Справа № 0940/1353/18
Суддя: Іщук Лариса Петрівна
Дата ухвалення: 2019-07-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2019 рокуЛьвів№ 857/3666/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Іщук Л. П.,

суддів - Носа С. П., Шевчук С. М.,

за участю секретаря судового засідання - Кітраль Х. І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 03 жовтня 2018 року, ухвалене головуючим суддею Скільським І. І. об 11:17 год у м. Івано-Франківськ, у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Департаменту містобудування, архітектури та культурної спадщини Івано-Франківської міської ради про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

30 липня 2018 року ОСОБА_2 звернулася до суду із адміністративним позовом до Департаменту містобудування, архітектури та культурної спадщини Івано-Франківської міської ради, в якому просила визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у наданні їй будівельного паспорта на забудову земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , зобов`язати відповідача видати їй будівельний паспорт на забудову земельної ділянки площею 0,0594 га, кадастровий № НОМЕР_1 , розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 03 вересня 2018 року позов задоволено.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 12 лютого 2019 року апеляційну скаргу Департаменту містобудування, архітектури та культурної спадщини Івано-Франківської міської ради залишено без задоволення, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 03 вересня 2018 року у даній справі - без змін.

04 березня 2019 року, не погодившись із зазначеним судовим рішенням, особа, яка не брала участі у розгляді справи, ОСОБА_1 також подав апеляційну скаргу, в якій покликається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що видача позивачу будівельного паспорта на забудову земельної ділянки площею 0,0594 га, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , порушує його права як суміжного землекористувача на забудову належної йому земельної ділянки на підставі виданого у вересні 2017 року будівельного паспорта, оскільки відстань між проектованими будинками становитиме 2,9 м при допустимій відстані 6 м.

В судове засідання з розгляду апеляційної скарги учасники справи не прибули, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, а тому відповідно до частини четвертої статті 229, статті 313 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційний суд ухвалив розгляд апеляційної скарги здійснити за відсутності учасників справи та без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши доповідь головуючого судді, проаналізувавши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд прийшов до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

Відповідно до частин першої, четвертої статті 323 Кодексу адміністративного судочинства України якщо апеляційна скарга надійшла до суду апеляційної інстанції після закінчення апеляційного розгляду справи і особа, яка подала скаргу, не була присутня під час апеляційного розгляду справи, суд розглядає її за правилами цієї глави.

Суд апеляційної інстанції розглядає скаргу, зазначену в частині першій цієї статті, в межах доводів, які не розглядалися під час апеляційного розгляду справи за апеляційною скаргою іншої особи.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що відповідно до договору дарування від 23 грудня 2005 року ОСОБА_2 на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 0,0594 га, кадастровий № НОМЕР_1 по АДРЕСА_1 , з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).

09 липня 2018 року ОСОБА_2 звернулася до Департаменту містобудування, архітектури та культурної спадщини Івано-Франківської міської ради із заявою про видачу будівельного паспорта на будівництво індивідуального житлового будинку по АДРЕСА_1 .

Листом від 20 липня 2018 року № Д/6840 відповідач повідомив ОСОБА_2 , що намір її забудови впливає на можливість забудови власників суміжної ділянки, порушуючи державні будівельні норми ДБН В.2.2 -15-2005 «Житлові будинки. Основні положення» та ДБНЗ60-92 «Містобудування. Планування і забудови міських і сільських поселень». Зазначено, що подальший розгляд цього питання можливий за умови одночасного подання узгодження проекту будівництва з власниками сусідньої земельної ділянки або наявності нотаріально посвідченої згоди власника суміжної земельної на будівництво на вказаній відстані чи його відмови від своїх намірів забудови.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що у спірних правовідносинах відповідач не може діяти на власний розсуд, а позивачем надано повний пакет документів, передбачений пунктом 2.1 Порядку видачі будівельного паспорта забудови земельної ділянки, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 05 липня 2011 року № 103 (далі - Порядок), що є достатньою підставою для видачі будівельного паспорта. Зазначено, що суміжна земельна ділянка, що належить ОСОБА_1 , є незабудована і не встановлено законодавчих заборон такого будівництва.

Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно з статтею 27 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» забудова присадибних, дачних і садових земельних ділянок може здійснюватися на підставі будівельного паспорта забудови земельної ділянки (далі - будівельний паспорт).

Будівельний паспорт визначає комплекс містобудівних та архітектурних вимог до розміщення і будівництва індивідуального (садибного) житлового будинку, садового, дачного будинку не вище двох поверхів (без урахування мансардного поверху) з площею до 300 квадратних метрів, господарських будівель і споруд, гаражів, елементів благоустрою та озеленення земельної ділянки.

Будівельний паспорт складається з текстових та графічних матеріалів.

