`єкта оподаткування з урахуванням пунктів 138.2, 138.11 цієї статті, пунктів 140.2 - 140.5 статті 140, статей 142 і 143 та інших статей цього Кодексу, які прямо визначають особливості формування витрат платника податку; витрати банківських установ, до яких відносяться.

За змістом пункту 138.2 статті 138 ПК України витрати, які враховуються для визначення об`єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Підпункт 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 ПК України встановлює, що не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Підпунктом 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 ПК України передбачено, що податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Відповідно до пункту 198.1 статті 198 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Пункт 198.3 статті 198 ПК України встановлює, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

У відповідності до пункту 198.2 статті 198 ПК України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Згідно із пунктом 198.6 статті 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

За визначенням статті 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16 липня 1999 року №996-XIV (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин; далі - Закон №996-XIV) первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до частини першої статті 9 Закону №996-XIV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Отже, правові наслідки у вигляді виникнення у покупця права на формування сум витрат та податкового кредиту виникають за наявності сукупності таких обставин та підстав, зокрема: фактичного (реального) здійснення оподатковуваних операцій; документального підтвердження реального здійснення господарських операцій сукупністю юридично значимих (дійсних) первинних та інших документів, які зазвичай супроводжують операції певного виду; наявності у сторін спеціальної податкової правосуб`єктності; наявності у покупця належним чином складеної податкової накладної; наявності ділової мети, розумних економічних причин для здійснення господарської операції.

Водночас, наведені вище норми податкового законодавства у взаємозв`язку з приписами законодавства з питань бухгалтерського обліку та звітності визначають окремі випадки, за яких неможливе формування податкового кредиту, зокрема, це: не пов`язаність здійсненої операції (понесених витрат) з господарською діяльністю покупця (придбання товарів/послуг без мети їх використання у господарській діяльності); фіктивність операцій/нездійснення оподатковуваних операцій; видача податкової накладної особою, яка не є платником податку на додану вартість; відсутність у платника податків юридично значимих первинних документів.

Як вірно зазначив в оскаржуваному рішенні суд першої інстанції, факт здійснення господарської діяльності позивачем відповідно до умов договорів, укладених між ним та ТОВ фірма «Оксідал» від 09.01.2014 року №1 та від 27.06.2014 року №5, підтверджується зібраними у справі доказами, зокрема:

-видатковими накладними від 10 лютого 2014 року №; від 27 березня 2014 року №; від 17 червня 2014 року №0000013; від 10 липня 2014 року №; від 16 липня 2014 року №; від 25 липня 2014 року №; від 25 липня 2014 року №; від 05 серпня 2014 року №; від 18 серпня 2014 року №; від 19 серпня 2014 року №; від 28 серпня 2014 року №; 10 вересня 2014 року №; від 18 вересня 2014 року №0000026; від 26 вересня 2014 року №0000028; від 07 жовтня 2014 року №0000029; від 17 жовтня 2014 року №0000031; від 24 жовтня 2014 року №0000032; від 07 листопада 2014 року №; від 27 листопада 2014 року №; від 11 грудня 2014 року №; від 26 грудня 2014 року №;

-платіжними дорученнями від 26 лютого 2014 року №874/з-д, від 07 травня 2014 року №1872 з-д, від 18 червня 2014 року №2498/з-д, від 07 липня 2014 року №1, від 07 липня 2014 року №2804/з-д, від 18 серпня 2014 року №3574/з-д, від 27 жовтня 2014 року №4798/з-д. ДП НВК "Прогрес", якими здійснено оплату за поставлений товар в безготівковій формі;

-оборотно-сальдовими відомостями по рахунках 202, 631 за 2014 рік, які підтверджують рух активів ДП НВК «Прогрес» внаслідок здійснених операцій з поставки товару від ТОВ фірма "Оксідал".

На підтвердження якості товару "заготовки із сапфіру" ТОВ фірма "Оксідал" надано позивачу сертифікати якості.

Крім того, факт тримання товарно-матеріальних цінностей підтверджується довіреностями на ім`я працівників Державного підприємства, видача яких зафіксована в книзі обліку довіреностей. Крім того, працівникам видано посвідчення про відрядження.

