Справа № 240/3503/19
Суддя: Черняхович Ірина Едуардівна
Дата ухвалення: 2019-07-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2019 року м. Житомир справа № 240/3503/19

категорія 108020200

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Черняхович І.Е.,

секретар судового засідання Капустинська А.О.,

за участю: представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Омельчука М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Житомирської митниці ДФС про визнання протиправним та скасування рішення,

встановив:

ОСОБА_2 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до Житомирської митниці ДФС (далі - відповідач), в якому просить визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів №UA101000/2019/200030/2 від 17.01.2019.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_2 зазначає, що в Данії на підставі рахунку-фактури від 03.01.2019 №431251 він придбав у фірми "GEDSTED AUTOHANDEL A/S" легковий автомобіль марки Volkswagen Touran 2013 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 , за ціною 38500 данських крон, що еквівалентно 5200 Євро. Автомобіль був пропущений на митну територію України та з метою митного оформлення доставлений до Житомирської митниці ДФС. Позивач вказує, що під час митного оформлення ним до відповідача були подані всі необхідні документи та митна декларація №UA101070/2019/002916 від 16.01.2019, в якій на підставі поданих документів позивачем визначена митна вартість автомобіля, який ввозиться в Україну, за основним методом (за ціною угоди) в сумі 5200 Євро.

Однак, відділом контролю митної вартості Житомирської митниці ДФС за наслідками розгляду поданих документів було прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA101000/2019/200030/2 від 17.01.2019, в якому вказано, що позивачем до митного оформлення не подано документ, якій свідчить про те, що оцінюваний товар належить, особі що склала рахунок-фактуру від 03.01.2019 №431251, що викликає сумніви у достовірності правочину, в тому числі у праві власності GEDSTED AUTOHANDEL A/S на оцінюваний товар та праві GEDSTED AUTOHANDEL A/S розпоряджатися оцінюваним товаром та визначати ціну продажу транспортного засобу, а також зазначено, що у свідоцтві про право власності на транспортний засіб власником зазначено особу, відмінну від тієї, що склала рахунок-фактуру від 03.01.2019 №431251. У зв`язку з цим відповідач не погодився із заявленою декларантом митною вартістю вказаного автомобіля та використовуючи резервний метод із врахуванням обмежень, передбачених ч. 3 ст. 64 Митного кодексу України, які ґрунтуються на раніше визнаних (визначених) органами доходів та зборів митних вартостях вантажно-митної декларації від 12.12.2018 №UA250090/2018/107772, з дотриманням принципів і критеріїв, визначених Угодою про застосування статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року та враховуючи дані про вартість оцінювання автомобіля із програмного продукту SchwackeNet, збільшив митну вартість автомобіля до 80982,23 данських крон, що еквівалентно 10800 Євро.

ОСОБА_2 зазначає, що відповідачем безпідставно, в порушення норм Митного кодексу України, здійснено визначення митної вартості імпортованого транспортного засобу не за ціною договору як за основним методом, а із застосуванням резервного методу, в той час як декларантом були надані митному органу всі необхідні та наявні у нього документи для підтвердження заявленої митної вартості при здійсненні митного оформлення транспортного засобу. Крім того, позивач вказує, що відповідачем не було враховано, що ввезений автомобіль використовувався як таксі, мав пошкодження після ДТП та транспортувався на митну територію України на лафеті, у зв`язку з чим його ціна була нижча ніж за аналогічні автомобілі.

З огляду на зазначене, позивач вважає рішення про коригування митної вартості протиправним та такими, що підлягає скасуванню, а тому він звернувся з даним позовом до суду.

Ухвалою від 16 квітня 2019 року відкрито провадження у справі №240/3503/19 за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання у справі на 07 травня 2019 року о 14:30.

В підготовчому судовому засіданні, що відбулося 07 травня 2019 року за участю представника позивача - ОСОБА_1 , представника відповідача - Скородинського В.І. , було оголошено перерву до 14:30 27 травня 2019 року.

Крім того, 07 травня 2019 року відповідач надав до суду відзив на позовну заяву (а.с.113-117), в якому просив відмовити в задоволенні позову з тих підстав, що після реєстрації електронної митної декларації №UA101070/2019/002916 від 16.01.2019 в електронній базі даних Єдиної автоматизованої інформаційної системи ДФС (ЄАІС) спрацювали критерії ризиків, в тому числі ті, що стосуються митної вартості, а саме: 105-2 "Контроль правильності визначення митної вартості" та 106-2 "Витребування документів, які підтверджують митну вартість товарів".