За наявності плану зонування території розроблення будівельного паспорта здійснюється на його підставі.

Проектування на підставі будівельного паспорта здійснюється без отримання містобудівних умов та обмежень. Для об`єктів, зазначених у частині першій цієї статті, розроблення проекту будівництва здійснюється виключно за бажанням замовника.

Надання будівельного паспорта здійснюється уповноваженим органом містобудування та архітектури на безоплатній основі протягом десяти робочих днів з дня надходження відповідної заяви та пакета документів, перелік яких визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування.

Порядок видачі та форма будівельного паспорта визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування.

На виконання зазначеної норми, наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 05 липня 2011 року № 103 затверджено Порядок.

Відповідно до пункту 2.1 Порядку видача будівельного паспорта здійснюється уповноваженим органом містобудування та архітектури безпосередньо, через центри надання адміністративних послуг та/або через Єдиний державний портал адміністративних послуг. Будівельний паспорт надається уповноваженим органом містобудування та архітектури на безоплатній основі протягом десяти робочих днів з дня надходження пакета документів, до якого входять:

заява на видачу будівельного паспорта зі згодою замовника на обробку персональних даних за формою, наведеною у додатку 1 до цього Порядку;

засвідчена в установленому порядку копія документа, що засвідчує право власності або користування земельною ділянкою, або договір суперфіцію;

ескізні наміри забудови (місце розташування будівель та споруд на земельній ділянці, відстані до меж сусідніх земельних ділянок та розташованих на них об`єктів, інженерних мереж і споруд, фасади та плани поверхів об`єктів із зазначенням габаритних розмірів, перелік систем інженерного забезпечення, у тому числі автономного, що плануються до застосування, тощо);

проект будівництва (за наявності);

засвідчена в установленому порядку згода співвласників земельної ділянки (житлового будинку) на забудову.

Пунктами 2.3, 2.4 Порядку передбачено, що уповноважений орган містобудування та архітектури на підставі отриманих документів визначає відповідність намірів забудови земельної ділянки вимогам чинної містобудівної документації на місцевому рівні, планувальним рішенням проектів садівницьких та дачних товариств, державним будівельним нормам, стандартам і правилам.

Пакет документів для видачі будівельного паспорта або внесення змін до нього повертається уповноваженим органом містобудування та архітектури замовнику з таких підстав: неподання повного пакета документів, визначених пунктом 2.1 або 2.2 цього розділу; невідповідність намірів забудови земельної ділянки вимогам містобудівної документації на місцевому рівні, детальним планам територій, планувальним рішенням проектів садівницьких та дачних товариств, державним будівельним нормам, стандартам і правилам.

Згідно з пунктами 2.9., 2.10 Порядку до складу будівельного паспорта входять: пакет документів, наданий замовником відповідно до пунктів 2.1, 2.2 цього розділу; схема забудови земельної ділянки, наведена у додатку 3 до цього Порядку; пам`ятка замовнику індивідуального будівництва.

У схемі забудови земельної ділянки визначається місце розташування запланованих об`єктів будівництва, червоні лінії, лінії регулювання забудови, під`їзди до будівель і споруд, відстань від об`єкта будівництва до вулиць (доріг), мінімальні відстані від об`єкта будівництва до меж земельної ділянки, а також будівель і споруд, розташованих на суміжних земельних ділянках, місця підключення до інженерних мереж (за наявності).

Із матеріалів справи встановлено, що позивач ОСОБА_2 неодноразово зверталася до Департаменту містобудування, архітектури та культурної спадщини Івано-Франківської міської ради із заявами про видачу будівельного паспорта на належну їй земельну ділянку, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , однак, з різних підстав їй було відмовлено у видачі будівельного паспорта без повернення поданого нею пакету документів для видачі будівельного паспорта.

Судом першої інстанції зроблено висновок, правильність якого підтверджена апеляційним судом у постанові від 12 лютого 2019 року, що оскаржувана відмова позивачу у видачі будівельного паспорта в межах спірних правовідносин є необґрунтованою, оскільки не містить конкретних порушень державних будівельних норм ДБН В.2.2-15-2005 «Житлові будинки. Основні положення» та ДБН 360-92** «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень».

Вказана позиція відповідає правовим висновкам Європейського суду з прав людини, які підтверджують, що дискреційні повноваження не повинні використовуватися свавільно, а суд повинен контролювати рішення, прийняті на підставі реалізації дискреційних повноважень, максимально ефективно (рішення у справі «Hasan and Chaush v. Bulgaria» № 30985/96).

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що скаржник ОСОБА_1 є власником суміжної земельної ділянки із земельною ділянкою позивача ( АДРЕСА_1 ). Що стосується його покликання на наявність у нього будівельного паспорта на забудову вказаної земельної ділянки як підставу для відмови в задоволенні позову ОСОБА_2 , оскільки видача їй будівельного паспорту порушуватиме протипожежну відстань між запроектованими житловими будинками, то слід зазначити наступне.