Також колегія суддів зазначає, що частину товару було отримано позивачем шляхом пересилання ТОВ "Нова Пошта", про що свідчать довіреність на отримання вантажу від 09 січня 2014 року №3 з переліком довірених осіб та їх паспортними даними, акти здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 14 липня 2014 року №НП/54-000580, від 21 липня 2014 року №НП/54-000597, від 31 липня 2014 року №НП/54-000650, від 28 серпня 2014 року, від 15 вересня 2014 року №НП/54-000753, від 27 вересня 2014 року №НП/54-000781, від 13 жовтня 2014 року №НП/54-000910, від 28 жовтня 2014 року №НП/54-000983, товарно-транспортні накладні від 11 липня 2014 року №3076, від 16 липня 2014 року №0, від 25 липня 2014 року №9563, від 06 серпня 2014 року №25, від 13 серпня 2014 року №7427, від 19 серпня 2014 року №99, від 26 вересня 2014 року №3857, від 07 жовтня 2014 року №7302, від 24 жовтня 2014 року №5678, від 27 листопада 2014 року №2.

На суму податкових зобов`язань з податку на додану вартість ТОВ фірма "Оксідал" виписано позивачу податкові накладні від 26 лютого 2014 року №1, від 07 травня 2014 року №1, від 18 червня 2014 року №1, від 07 липня 2014 року №1, від 07 липня 2014 року №2, від 18 серпня 2014 року №1, від 27 жовтня 2014 року №2.

Придбаний у ТОВ фірма "Оксідал" товар був використаний ДП НВК "Прогрес" у власному виробництві при виготовленні виробів - станцій оптико-електронного подавлення "Адрос" КТ-01 АВ, "Адрос" КТ-01 АВЕ (накладні на здачу готових виробів на склад готової продукції підприємства, рекламний проспект, альбом креслень виробу СОЕП "Адрос").

В подальшому відповідний товар реалізований третім особам, що підтверджується договорами, зокрема зовнішньоекономічними контрактами, специфікаціями до договорів, видатковими накладними, довіреностями на отримання приладу, актами приймання поставлених товарів, актом технічної інспекції, вантажно-митними деклараціями, платіжними дорученнями.

Що стосується доводів податкового органу про завищення задекларованих підприємством показників податкових декларацій "Інші витрати звичайної діяльності та інші операційні витрати", що враховуються при визначенні об`єкта оподаткування податку на прибуток, у сумі 666 400,00 грн. за 2014 рік колегія суддів зазначає наступне.

ДК "Укроборонпром" є державним господарським об`єднанням, утвореним відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 29.12.2010 року № 1221 "Про утворення Державного концерну "Укроборонпром"" з включенням до його складу державних підприємств згідно з додатком, зокрема і Державне підприємство науково-виробничий комплекс "Прогрес" (надалі - ДП НВК "Прогрес"), Постановою Кабінету Міністрів України № 993 від 31.08.2011 року "Про деякі питання Державного концерну "Укроборонпром" затверджений Статут Державного концерну "Укроборонпром", додатком до якого є "Перелік державних підприємств - учасників Державного концерну "Укроборонпром", у якому також вказане Державне підприємство науково-виробничий комплекс "Прогрес".

Згідно ст. 3 Закону України "Про особливості управління об`єктами державної власності в оборонно-промисловому комплексі" № 3531 від 16.06.2011 року (надалі за текстом - Закон № 3531) суб`єктами управління об`єктами державної власності в оборонно-промисловому комплексі є: Кабінет Міністрів України та Державний концерн "Укроборонпром".

Згідно ч. 1 ст. 4. Закону № 3531 Державний концерн "Укроборонпром" є уповноваженим суб`єктом господарювання з управління об`єктами державної власності в оборонно- промисловому комплексі.

Згідно ч. 2 ст. 4. Закону № 3531 Концерн виконує функції із забезпечення науково-технічного і виробничого розвитку учасників Концерну.

Згідно ч. 4 ст. 4. Закону № 3531 Концерн діє на підставі цього Закону та Статуту, який затверджується Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. З постанови Кабінету Міністрів України № 993 від 31.08.2011 року "Про деякі питання Державного концерну "Укроборонпром" статутний капітал Концерну формується за рахунок коштів державного бюджету, майна учасників Концерну та інших джерел, не заборонених законодавством.

Концерн утворений з метою забезпечення ефективного функціонування та управління суб`єктами господарювання державного сектору економіки, які провадять господарську діяльність у сфері розроблення, виготовлення, реалізації, ремонту, модернізації та утилізації озброєння, військової і спеціальної техніки та боєприпасів і беруть участь у військово-технічному співробітництві з іноземними державами (п. 17 Статуту).

Згідно з п. 13 Статуту Державного концерну "Укроборонпром" Концерн відповідно до законодавства регулює провадження наукової, проектної, виробничої, фінансової, цінової, інвестиційної, інноваційної, зовнішньоекономічної та іншої діяльності його учасників, пов`язаної з розробленням, виготовленням, реалізацією та обслуговуванням товарів військового та спеціального призначення. Розроблення, виготовлення, реалізація та обслуговування товарів військового та спеціального призначення є предметом основної діяльності учасників Концерну.