Так, відповідачем було проаналізовано подані разом з митною декларацією документи на предмет наявності у них розбіжностей всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості та відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за товар, та встановлено, що декларант самостійно визначив митну вартість за резервним методом. Крім того, в ході здійснення контролю за правильністю визначення митної вартості товару було з`ясовано, що до митного оформлення не подано документ, який свідчить про те, що оцінюваний товар належить юридичній особі GEDSTED AUTOHANDEL A/S, яка склала рахунок-фактуру від 03.01.2019 №431251, що викликає сумніви у достовірності правочину, у т.ч. у праві власності GEDSTED AUTOHANDEL A/S на оцінюваний товар, а у свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу власником зазначено особу, відмінну від тієї, що склала рахунок-фактуру 03.01.2019 №431251.

Вказані вище обставини, викликали у Житомирської митниці ДФС сумніви щодо достовірності заявленої ОСОБА_2 митної вартості ввезеного автомобіля. У зв 'язку з цим, було здійснено перевірку заявленої митної вартості та встановлено, що заявлена фактурна вартість оцінюваного транспортного засобу є меншою від встановленого індикатора ризику для такого транспортного засобу із програмного продукту SchwackeNet, яка проведена органом доходів і зборів за VIN кодом транспортного засобу. Враховуючи зазначене, митну вартість вказаного автомобіля було визначено в розмірі 80982,23 данських крон, що еквівалентно 10800 Євро, за резервним методом із врахуванням обмежень, передбачених ч. 3 ст. 64 Митного кодексу України, яка ґрунтується на раніше визнаних (визначених) органами доходів та зборів митних вартостях вантажно-митної декларації від 12.12.2018 №UA250090/2018/107772, з дотриманням принципів і критеріїв, визначених Угодою про застосування статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року та враховуючи дані про вартість оцінювання автомобіля із програмного продукту SchwackeNet.

На підставі вищезазначеного, відповідач вважає, що дії посадових осіб митниці при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості відповідають приписам законодавства з питань державної митної справи, а тому підстави для скасування рішення Житомирської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів №UA101000/2019/200030/2 від 17.01.2019 відсутні.

Протокольною ухвалою суду від 27 травня 2019 року, винесеною без виходу до нарадчої кімнати та занесеною до протоколу судового засідання від 27.05.2019, було закінчено підготовче провадження та розпочато розгляд справи по суті. Наступне судове засідання у справі було призначено на 13 червня 2019 року о 10:00.

13 червня 2019 року в судовому засіданні було заслухано позиції сторін щодо спірних правовідносин. В подальшому в судовому засіданні було оголошено перерву до 10:00 04 липня 2019 року.

Під час судового засідання, що проводилось 04 липня 2019 року, судом було досліджено наявні у матеріалах справи докази. Наступне судове засідання у справі було призначено на 09 липня 2019 року о 10:00.

09 липня 2019 року до суду з`явився представник позивача - ОСОБА_1 та представник відповідача Омельчук М.М. В судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги повністю, натомість представник відповідача проти позову заперечував з підстав, що наведені у відзиві на позовну заяву.

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 03.01.2019 позивачем придбано у нерезидента GEDSTED AUTOHANDEL A/S транспортний засіб - легковий автомобіль марки Volkswagen Touran 2013 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 , що експлуатувався як таксі, тип двигуна дизель, об`єм двигуна 1968 см3, календарний рік виготовлення - 2013 (а.с. 15), за ціною 38500 данських крон, що еквівалентно 5200 ЕUR, що підтверджується рахунком-фактурою № 431251 від 03.01.2019 (а.с.4). З метою здійснення митного оформлення товару декларантом подано до Житомирської митниці ДФС митну декларацію №UA101070/2019/002916 від 16.01.2019, у якій визначено вартість вказаного транспортного засобу за основним методом (за ціною договору) в розмірі 38500 данських крон, що еквівалентно 5200 ЕUR (а.с.36).

На підтвердження обґрунтованості заявленої у митній декларації №UA101070/2019/002916 від 16.01.2019 (а.с. 36) митної вартості транспортного засобу та обраного методу її визначення, разом з декларацією декларант надав митному органу документи, які посвідчують підстави придбання товару, його кількісні та якісні характеристики, цінове та вартісне обґрунтування, а саме:

- рахунок-фактура GEDSTED AUTOHANDEL A/S на продаж № 431251 від 03.01.2019 (а.с.4);

- акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу №UA205010/2019/410304 від 11.01.2019 (а.с.32-33);

- свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 від 19.11.2013 (а.с.26);

- документ, що підтверджує вартість перевезення від 16.01.2019

- паспорт громадянина України х відміткою про реєстрацію місця проживання в Україні НОМЕР_2 від 18.06.2016;

- паспортний документ, що дає право на перетин державного кордону України № НОМЕР_3 від 24.06.2016.

