Справа № 465/1349/19
Суддя: Коморний Олександр Ігорович
Дата ухвалення: 2019-07-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа № 465/1349/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 липня 2019 року м.Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді - Коморний О.І.,

секретар судового засідання Бабич Ю.Б.

з участю:

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області вчинити дії.

Обставини справи.

Позивач, ОСОБА_1 , звернулася до суду з позовною заявою, в якій міститься вимога зобов`язати відділ з питань призначення та перерахунків пенсій № 8 Управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області призначити пенсію за вислугу років з дня подання заяви про призначення пенсії 17.05.2018 року.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 17 травня 2018 року позивач звернувся із заявою через Личаківський відділ обслуговування громадян в м. Львові про призначення пенсії за вислугу років. Зазначає, що станом на 1 квітня 2017 року стаж позивача становив 26 років 8 місяців в системі охорони здоров`я. Вказує, що до заяви позивач надав копію трудової книжки та копії ліцензій та статутів медичних закладів, в яких працював. Однак, листом від 10.12.2018 № 5257/0309-35 відділ з питань призначення та перерахунків пенсій № 8 Управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області повідомив про прийняте рішення про відмову у призначенні пенсії за вислугу років через відсутність спеціального стажу 26 років 6 місяців. Стверджує, що інспектор відділу з питань призначення та перерахунків пенсій № 8 усно повідомив позивача, що не було зараховано до спеціального стажу період роботи в діагностичному центрі ТзОВ «Сінево Україна» з 14.03.2008 по 06.10.2008 та період роботи в дошкільному навчальному закладі № 42 м. Львова з 06.11.2008 по 01.04.2009. Зазначає, що з чинним на той час акредитаційним сертифікатом серія M3 № 2009872 від 2 серпня 2012 року (копія додається додаток 6) можна було ознайомитися на сайті ТзОВ «Сінево Україна» за посиланням https://www.svnevo.ua/ru/kachestvo/dokumenty-laboratorii/. З огляду на викладене, вважає, що діючим законодавством передбачено право позивача на призначення пенсії за вислугу років з дня подання заяви про призначення пенсії 17.05.2018 року відповідно до ч.1 ст. 83 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 19.03.2019 року адміністративну справу № 465/1349/19 передано на розгляд до Львівського окружного адміністративного суду на підставі ст. 29 КАС України.

Ухвалою суду від 10 травня 2019 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.

Представник відповідача подав суду відзив на позов, в якому проти позовних вимог заперечив повністю. В обґрунтування зазначив, що стаж позивача на посадах, які дають право на вислугу років становить 25 років 07 місяців 21 день, тому відповідно до пункту 2-1 розділу ХV Прикінцеві положення (Закону 1058), 05.10.2018 року прийнято рішення про відмову в призначенні пенсії за вислугу років, через відсутність 26 років 06 місяців спеціального стажу роботи необхідного для призначення даного виду пенсії. Крім того зазначив, що перелік лікарських посад у закладах охорони здоров`я затверджено наказом Міністерства охорони здоров`я України від 28.10.2002 року №385.

Позивач подав відповідь на відзив, в якій зазначив зокрема, що відповідач не спростував акредитаційний сертифікат серії МЗ№009872 від 02 серпня 2012 року, який свідчить про приналежність діагностичного центру ТзОВ «Сінево Україна» до закладів охорони здоров`я, період роботи в яких на посадах молодшого медичного персоналу зараховується до спеціального медичного стажу.

Ухвалою суду від 10.06.2019 призначено справу до розгляду в судовому засіданні.

11.06.2019 року позивач подав до суду доповнення відповіді на відзив в якому зазначає, що Рішенням № 2-р/2019 від 4 червня 2019 року Конституційний Суд України визнав такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення пункту «а» статті 54, статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року № 1788-ХІІ зі змінами (далі - Закон 1788). внесеними законами України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року № 213-VIII (далі - Закон 213), «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24 грудня 2015 року № 911-VIII (далі - Закон 911). Тому для призначення пенсії ОСОБА_1 спеціального стажу понад 25 років та досягнення віку 50 років є достатньою передумовою для призначення пенсії за вислугу років.

Відповідач подав заперечення на відповідь на відзив та на доповнення позивача, в яких зокрема зазначає, що на час звернення позивача із заявою, а саме 17.05.2018 року, не було законних підстав для призначення пенсії за вислугу років.

У відповіді на заперечення позивача від 05.07.2019 зазначено, що основний вид діяльності ТзОВ «Сінево Україна» з 07.11.2006 по нинішній день не змінювався, а також у період роботи позивачки з 14.03.2008 по 06.10.2008 та термін дії акредитаційного сертифікату з 20.07.2012 по 20.07.2015 залишався незмінним, а саме: загальна медична практика.

В судовому засіданні 05.07.2019 року суд здійснив процесуальну заміну відповідача на належного Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області.

В судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги та просять суд задовільнити позов в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечив проти позову та просить суд відмовити у задоволенні такого.

