Справа № 822/192/16
Суддя: Шидловський В.Б.
Дата ухвалення: 2019-07-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 822/192/16

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Ковальчук О.К.

Суддя-доповідач - Шидловський В.Б.

25 липня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Шидловського В.Б.

суддів: Кузьменко Л.В. Іваненко Т.В. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Ткач В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 05 березня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 , фінансово-економічного управління командування сухопутних військ Збройних сил України Міністерства оборони України, Міністерства оборони України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :
У лютому 2016 року ОСОБА_1 звернувся до Хмельницького окружного адміністративного суду із позовом, в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність командування військової частини польова пошта НОМЕР_3 , військової частини польова пошта НОМЕР_4 , що полягає у не включенні позивача до Наказу на виплату додаткової винагороди за безпосередню участь у бойових діях за період з 03.02.2015 по 18.02.2015, які відбувались в передмісті Дебальцево Донецької області, а також не направлення на адресу Міністерства оборони України, фінансово-економічного управління командування сухопутних військ Збройних сил України Міністерства оборони України відомостей щодо вказаного Наказу для нарахування та здійснення виплати винагороди військовослужбовцю ОСОБА_1 ,

- зобов`язати військову частину польова пошта НОМЕР_3 видати Наказ на виплату додаткової винагороди за безпосередню участь позивача у бойових діях за період з 03.02.2015 по 18.02.2015 у передмісті м.Дебальцево, Донецької області,

- зобов`язати Міністерство оборони України, фінансово-економічне управління командування сухопутних військ Збройних сил України Міністерства оборони України, військову частину польова пошта НОМЕР_3 , військову частину польова пошта НОМЕР_4 здійснити нарахування та виплату винагороди позивачу за безпосередню участь в бойових діях за весь період такої участі з 03.02.2015 по 18.02.2015, відповідно до вимог постанови КМ України № 24 від 31.01.2015 та Наказу МО України № 49 від 02.02.2015.

Позовні вимоги позивач обгрунтував тим, що він є військовослужбовецем військової частини польова пошта НОМЕР_4 . З 03.09.2014 був залучений до участі в антитерористичній операції на території Луганської та Донецької областей. В період з 03.02.2015 по 18.02.2015, був тимчасово відрядженим до військової частини польова пошта НОМЕР_3 та приймав безпосередню участь у бойових діях в районі м.Дебальцево. Зазначає, що відповідачі всупереч положень постанови Кабінету Міністрів України № 24 "Про особливі виплати винагороди військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу в особливий період та під час проведення антитерористичних операцій" від 31.01.2015 та Порядку та умов виплати винагороди військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу та резервістам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 02.02.2015 № 49 (далі Порядок №49), за безпосередню участь в бойових діях з 03.02.2015 по 18.02.2015, не виплатили винагороду в розмірі 15 000 грн. На адвокатський запит представника позивача від 11.01.2016 №1 фінансово-економічне управління командування сухопутних військ Збройних сил України Міністерства оборони України надало відповідь, у якій зазначає, що безпосередня участь ОСОБА_1 у бойових діях у лютому 2015 наказом Першого заступника керівника Антитерористичного Центру при Службі безпеки України не підтверджена.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 05 березня 2019 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги повністю.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги апелянт посилається на порушення судом першої інстанції, при прийнятті рішення, норм матеріального та процесуального права, також неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, з обставин і обґрунтувань, викладених в апеляційній скарзі.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 наказом командира військової частини НОМЕР_1 (військова частина польова пошта НОМЕР_4 ) від 04.08.2014 року № 164 зарахований до списків особового складу частини та приступив до виконання обов`язків за посадою старший солдат.

Згідно з наказом керівника сектору "С" (по стройовій частині) від 12 січня 2015 року № 12 старший солдат ОСОБА_1 , механік-водій гірського-піхотного відділення гірського-піхотного взводу гірсько-піхотної роти військової частини польова пошта НОМЕР_4 прибув до складу сил та засобів сектору "С" та залучений до участі в антитерористичній операції на території Донецької та Луганської областей.