За результатами аналізу поданої декларантом до митного оформлення митної декларації №UA101070/2019/002916 від 16.01.2019 та долучених документів автоматизованою системою аналізу та управління ризиками (АСАУР) в автоматичному режимі було згенеровано ряд ризиків, зокрема: 105-2 щодо контролю правильності визначення митної вартості" та 106-2 щодо витребування документів, які підтверджують митну вартість товарів".

За наслідками опрацювання згенерованих профілів ризику відповідачем встановлено, що документи, подані для митного оформлення містять розбіжності та не містять всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товар, а саме до митного оформлення не подано документ, якій свідчить про те, що оцінюваний товар належить, особі що склала рахунок-фактуру від 03.01.2019 №431251, що викликає сумніви у достовірності правочину, в тому числі у праві власності GEDSTED AUTOHANDEL A/S на оцінюваний товар та праві GEDSTED AUTOHANDEL A/S розпоряджатися оцінюваним товаром та визначати ціну продажу транспортного засобу. Крім того встановлено, що у свідоцтві про право власності на транспортний засіб власником зазначено особу, відмінну від тієї, що склала рахунок-фактуру від 03.01.2019 №431251.

З огляду на зазначене та керуючись ч. 3 ст. 53 Митного кодексу України декларанту було повідомлено про необхідність подання до митного органу додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості товару, а саме: договору (угоди, контракту) із третіми особами, пов`язаного із договором (угодою, контрактом) про поставку товару, митна вартість якого визначається; рахунків про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); висновку про вартісні характеристики товару, підготовленого спеціалізованою експертною організацією (а.с.129).

У зв`язку з неподанням декларантом на письмову вимогу додаткових документів, що підтверджують заявлену митну вартість товару, відповідачем було прийнято рішення про здійснення коригування митної вартості ввезеного автомобіля. З метою обґрунтованого вибору другорядного методу визначення митної вартості оцінюваного товару, відповідачем було проведено консультацію, в ході якої декларанту була надана інформація щодо вартості аналогічного товару (а.с.130-131).

Під час консультації було визначено, що методи 2а і 26 не можуть бути застосовані у зв`язку з відсутністю цінової інформації на ідентичні та подібні (аналогічні) товари, методи 2в і 2г - в зв`язку з відсутністю основи для віднімання та додавання вартості.

Враховуючи зазначене, Житомирською митницею ДФС було прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA101000/2019/200030/2 від 17.01.2019, відповідно до якого було здійснено перевірку заявленої митної вартості та встановлено, що заявлена фактурна вартість оцінюваного транспортного засобу є меншою від встановленого індикатора ризику для такого транспортного засобу із програмного продукту SchwackeNet, яка проведена органом доходів і зборів за VIN кодом транспортного засобу. У зв`язку з цим, митну вартість автомобіля було визначено в розмірі 80982,23 данських крон, що еквівалентно 10800 Євро, за резервним методом із врахуванням обмежень, передбачених ч. 3 ст. 64 Митного кодексу України, яка ґрунтується на раніше визнаних (визначених) органами доходів та зборів митних вартостях вантажно-митної декларації від 12.12.2018 №UA250090/2018/107772, з дотриманням принципів і критеріїв, визначених Угодою про застосування статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року та враховуючи дані про вартість оцінювання автомобіля із програмного продукту SchwackeNet (а.с.38-39).

Не погоджуючись з прийнятим рішення про коригування митної вартості товарів №UA101000/2019/200030/2 від 17.01.2019 позивач звернувся до відповідача зі скаргою на зазначене рішення, до якої надав додаткові документи для підтвердження митної вартості автомобіля, а саме: реєстраційні відомості юридичної особи GEDSTED AUTOHANDEL A/S (а.с. 68-72), виписки з бухгалтерської документації GEDSTED AUTOHANDEL A/S (а.с.60-63); документи, що свідчать про фактичний стан товару і впливають на його вартість (а.с.77-80), копію митної декларації країни відправлення.

За наслідками розгляду скарги позивача, Житомирська митниця ДФС листом від 27.02.2019 №391/8/06-70-19 повідомила, що дані, які містяться у реєстраційних відомостях юридичної особи GEDSTED AUTOHANDEL A/S, специфікації від 08.11.18 не підтверджують заявлену митну вартість, оскільки не містять цінову інформацію про оцінюваний транспортний засіб. Виписка з бухгалтерської документації від 08.02.2019 не містить відомостей, про те, що вона стосується саме оцінюваного товару, а свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу від 15.09.15 №14408531, акт про проведення огляду здійсненого Волинською митницею від 11.01.19 №UA205010/2019/410304, копія митної декларації країни відправлення від 10.01.19 №19DK00310020DF5DF2 подавались з митною декларацією від 16.01.19 №UA101070/2019/002521 та аналізувалась під час прийняття рішення про коригування митної вартості.