Для отримання будівельного паспорту відповідно до вимог Порядку заявником подається відповідний пакет документів, серед якого ескізні наміри забудови, де відображені відстані до меж сусідніх земельних ділянок та розташованих на них об`єктів. Відтак, наявність чи відсутність проектів на забудову сусідніх земельних ділянок на момент видачі будівельного паспорту врахуванню не підлягає, оскільки видача будівельного паспорта є лише одним з етапів забудови території, який є необхідним для прийняття компетентним органом рішення про реєстрацію права власності на об`єкт містобудування.

При цьому, видача будівельного паспорту на забудову земельної ділянки не означає набуття права власності на відповідний об`єкт містобудування, оскільки процес проектування та будівництво об`єктів є стадійним, зокрема, першою стадією якого є отримання замовником або проектувальником вихідних даних, що свідчить про відсутність у відповідача підстав для встановлення будь-яких обмежень у видачі будівельного паспорта на забудову суміжних земельних ділянок при дотриманні їх власниками вимог зазначених вимог норм Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та Порядку.

Більше того, слід зазначити, на момент розгляду Департаментом містобудування, архітектури та культурної спадщини Івано-Франківської міської ради звернення позивача стосовно видачі будівельного паспорта на будівництво індивідуального житлового будинку на АДРЕСА_1 , а також на час розгляду даної справи судом першої інстанції, було скасовано дію будівельного паспорта забудови земельної ділянки, що належить скаржнику, оскільки судове рішення, яким скасовано рішення Управління державної архітектурної-будівельної інспекції в Івано-Франківській області від 08 травня 2018 року «Про скасування дії будівельного паспорта забудови земельної ділянки від 08.09.2017 за №202/17-31.2.1-02, прийнятого Департаментом містобудування, архітектури та культурної спадщини Івано-Франківської міської ради», набрало законної сили лише 15 листопада 2018 року.

З огляду на викладене, а також те, що належна ОСОБА_1 земельна ділянка на даний час не забудована, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для видачі ОСОБА_2 будівельного паспорта на забудову земельної ділянки площею 0,0594 га, кадастровий № НОМЕР_1 , розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .

Також апеляційний суд враховує позицію Європейського суду з прав людини, визначену в пункті 40 справи "Пономарьов проти України" (№ 3236/03), де Суд зазначив, що "право на справедливий розгляд судом, яке гарантовано пунктом 1 статті 6 Конвенції , має розумітися у світлі преамбули Конвенції, у відповідній частині якої зазначено, що верховенство права є спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду. Цей принцип наголошує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення. Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду. Перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду. Винятки із цього принципу можуть мати місце лише за наявності підстав, обумовлених обставинами важливого та вимушеного характеру.

Щодо поданої заяви про примирення сторін від 22травня 2019 року, апеляційний суд зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 190 Кодексу адміністративного судочинства України сторони можуть повністю або частково врегулювати спір на підставі взаємних поступок. Примирення сторін може стосуватися лише прав та обов`язків сторін. Сторони можуть примиритися на умовах, які виходять за межі предмета спору, якщо такі умови примирення не порушують прав чи охоронюваних законом інтересів третіх осіб. Умови примирення не можуть суперечити закону або виходити за межі компетенції суб`єкта владних повноважень.

Як встановлено із заяви про примирення, така заява подана не лише сторонами, але й особою, яка не стороною у справі - скаржником ОСОБА_1 , і стосується, відповідно, не лише прав та обов`язків сторін. Крім того, таке примирення пов`язане із поданням особою, яка не брала участі у справі, апеляційної скарги на судове рішення, вже вирішено спір між сторонами - позивачем ОСОБА_2 та відповідачем - Департаментом містобудування, архітектури та культурної спадщини Івано-Франківської міської ради.

Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку, що така заява не може бути задоволена і в затвердженні умов мирової угоди слід відмовити.

При цьому, скаржнику слід роз`яснити, що у випадку порушення його прав позивачем чи відповідач він має право звернутися до суду із відповідним позовом.

За наведених обставин, апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права та порушення прав скаржника ОСОБА_1 , що відповідно до статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду - без змін.

З огляду на результат апеляційного розгляду та відсутність документально підтверджених судових витрат, понесених учасниками справи у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції, відповідно до частини шостої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України розподіл судових витрат судом не змінюється.

Керуючись статтями 310, 315, 316, 321, 322, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 0940/1353/18 - без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Л. П. Іщук
судді С. П. Нос
С. М. Шевчук
Повне судове рішення складено 26 липня 2019 року.