Наказом військової частини польова пошта НОМЕР_4 від 12.01.2015 року № 6 старший солдат ОСОБА_1 з 10 січня 2015 року зарахований до складу сил сектору "С".

Згідно з наказом керівника сектору "С" (по стройовій частині) від 24 лютого 2015 року №56 старший солдат ОСОБА_1 , механік-водій гірського-піхотного відділення гірського-піхотного взводу гірсько-піхотної роти вибув зі складу сил та засобів сектору "С".

Відповідно до наказу військової частини польова пошта НОМЕР_4 від 25.02.2015 року №39 старший солдат ОСОБА_1 вибув з 24 лютого 2015 року зі складу сил сектору "С" та прибув 25 лютого 2015 року до частини.

Згідно з наказом військової частини польова пошта НОМЕР_4 від 18.07.2015 року №145 військовозобов`язаний єфрейтор ОСОБА_1 механік-водій гірського-піхотного відділення гірського-піхотного взводу 1 гірсько-піхотної роти, який приймає участь в антитерористичній операції на території Донецької та Луганської областей, призначеного наказом військової частини польова пошта НОМЕР_5 (по особовому складу) від 18.07.2015 року №69-рс на посаду механіка-водія механізованого відділення механізованого взводу механізованої роти механізованого батальйону військової частини польова пошта НОМЕР_3 вибув до нового місця служби м.Мукачево та з 18.07.2015 року виключений зі списків особового складу частини, з речового та грошового забезпечення.

11.01.2016 року представник позивача звернувся до Міністра оборони України генерала армії України Полтарака С.Т. із запитом щодо виплати ОСОБА_1 додаткової винагороди за безпосередню участь в бойових діях за період з 3 лютого 2015 року по 18 лютого 2015 року, відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України № 24 від 31 січня 2015 року та Наказу Міноборони № 49 від 2 лютого 2015 року.

Листом від 20.01.2016 року № 116/14/3/233 фінансово-економічне управління командування сухопутних військ Збройних сил України Міністерства оборони України повідомило, що безпосередня участь ОСОБА_1 у бойових діях у лютому 2015 наказом Першого заступника керівника Антитерористичного Центру при Службі безпеки України не підтверджена.

Вважаючи протиправною бездіяльність відповідачів, щодо не включення його до Наказу на виплату додаткової винагороди за безпосередню участь у бойових діях за період з 03.02.2015 по 18.02.2015, які відбувались в передмісті Дебальцево Донецької області, протиправною, а своє право на отримання додаткової винагороди порушеним, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що безпосередня участь у бойових діях старшого солдата ОСОБА_1 , механіка-водія гірського-піхотного відділення гірського-піхотного взводу гірсько-піхотної роти військової частини польова пошта НОМЕР_4 в період з 03.02.2015 по 18.02.2015, яка дає йому право на призначення та виплату додаткової винагороди документами, передбаченими підпунктом 2 пункту 2 розділу 3 Порядку № 49, не підтверджена, а тому правові підстави для нарахування та виплати йому винагороди відповідно до вимог Постанови № 24 та Порядку № 49 відсутні.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції по суті спору, виходячи з наступного.

Так, згідно з пунктом 2 Постанови № 24 (яка була чинна на момент виникнення спірних правовідносин), військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу та резервістам виплачуються додаткові винагороди за виконання окремих завдань під час безпосередньої участі у воєнних конфліктах чи антитерористичній операції, інших заходах в умовах особливого періоду.

Відповідно до пункту 2 Додатку 2 до Постанови № 24 визначено, що додаткова винагорода за безпосередню участь в бойових діях (виплачується особі після видання бойового наказу) в розмірі 1 000 грн. на добу.

Згідно з пунктами 1, 2, 4, 5 розділу 2 Порядку № 49, за безпосередню участь у бойових діях після видання бойового наказу військовослужбовцям військових частин виплачується додаткова винагорода в розмірі 1 000 гривень за кожну добу такої участі.