З огляду на зазначене відповідачем було зроблено висновок, що заявлена декларантом митна вартість товару "легковий автомобіль марка VOLKSWAGEN модель - TOURAN номер кузова - НОМЕР_1 , календарний рік виготовлення - 2013 року" згідно із митною декларацією №UA101070/2019/002521 від 16.01.2019 не може бути визнана Житомирською митницею ДФС, а тому рішення про коригування митної вартості від 17.01.2019 №UA101000/2019/200030/2 було залишено чинним (а.с.93).

Вказані обставини стали підставою для звернення позивача з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України визначено обов`язок органів держаної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Засади державної митної справи, зокрема, процедури митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України, умови та порядок справляння митних платежів, визначаються Митним кодексом України (далі - МК України) та іншими законами України.

Відповідно до вимог частини 1 статті 246 МК України метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Згідно ч. 1 ст. 248 МК України митне оформлення розпочинається з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання органом доходів і зборів від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Частина 1 статті 257 МК України передбачає, що декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії.

Відповідно з ч. 6 ст. 257 МК України умови та порядок декларування, перелік відомостей, необхідних для здійснення митного контролю та митного оформлення, визначаються цим Кодексом, Положення про митні декларації та форми цих декларацій затверджуються Кабінетом Міністрів України, а порядок заповнення таких декларацій та інших документів, що застосовуються під час митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, - центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Розділ ІІІ МК України регулює питання митної вартості товарів та методи її визначення.

Статтями 49, 50 МК України визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.

Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 51 МК України, митна вартість товарів, які переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Згідно частини 1 статті 52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Частина 4 ст. 58 МК України вказує, що митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця (ч. 5 ст. 58 Кодексу).

Частиною другою статті 52 МК України передбачено, що декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані, зокрема, подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Стаття 53 МК України визначає перелік документів, які подаються декларантом для підтвердження заявленої митної вартості.

У випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, які підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення (частина 1 статті 53 МК України).

Згідно частини 2 статті 53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

В силу вимог ч. 5 ст. 53 МК України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

З аналізу частин 1 та 2 статті 53 МК України слідує те, що Митним кодексом України передбачено вичерпний перелік документів, який подається декларантом органу доходів і зборів для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.

Як свідчать матеріали справи, позивачем разом із митною декларацією було подано наступні документи: рахунок-фактура GEDSTED AUTOHANDEL A/S на продаж №431251 від 03.01.2019 (а.с.4); акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу №UA205010/2019/410304 від 11.01.2019 (а.с.32-33); свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 від 19.11.2013 (а.с.26); документ, що підтверджує вартість перевезення від 16.01.2019; паспорт громадянина України х відміткою про реєстрацію місця проживання в Україні НОМЕР_2 від 18.06.2016; паспортний документ, що дає право на перетин державного кордону України № НОМЕР_3 від 24.06.2016.

Згідно частини 1 статті 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:

1) основний за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);

2) другорядні:

а) за ціною договору щодо ідентичних товарів;

б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів;

в) на основі віднімання вартості;

г) на основі додавання вартості (обчислена вартість);

ґ) резервний.

Відповідно до частини 2 коментованої статті основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод за ціною договору (вартість операції).

Частиною 3 статті 57 МК України передбачено, що кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності (ч. 4 ст. 57 МК України).

Згідно частини 5 вказаної статті Кодексу у разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу (ч. 6 ст. 57 МК України).

За приписами частини 1 статті 58 МК України метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо: 1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що: а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно); в) не впливають значною мірою на вартість товару; 2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів; 3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті; 4) покупець і продавець не пов`язані між собою особи або хоч і пов`язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.

Згідно частини 2 коментованої статті МК України метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Відповідно до частини 3 ст. 58 МК України у разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини 1 статті 57 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 64 МК України у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ).

Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях.

Як встановлено судом, у митній декларації №UA101070/2019/002916 декларантом вказана митна вартість автомобіля за ціною договору, що становить 38500 данських крон. Крім того разом з митною декларацією ним надано перелік документів для визначення митної вартості транспортного засобу із застосуванням основного методу - за ціною договору та не наведено приклади декларацій для вирахування суми (а.с.36)

Контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості (ч. 1 ст. 54 МК України).

У відповідності до ч. 2 ст. 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Згідно ч. 3 ст. 54 МК України за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 54 МК України орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право, зокрема, упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості (ч. 5 ст. 54 МК України).

При цьому, відповідно до частини 3 статті 53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

З наведеного випливає, що орган доходів і зборів досліджує документи стосовно усіх товарів, які переміщуються через митний кордон, на предмет перевірки правильності визначення митної вартості. Виключно висновки, що ґрунтуються на дослідженні документів, доданих до митної декларації, можуть бути підставою для витребування додаткових документів. При цьому лише виявлення одного або декількох з фактів, зазначених у частині третій статті 53 МК України, є підставою для витребування додаткових документів, перелік яких наведений у цій нормі.