Відповідно до п. 18 Статуту на Концерн покладаються такі завдання:

1) здійснення централізованого регулювання, контролю та координації діяльності учасників Концерну, зокрема тих, які в установленому порядку одержали право на експорт, імпорт продукції та послуг військового призначення та подвійного використання, а також товарів, які містять відомості, що становлять державну таємницю;

2) сприяння підвищенню ефективності використання і розвитку експортного, виробничого та науково-технічного потенціалу учасників Концерну;

3) створення і забезпечення функціонування системи продажу високотехнологічної промислової продукції, узагальнення результатів інтелектуальної діяльності та виконання робіт і послуг;

4) сприяння учасникам Концерну в проведенні прикладних досліджень за перспективними напрямами розвитку науки і техніки та впровадженні у виробництво передових технологій;

5) залучення інвестицій в оборонно-промисловий комплекс, зокрема для створення конкурентоспроможних зразків високотехнологічної промислової продукції, включаючи товари військового призначення;

6) створення експортноорієнтованих структур в оборонно-промисловому комплексі, розроблення документів, необхідних для їх створення, а також розроблення і реалізація маркетингових стратегій в інтересах зазначених структур;

7) освоєння міжнародних ринків озброєння, військової та спеціальної техніки, проведення маркетингових досліджень, зокрема із залученням на договірній основі представників інших підприємств та організацій;

8) реалізація військового майна відповідно до укладених з Міноборони, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями, підприємствами та організаціями, у тому числі нерезидентами, договорів купівлі-продажу, міни, поставки та інших цивільно-правових договорів, що передбачають передачу права власності на військове майно на платній або компенсаційній основі.

Відповідно до п. 20 Статуту Концерн самостійно планує свою господарську діяльність на підставі договорів із замовниками з урахуванням споживчого попиту на його продукцію, роботи і послуги.

Згідно п. 15 Статуту Державного концерну "Укроборонпром" встановлено, що учасники Концерну зобов`язані сплачувати внески в порядку та в розмірах, визначених генеральним директором Концерну. При цьому, відповідно до норм Положення про внески учасників Державного концерну "Укроборонпром", затвердженого генеральним директором Концерну

20.01.2012 року, регулярні або цільові внески учасників Концерну прямо пов`язані із їх господарською діяльністю і спрямовані на підвищення їх ефективності.

20 січня 2012 року затверджено Положення про внески учасників ДК "Укроборонпром".

Пункт 1.2 Положення про внески передбачено, що внески учасників Концерну є одним із джерел формування майна Концерну та надаються виключно для реалізації його статутної мети та завдань, проектів і програм розвитку матеріально-технічної бази, утримання органів управління та працівників Концерну.

Згідно п. 1.3 Положення про внески учасників Концерну - це щорічні (щоквартальні), цільові, благодійні внески, безповоротна фінансова допомога та інші внески.

Відповідно до п. 1.4 Положення про внески учасники Концерну зобов`язані сплачувати внески в порядку та розмірах, визначених генеральним директором Концерну.

Згідно п.п. 2.1.1 Положення про внески регулярний річний (квартальний) внесок - грошове перерахування, яке оплачується учасниками Концерну щорічно (щоквартально) в порядку, визначеному Положенням, і в розмірі, визначеному рішенням генерального директора Концерну.

За змістом п. 2.3 Положення про внески, внески учасників Концерну спрямовуються на: - вирішення статутних цілей Концерну; наповнення створених у Концерні фондів; - фінансування конкретних цільових програм; - заробітну плату працівників Концерну; - вирішення інших завдань діяльності Концерну, що не суперечать її статутним цілям і завданням; - інші цілі, не заборонені чинним законодавством України.

Відповідно до п. 3.1 Положення про внески, розмір регулярного річного (квартального) внеску визначається генеральним директором Концерну на майбутній фінансовий рік і оформлюється окремим наказом. Розмір внеску повинен бути визначений до затвердження фінансових планів Концерну.

Згідно з п. 3.2 Положення про внески регулярні річні (квартальні) внески в грошовій формі в установленому розмірі перераховуються безпосередньо на рахунок Концерну

Отже, як вірно встановив суд першої інстанції, саме регулярні внески були сплачені ДП НВК "Прогрес" у 2014 році.