Безпосередня участь у бойових діях визначається в разі:

виконання військовою частиною бойових завдань в умовах безпосереднього зіткнення (взаємного вогневого контакту) з противником;

виконання завдань ракетними військами та артилерією з вогневого ураження противника;

ведення оперативної (військової, спеціальної) розвідки на території противника (території між позиціями військ противника та своїх військ) або в умовах безпосереднього зіткнення (взаємного вогневого контакту) з противником;

контррозвідувального забезпечення військових формувань та правоохоронних органів у районі АТО в умовах безпосереднього зіткнення (взаємного вогневого контакту) з противником.

Також додаткова винагорода за безпосередню участь у бойових діях виплачується за ті дні, коли військовослужбовці у районі ведення бойових дій (районі АТО) беруть участь у:

здійсненні польотів у зоні ураження зенітними ракетними комплексами (зенітно-артилерійськими комплексами) противника ближньої дії (до 10 км) в умовах: використання в польоті озброєння та обладнання повітряного судна для ураження наземних (морських), повітряних цілей або вирішення інших бойових і спеціальних завдань (коригування вогню артилерії з вертольотів, цілеспрямування, наведення пошуково-рятувальних сил і засобів, рятування (евакуація) особового складу, виконання протичовнових завдань, десантування, ведення повітряної і радіаційної розвідок, фотографування, застосування засобів радіоелектронної боротьби, перевезення військ, бойової техніки і вантажів, визначення умов десантування, забезпечення управління військами та ретрансляції);

веденні повітряного, морського бою.

Безпосередня участь у бойових діях визначається на підставі:

бойового наказу (бойового розпорядження) командира військової частини;

журналу бойових дій (журналу ведення оперативної обстановки), книги служби нарядів;

книги прикордонної служби підрозділу охорони державного кордону;

рапорту (донесення) командира підрозділу про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з числа доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях. До рапорту долучаються підписані командиром військової частини (начальником штабу сектору, командиром підрозділу) списки особового складу конкретних підрозділів, які брали безпосередню участь у бойових діях, із зазначенням посади, військового звання, прізвища та ініціалів, строку участі кожного військовослужбовця, який брав безпосередню участь у бойових діях. Кожен аркуш списків завіряється підписом командира військової частини (начальника штабу сектору, командира підрозділу безпосереднього підпорядкування) та гербовою печаткою;

бойового донесення (підсумкового, термінового та позатермінового).

Документи про безпосередню участь у бойових діях подаються командирами військових частин за підпорядкованістю до органу військового управління (штабу АТО).

Орган військового управління (штаб АТО) розглядає документи, зазначені в пункті 2 цієї глави, та видає розпорядчий документ (наказ) щодо підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях із зазначенням кожного військовослужбовця та конкретних днів його участі у бойових діях, за які передбачено отримання додаткової винагороди.

На підставі отриманого розпорядчого документа (наказу) органу військового управління (штабу АТО) щодо підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях військовою частиною за місцем проходження служби військовослужбовця (на час участі в бойових діях) видається наказ про виплату додаткової винагороди.

Суд першої інстанції з`ясував, що відповідно до довідки військової частини польова пошта НОМЕР_4 ОСОБА_1 в період з 01.02.2015 року по 19.02.2015 року у відрядженні у військовій частині польова пошта НОМЕР_3 не перебував.

В судовому засіданні суд також не встановив, що ОСОБА_1 в період з 01.02.2015 року по 19.02.2015 року перебував у відрядженні у військовій частині польова пошта НОМЕР_3 , у зв`язку із відсутністю відповідного наказу військової частини польова пошта НОМЕР_4 про відрядження позивача до військової частини польова пошта НОМЕР_3 . Суду не надано доказів того, що позивач, залучений наказом керівника сектору "С" (по стройовій частині) від 12.01.2015 № 12 до участь в антитерористичній операції на території Донецької та Луганської областей саме в складі військової частини польова пошта НОМЕР_3 .