Суд не заперечує право органу доходів і зборів перевіряти достовірність або точність будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів (частина п`ята статті 54 МК України), проте вважає, що при цьому він має довести підстави застосування норм частини третьої статті 53 МК України: наявність розбіжностей у поданих декларантом документах, ознаки підробки або відсутність усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Як свідчать матеріали справи, спір між сторонами виник з приводу правильності визначення декларантом митної вартості імпортованого транспортного засобу марки VOLKSWAGEN модель - TOURAN номер кузова - НОМЕР_1 , календарний рік виготовлення - 2013 р. у розмірі 5200 Євро. При цьому позиція відповідача полягає у тому, що подані до митного контролю та оформлення документи не містили усіх даних, необхідних для визначення митної вартості транспортного засобу, а заявлена фактурна вартість оцінюваного транспортного засобу була меншою від встановленого індикатора ризику для такого транспортного засобу із програмного продукту SchwackeNet, яка проведена за VIN кодом транспортного засобу, у зв`язку із чим від декларанта витребовувалися додаткові документи.

Як слідує із рішення відповідача, він поставив під сумнів достовірність наданих декларантом документів у зв`язку зі спрацюванням системи ризиків АСАУР зокрема: зокрема: 105-2 щодо контролю правильності визначення митної вартості" та 106-2 щодо витребування документів, які підтверджують митну вартість товарів", а також у зв`язку з тим, що декларантом не надано документів, які б свідчили про те, що оцінюваний товар належить, особі що склала рахунок-фактуру від 03.01.2019 №431251, що викликає сумніви у достовірності правочину, в тому числі у праві власності GEDSTED AUTOHANDEL A/S на оцінюваний товар та праві GEDSTED AUTOHANDEL A/S розпоряджатися оцінюваним товаром та визначати ціну продажу транспортного засобу. Цими обставинами відповідач обґрунтовував необхідність подання декларантом додаткових документів, а саме: договору (угоди, контракту) із третіми особами, пов`язаного із договором (угодою, контрактом) про поставку товару, митна вартість якого визначається; рахунків про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом).

Однак, суд не погоджується з такою позицією відповідача та зазначає наступне.

Вказаний в рахунку-фактурі від 03.01.2019 №431251 правочин щодо купівлі-продажу транспортного засобу є правомірним та дійсним, не був визнаний судом у встановленому законодавством порядку недійсним, а також не є нікчемним в силу закону.

Так статтею 204 Цивільного кодексу України встановлено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

При цьому статтею 203 Цивільного кодексу України закріплено загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину: 1. Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. 2. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. 3. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. 4. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. 5. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. 6. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Згідно з частини першої статті 215 Цивільного кодексу України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5 та 6 статті 203 цього Кодексу.

Таким чином, сумніви у достовірності вказаного в рахунку-фактурі від 03.01.2019 №431251 правочину, як і сумніви у праві GEDSTED AUTOHANDEL A/S розпоряджатися оцінюваним товаром та визначати ціну продажу транспортного засобу є безпідставним. Водночас, наявність у митного органу обґрунтованого сумніву в правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає органу доходів і зборів право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Натомість, митним органом у своєму рішенні не було обґрунтовано зазначено, в чому саме полягали об`єктивні сумніви чи неточності у заявленій позивачем митній вартості товару.

При цьому, як встановлено судом, в поданих декларантом документах відсутні ознаки підробки, вони містять всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару, відомості щодо ціни, яка була фактично сплачена за товар, та підтверджують можливість визначення митної вартості за першим методом (ціною договору).

Відповідно до частини першої статті 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів. Прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування; інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості у митному органі вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду (частина друга статті 54 МК України).

Аналіз вищенаведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, які повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, тощо.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву в правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Защначена позиція суду відповідає правовим висновкам Верховного Суду у подібних правовідносинах, викладеній у постанові від 20.02.2018 у справі №809/1884/16, які відповідно до частини п`ятої статті 242 КАС України, статті 13 Закону "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 №1402-VIII є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права та враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права, а також у постановах Верховного Суду України від 31.03.2015 у справі №21-127а15 та від 02.06.2015 у справі №21-498а15.

Методичні рекомендації щодо роботи посадових осіб органів доходів і зборів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України затверджено наказом ДФС України від 11.09.2015 №689 (далі - Методичні рекомендації).