Відповідно до наказу ДК "Укроборонпром" № 72 від 02.04.2014 року ДП НВК "Прогрес" зобов`язане було нарахувати та сплатити регулярні внески у розмірі 297 000,00 грн. за 1-й та 2-й квартал 2014 року, на оплату якого Концерн надав підприємству рахунок № 67 від 02.04.2014 року. Даний регулярний внесок був оплачений ДП НВК "Прогрес" платіжним дорученням № 1389цк від 04.04.2014 року у сумі 297 000,00 грн.

Відповідно до наказу ДК "Укроборонпром" № 185 від 23.07.2014 року ДП НВК "Прогрес" зобов`язане було нарахувати та сплатити регулярні внески у розмірі 184700,00 грн. за 3-й квартал 2014 року, на оплату якого Концерн надав підприємству рахунок № 173 від 23.07.2014 року. Даний регулярний внесок був оплачений ДП НВК "Прогрес" платіжним дорученням № 3157/з-д від 24.07.2014 у сумі 184700,00 грн.

Згідно з наказом ДК "Укроборонпром" № 236 від 30.09.2014 року ДП НВК "Прогрес" зобов`язане було нарахувати та сплатити регулярні внески у розмірі 184700,00 грн. за 4-й квартал 2014 року, на оплату якого Концерн надав підприємству рахунок № 274 від 30.09.2014 року. Даний регулярний внесок був оплачений ДП НВК "Прогрес" платіжним дорученням № 4568/з-д від 13.10.2014 року у сумі 184 700,00 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 176 Господарського кодексу України організаційно-господарськими визнаються господарські зобов`язання, що виникають у процесі управління господарською діяльністю між суб`єктом господарювання та суб`єктом організаційно-господарських повноважень, в силу яких зобов`язана сторона повинна здійснити на користь другої сторони певну управлінсько-господарську (організаційну) дію або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Підпунктом 139.1.1 пункту 139.1 ст. 139 ПК України встановлено, що не включаються до складу витрат витрати, не пов`язані з провадженням господарської діяльності, зокрема витрати на утримання органів управління об`єднань платників податку, включаючи утримання материнських компаній, які є окремими юридичними особами (п.п. 139.1.7 п. 139.1. ст. 139 ПК України). Встановлені обмеження стосуються витрат, які не пов`язані з господарською діяльністю.

Підпунктом 140.1.2 пункту 140.1 ст. 140 ПК України встановлено, що при визначенні об`єкта оподаткування податку на прибуток підприємств враховуються витрати (крім тих, що підлягають амортизації), пов`язані з науково-технічним забезпеченням господарської діяльності, на винахідництво і раціоналізацію господарських процесів, проведення дослідно-експериментальних та конструкторських робіт, виготовлення та дослідження моделей і зразків, пов`язаних з основною діяльністю платника податку.

Відповідно до п. 140.5 ст. 140 ПК України установлення додаткових обмежень щодо складу витрат платника податку, крім тих, що зазначені в цьому розділі, не дозволяється.

Отже, сплата учасника Концерну внесків враховується у податкових витратах, правомірність чого також підтверджено податковою консультацією від 27.02.2012 року № 3491/6/15-3415-26, наданою Державною податковою службою України.

Відповідно до частини 1 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» №996-ХІУ підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Наявність певних недоліків у документах, як на те послався відповідач в апеляційній скарзі, не є доказом відсутності господарської діяльності позивача та не виконання умов вищезазначених договорів і не можуть свідчити про відсутність такої діяльності.

Факт виконання умов договорів та їх реальність підтверджується вищезазначеними доказами, тоді як доводи податкового органу не підтверджуються жодними доказами.

Таким чином судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність у позивача відповідних первинних документів як підстав для бухгалтерського обліку господарських операцій, якими зафіксовані факти їх здійснення, відповідно до частини першої та другої статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

Окрім того, колегія суддів враховує позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 24 січня 2019 року у даній справі №825/327/16 відповідно до якої зазначено, що суд дійшов правильного висновку щодо придбання позивачем товару у ТОВ фірма «Оксідал» та використання його у власній господарській діяльності з метою отримання прибутку.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції є законним, підстави для його скасування відсутні, оскільки суд всебічно перевіривши обставини справи, вирішив спір у відповідності з нормами матеріального та процесуального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин.

Відповідно до ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому не можуть бути підставою для скасування рішення Чернігівського окружного адміністративного суду міста від 15 квітня 2019 року.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду є законним і обґрунтованим, ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для його скасування не має.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких підстав апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. ст. 241, 242, 243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Чернігівській області залишити без задоволення, а рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 15 квітня 2019 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у строк визначений ст. 329 КАС України.

Судя-доповідач: Бужак Н.П.

Судді: Беспалов О.О.

Ключкович В.Ю.

Повний текст виготовлено: 23 липня 2019 року.