З урахуванням зазначених обставин суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що безпідставною є позовна вимога позивача про зобов`язання військової частини польова пошта НОМЕР_3 видати Наказ на виплату додаткової винагороди за безпосередню участь позивача у бойових діях за період з 03.02.2015 по 18.02.2015 у передмісті м.Дебальцево, Донецької області.

Колегія суддів зазначає, що за змістом підпункту 1 пункту 2 розділу 3 Порядку № 49 підставою для виплати додаткової грошової винагороди є безпосередня участь військовослужбовця у бойових діях, підтверджена документами перелік яких визначений у підпункті 2 пункту 2 розділу 3 Порядку № 49.

Згідно з довідкою військової частини НОМЕР_2 від 29.02.2016 року № 446 наказом Першого заступника керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки України (керівника Антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей) від 16.07.2015 року № 541, безпосередня участь ОСОБА_1 в бойових діях у лютому 2015 року не підтверджена.

Згідно з пояснень від 07.06.2016 року наданих військовою частиною польова пошта НОМЕР_4 позивач в зоні АТО виконував бойові завдання на опорному пункті "КОМУНА" військової частини польова пошта НОМЕР_3 . Неподалік розташований опорний пункт "ПОЛЯНА", також військової частини польова пошта НОМЕР_3 . Підтвердити або спростувати участь позивача у бойових зіткненнях з противником у період часу з 03.02.2015 по 18.02.2015 військова частина польова пошта НОМЕР_4 не може, а тому не має правових підстав для нарахування та здійснення виплати додаткової винагороди за безпосередню участь у бойових діях старшому солдату ОСОБА_1 .

В свою чергу, в поясненнях від 19.09.2018 року військова частина польова пошта НОМЕР_3 зазначає, що позивач є військовослужбовцем військової частини польова пошта НОМЕР_4 , а тому військовій частині польова пошта НОМЕР_3 не відомо, чи брав ОСОБА_1 участь у бойових діях, та які документи подавались до штабу АТО щодо підтвердження його участі у бойових діях.

Військова частина НОМЕР_2 , на вимогу суду першої інстанції, надала для огляду два журнали ведення бойових дій, інд. № 54 на 63.арк., гриф таємно та інд. № 55 на 26 арк., щодо інших документів вказала, що бойові накази і розпорядження, бойові донесення у зв`язку із загрозливим становищем знищені згідно з актом на знищення матеріальних носіїв секретної інформації від 18.02.2015 року № 36/ДСК.

Оглянувши вказані журнали суд першої інстанції будь-якої інформації, що стосується позивача, в них не виявив.

Відповідно до акту на знищення матеріальних носіїв секретної інформації від 18.02.2015 року № 36/ДСК усього знищено 102 найменувань МНСІ шляхом спалювання 18.02.2015 року.

Із архівної довідки Галузевого державного архіву Міністерства оборони України слідує, що в архіві наявна інформації щодо наказу керівника сектору "С" (по стройовій частині) від 12.01.2015 № 12, документи військових частин польова пошта НОМЕР_3 , польова пошта НОМЕР_4 на зберігання до архіву не надходили.

Колегія суддів наголошує, що безпосередня участь у бойових діях старшого солдата ОСОБА_1 , механіка-водія гірського-піхотного відділення гірського-піхотного взводу гірсько-піхотної роти військової частини польова пошта НОМЕР_4 в період з 03.02.2015 по 18.02.2015, яка дає йому право на призначення та виплату додаткової винагороди документами, передбаченими підпунктом 2 пункту 2 розділу 3 Порядку № 49, не підтверджена, а тому правові підстави для нарахування та виплати йому винагороди відповідно до вимог Постанови № 24 та Порядку № 49 відсутні.

Таким чином, на думку колегії суддів апеляційної інстанції, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 05 березня 2019 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 26 липня 2019 року.

Головуючий Шидловський В.Б.

Судді Кузьменко Л.В. Іваненко Т.В.