У відповідності до пунктів 114 розділу 2 Методичних рекомендацій робота з аналізу, виявлення та оцінки ризиків здійснюється посадовою особою органу доходів і зборів, що провадить контроль за правильністю визначення митної вартості товарів (далі - посадова особа).

Виявлення та оцінки ризиків здійснюється шляхом: вивчення характеристик товарів, які впливають на рівень їх митної вартості; перевірки документів, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів, вивчення маршруту транспортування товарів та перевірки достовірності декларування витрат на транспортування; перевірки включення/невключення складових митної вартості, у тому числі, на підставі наявної в органу доходів і зборів інформації щодо наявності таких складових митної вартості (результати документальних перевірок, відповіді на запити для встановлення автентичності тощо). порівняння рівня заявленої митної вартості товарів з наявною в органу доходів і зборів інформацією про рівень цін на такі товари або вартість прямих витрат на їх виробництво, у тому числі сировини, матеріалів та/або комплектувальних виробів, які входять до складу товарів. порівняння рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, митне оформлення яких вже здійснено; перевірки наявності взаємозв`язку продавця та покупця; перевірки інформації, наданої декларантом або уповноваженою особою, при продажу товарів між пов`язаними особами щодо наближеності митної вартості товарів, визначеної основним методом до однієї з операцій, які наведені у частині вісімнадцятій статті 58 Кодексу; перевірки особливостей формування вартості окремих видів товарів відповідно до розділу 3 Методичних рекомендацій; перевірки рівня заявленої митної вартості товарів при наявності знижок/нарахувань з/до ціни оцінюваних товарів та їх обґрунтування і документальне підтвердження; перевірки наявності продажу оцінюваних товарів на експорт в Україну; перевірки наявності ознак підробки документів, які підтверджують митну вартість товарів; перевірки наявності розбіжностей у документах, які підтверджують митну вартість товарів. перевірки наявності прийнятих іншими митницями рішень про коригування митної вартості товарів, що ввозились на виконання того ж зовнішньоекономічного договору (контракту) або документа, який його замінює, що й оцінювані товари за результатами спрацювання критерію автоматизованої системи аналізу та управління ризиками; перевірки та аналізу документів, додатково поданих органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою відповідно до статті 53 Кодексу.

За результатами роботи з аналізу, виявлення та оцінки ризиків посадова особа здійснює заходи, передбачені статтею 54 Кодексу.

Положеннями пункту 6 розділу 2 Методичних рекомендацій закріплено, що при перевірці розрахунку, здійсненого декларантом або уповноваженою ним особою при визначенні митної вартості товарів за основним методом, та чисельного значення заявленої митної вартості, зокрема, аналізується: включення всіх витрат (складових митної вартості), зазначених у частині десятій статті 58 Кодексу; включення всіх платежів, які відповідають вимогам, встановленим частинами п`ятою - восьмою статті 58 Кодексу, до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті; наявність помилок при перенесенні відомостей з документів, які підтверджують митну вартість товарів, до митної декларації та/або до декларації митної вартості (далі - ДМВ); наявність арифметичних помилок у митній декларації, ДМВ або документах, які підтверджують митну вартість товарів; наявність помилок при перерахунку сум в іноземній та/або національній валютах; наявність помилок при здійсненні нарахувань (наприклад, знижок); наявність помилок при перерахуванні одиниць виміру оцінюваного товару на одиниці виміру товару відповідно до Митного тарифу України.

Згідно з пунктом 8 розділу 2 Методичних рекомендацій у випадках спрацювання автоматизованої системи аналізу та управління ризиками за напрямом перевірки правильності визначення митної вартості товарів у зв`язку з ризиком заниження митної вартості та декларуванням митної вартості нижчої, ніж вартість ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, посадова особа, що здійснює контроль за правильністю визначення митної вартості, здійснює перевірку відомостей, що містяться в документах, що підтверджують заявлену митну вартість, та відповідно до частин третьої - четвертої статті 53 Кодексу здійснює запит додаткових документів. У випадках, передбачених частиною шостою статті 54 Кодексу та частиною першою статті 55 Кодексу, посадова особа, що здійснює контроль за правильністю визначення митної вартості, приймає рішення про коригування митної вартості товарів.

Положеннями розділу 5 Методичних рекомендацій передбачено, що під час робіт з аналізу, виявлення та оцінки ризиків можуть використовуватися такі джерела інформації: спеціалізовані програмно-інформаційні комплекси Єдиної автоматизованої інформаційної системи ДФС; спеціалізовані видання, які містять інформацію про ціни, сформовані на світовому ринку; інформація, отримана від ДФС, про ціни на товари та/або сировину, матеріали, комплектуючі, які входять до складу товарів; інформація, отримана від митних органів іноземних держав за результатами перевірки автентичності документів, які подавалися під час митного контролю та митного оформлення товару; інформація, отримана за результатами здійснення митного контролю, в тому числі, за результатами проведення документальних перевірок дотримання вимог законодавства з питань державної митної справи; інформація, отримана від державних органів, установ та організацій на запити територіальних органів та/або ДФС; цінова інформація, отримана в рамках домовленостей, укладених між ДФС та асоціаціями, спілками та іншими об`єднаннями імпортерів та виробників; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, що мають відповідні повноваження згідно із законодавством; інформація отримана з мережі Інтернет.

З огляду на зазначене суд вважає, що наявність у митного органу інформації про ціну подібних чи аналогічних товарів може призвести до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості товарів та ініціювання повної її перевірки, але така інформація не є підставою для прийняття рішення про коригування митної вартості товару.

Судом встановлено, що митну вартість імпортованого автомобіля було визначено позивачем за рахунком-фактурою від 03.01.2019 №431250 в розмірі 38500 данських крон, що еквівалентно 5200 євро, тобто за першим методом. Водночас, у спірному рішенні про коригування митної вартості товарів від 17.01.2019 №UA101000/2019/200030/2, коригування митної вартості товару на рівні 180982,23 данських крон, що еквівалентно 10800 євро було проведено митним органом на підставі ст. 64 МК України за резервним методом визначення митної вартості.

Надаючи оцінку обґрунтуванням спірного рішення, суд зазначає наступне.

Статтею 64 МК України передбачено, що у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ). Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях.

Відповідно до пунктів 2, 4 частини другої статті 55 МК України прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Згідно з пунктом 2.1 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 2012 року №598, посилання на використання цінової бази Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби у рішенні допускається тільки при визначенні митної вартості відповідно до положень статей 59, 60 та 64 Кодексу з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, з поясненнями щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо. У випадку визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу (стаття 64 Кодексу) зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні. Зазначається послідовність застосування методів визначення митної вартості та причин, через які не був застосований кожний з методів, що передує методу, обраному митним органом.

Таким чином, у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, орган доходів і зборів повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постанові від 08.02.2019 у справі № 825/648/17 (№ К/9901/16592/18).

Разом з тим, у спірному рішенні про коригування митної вартості товарів відсутні пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, оскільки зазначено лише номер та дату митної декларації (№UA205090/2018/107772 від 12.12.2018) на підставі якої здійснено коригування митної вартості транспортного засобу, що не дає підстав вважати вказане рішення обґрунтованим та мотивованим.

Згідно з пунктом 2 параграфу (а) статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року оцінка імпортованого товару для митних цілей повинна базуватися на дійсній вартості імпортованого товару, на який розраховується мито або аналогічного товару і не повинна базуватися на вартості товару національного походження чи на довільній або фіктивній вартості. Відповідно до пункту 2 параграфу (b) статті VII цієї угоди під «дійсною вартістю» слід розуміти ціну, за яку, під час та в місці, визначеними законодавством імпортуючої країни, такий чи аналогічний товар продається або пропонується до продажу при звичайному ході торгівлі за умов повної конкуренції. Згідно з пунктом 2 параграфу (с) статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року якщо дійсна вартість не може бути визначена відповідно до параграфу (b) цього параграфа, оцінка для митних цілей повинна базуватися на найближчому еквіваленті такої вартості, який можна визначити.

Використовуючи резервний метод, відповідач мав врахувати рік випуску транспортного засобу, тип двигуна, його пошкодженість, а також умови його використання, що вплинули на зношеність автомобіля та обумовили ціну, за яку його було придбано.

Однак, здійснюючи коригування митної вартості транспортного засобу на підставі митної декларації №UA205090/2018/107772 від 12.12.2018 (а.с.119-120) відповідач використав лише базові дані автомобіля: марку VOLKSWAGEN, модель TOURAN та тип автомобіля - дизельний. Проте, митний орган не звернув увагу на те, що автомобіль, вказаний в митній декларації №UA205090/2018/107772 від 12.12.2018 (а.с.119-120), на підставі якої здійснювалось коригування, був виготовлений в 2015 році. Натомість автомобіль, зазначений позивачем у спірній митній декларації №UA101070/2019/002916 від 16.01.2019, був виготовлений в 2013 році. Крім того, відповідач не звернув уваги на зовнішній стан задекларовано позивачем автомобіля, зокрема не врахував, що транспортний засіб був після ДТП, що підтверджується інформацією, зазначеною в рахунку-фактурі від 03.01.2019 №431251, а також не звернув увагу, що автомобіль було придбано із значними пошкодженнями, які характерні дорожньо-транспортній пригоді, а саме:були наявні вм`ятини на передньому лівому крилі і двері, задньому лівому крилі, пошкоджений правий поріг, наявні тріщини на лобовому склі, пошкоджено передній бампер та елементи підвіски, а також наявні сколи та подряпини лакофарбового покриття по всьому кузову, забруднений салон та сидіння. Зазначені пошкодження автомобіля були зафіксовані працівниками митного органу у додатковому аркуші до Акта про проведення митного огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу №UА205010/2019/410304 (а.с.33).

Також, відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 від 19.11.2013 (а.с.26), задекларований позивачем автомобіль використовувався як таксі, що вплинуло на його зношеність.

В свою чергу, відповідач був зобов`язаний врахувати ці обставини при прийнятті спірного рішення.

Всупереч цьому, митний орган здійснив коригування митної вартості транспортного засобу на підставі митної декларації №UA205090/2018/107772 від 12.12.2018 (а.с.119-120), яка, з огляду на вищезазначені обставини, була складена не на ідентичний чи на подібний, задекларованому позивачем автомобіль. У зв`язку із чим митна декларації №UA205090/2018/107772 від 12.12.2018 не могла бути застосована для здійснення на її підставі коригування митної вартості задекларованого позивачем автомобіля.

Таким чином, збільшення відповідачем митної вартості автомобіля поклало на позивача надмірний тягар по сплаті митних платежів, що є неправомірним з огляду на фактичні обставини та надані документи.

З огляду на зазначене, суд вважає, що відповідач не виконав обов`язку щодо наведення у рішенні про коригування митної вартості товарів порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за резервним методом, а тому суд приходить до висновку, що рішення відповідача про коригування митної вартості товарів №UA101000/2019/200030/2 від 17.01.2019 є необґрунтованим та безпідставним.

Підсумовуючи всі наведені висновки у цій справі, суд зазначає, що як у взаємозв`язку, так і окремо, кожне порушення, допущене митним органом зокрема: відсутність аргументації та невідповідність нормам митного законодавства прийнятих рішень, недоведеність необхідності застосування резервного методу визначення митної вартості товару, здійснення коригування митної вартості транспортного засобу на підставі митної декларації складеної не на ідентичний чи на подібний автомобіль, призвело до прийняття неправомірного рішення, яким скориговану митну вартість товару - легкового автомобіль марки Volkswagen Touran 2013 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 .

В даному випадку, суд зазначає, що позивач надав усі наявні та достатні документи, передбачені Митним кодексом України, необхідні для визначення митної вартості, та які містять повну інформацію про митну вартість та її складові. Натомість контролюючий орган не довів належними, достатніми та беззаперечними доказами, що надані декларантом документи в своїй сукупності не підтверджують числові значення складових митної вартості товару, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за ці товари та не дають можливість здійснити митне оформлене товару за визначеним декларантом основним методом - за ціною договору, як не довів і правових підстав для застосування резервного методу.

Як вбачається з матеріалів справи, транспортний засіб придбаний позивачем у нерезидента за 5200 євро, що підтверджується рахунком-фактурою (інвойс) від 03.01.2019 №431251, який було подано до митного оформлення, а з додаткового аркушу до акта про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу№UА205010/2019/410304 (а.с.33) видно, що ціна транспортного засобу була визначена з урахуванням того, що на транспортному засіб був пошкоджений в ДТП.

Крім того, варто зауважити, що у органу доходів і зборів була реальна можливість перевірити (уточнити) задекларовану вартість імпортованого транспортного засобу, оскільки рахунок-фактура (інвойс) від 03.01.2019 №431251 містить відомості про продавця, його адресу, однак відповідачем заходи щодо уточнення дійсної вартості імпортованого товару вжиті не були.

Відповідно до частин першої та другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на викладене та встановлені обставини справи, суд дійшов до висновку, що відповідач належними та допустимими доказами не довів правомірність коригування митної вартості товару згідно із оскаржуваним рішенням №UA101000/2019/200030/2 від 17.01.2019, а тому позовні вимоги ОСОБА_2 підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд зазначає наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З наявної у матеріалах справи квитанції від 19.03.2019 (а.с.4) вбачається, що ОСОБА_2 під час звернення з даним позовом до суду сплачено судовий збір в розмірі 768,40 гривень.

У силу приписів ст. 139 КАС України, сплачений позивачем судовий збір підлягає відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань Житомирської митниці Державної фіскальної служби.

Керуючись статтями 6-9, 32, 77, 90, 139, 241-246, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства,

вирішив:

Позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів № UA101000/2019/200030/2 від 17.01.2019.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Житомирської митниці ДФС (вул. Перемоги, 25, м. Житомир, 10003) на користь ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ) судові витрати у вигляді сплаченого судового збору у сумі 768,40 (сімсот шістдесят вісім гривень сорок копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України, з урахуванням приписів пп. 15.5 п. 15 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.Е.Черняхович

Повне судове рішення складене 23 липня 2019 року