Суд заслухав пояснення позивача та представника відповідача, всебічно та повно з`ясував всі фактичні обставини справи на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об`єктивно оцінив докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, та

встановив:

ОСОБА_1 17 травня 2018 року звернулась до відповідача із заявою про призначення пенсії за вислугу років на яку листом від 10.12.2018 № 5257/0309-35 відділ з питань призначення та перерахунків пенсій № 8 Управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області повідомив про відмову у призначенні пенсії за вислугу років через відсутність спеціального стажу 26 років 6 місяців. (а.с.9-11)

Судом встановлено, що листом від 15.04.2019 №1387/К-20/07.05-06 Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області повідомило позивача, що до спеціального стажу за даними трудової книжки зараховані наступні періоди роботи:

- з 09.08.1988 по 02.10.1995 медсестрою інфарктного відділення Львівського обласного кардіологічного диспансеру;

- з 03.10.1995 по 07.10.2005 медсестрою інфарктного відділення Львівського обласного кардіологічного центру;

- з 10.10.2005 по 01.06.2007 медсестрою невідкладної допомоги комунальної 2-ї міської поліклініки;

- з 06.11.2008 по 01.04.2009 старшою медичною сестрою дошкільного навчального закладу № 42;

- з 22.11.2010 по 11.10.2017 сестрою медичною поліклініки "Науково- медичний центр Святої Параскеви". Спеціальний стаж становить 26 років 01 місяць 03 дні.

Зі змісту даного листа встановлено, що відповідачем не зараховано до спеціального стажу періоди роботи на посадах медичної сестри Стоматологічного кабінету ТзОВ "СІМ" з 04.06.2007 по 01.09.2007, медичної сестри ТзОВ "СІНЕВО УКРАЇНА" з 14.03.2008 по 06.10.2008, медичної сестри ТзОВ "УНІЛАБ" з 13.04.2009 по 05.08.2009, медичної сестри ТзОВ "МСЛ Центр" з 15.09.2009 по 04.01.2010, оскільки не підтверджено акредитаційними сертифікатами роботу в закладах охорони здоров`я.

Також вказано, що термін дії акредитаційного сертифікату (серія M3 № 009872) наданого позивачем з 20.07.2012 по 20.07.2015, а період роботи медичною сестрою ТзОВ "Сінево Україна" з 14.03.2008 по 06.10.2008. (а.с.33-34)

Позивач не погодився з таким рішенням відповідача, та звернувся до суду з даним позовом.

Завданням адміністративного судочинства відповідно до ч.1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України) є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Однією із основних засад (принципів) адміністративного судочинства відповідно до п.4 ч.3 ст. 2 КАС України є змагальність сторін, диспозитивність та офіційне з`ясування всіх обставин у справі.

Доказами в адміністративному судочинстві відповідно до ч.1 ст.72 КАС України є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Докази суду надають відповідно до ч.3 ст.77 КАС України учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Пунктом 2-1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України від 09.07.2003 № 1058 - IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі Закон 1058) збережено право на пенсію за вислугу років, зокрема, медичних працівників за умови, якщо вони на день набрання чинності Законом України, від 03.10.2017 № 2148-VII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" (на 11 жовтня 2017 року) мають вислугу років, потрібну для призначення пенсії за вислугу років.

Порядок обчислення спеціального стажу та умов, за яких визначається право на пенсію за вислугу років, регламентовані Законом України від 05.11.91 № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (далі Закон № 1788-XII).

Відповідно до пункту «е» статті 55 Закону № 1788-XII право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального захисту населення за наявності спеціального стажу роботи від 25 років до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку.

Згідно з Переліком до спеціального стажу, який дає право на пенсію за вислугу років, зараховуються періоди роботи на посадах лікарів та середнього медичного персоналу (незалежно від найменування посад) у лікарняних закладах, лікувально-профілактичних закладах особливого типу, лікувально-трудових профілакторіях, амбулаторно-поліклінічних закладах, закладах швидкої та невідкладної медичної допомоги, закладах переливання крові, закладах охорони материнства і дитинства, санаторно-курортних закладах, установах з проведення лабораторних та інструментальних досліджень і випробувань Держсанепідслужби та територіальних органах Держсанепідслужби (щодо працівників, які не є державними службовцями), діагностичних центрах.

Разом з тим відповідно до примітки 2 до Переліку робота за спеціальністю в закладах, установах і на посадах, передбачених цим Переліком, дає право на пенсію незалежно від форми власності та відомчої підпорядкованості закладів і установ.

Визначення поняття «заклад охорони здоров`я» наведено в статті 3 Основ законодавства України про охорону здоров`я від 19 листопада 1992 року № 2801-ХІІ (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) - це юридична особа будь-якої форми власності та організаційно-правової форми або її відокремлений підрозділ, основним завданням яких є забезпечення медичного обслуговування населення на основі відповідної ліцензії та професійної діяльності медичних (фармацевтичних) працівників.

Відповідно до частини другої статті 16 цих Основ заклади охорони здоров`я створюються підприємствами, установами та організаціями з різними формами власності, а також приватними особами за наявності необхідної матеріально-технічної бази і кваліфікованих фахівців.

Порядок і умови створення закладів охорони здоров`я, державної реєстрації та акредитації цих закладів, а також порядок ліцензування медичної та фармацевтичної практики визначаються актами законодавства України.

Відповідно до пункту 1 Порядку державна акредитація закладу охорони здоров`я - це офіційне визнання статусу закладу охорони здоров`я, наявності в ньому умов для надання певного рівня медико-санітарної допомоги, підтвердження його відповідності встановленим критеріям та гарантії високої якості професійної діяльності.

Згідно з пунктом 2 Порядку акредитації підлягають незалежно від форми власності усі заклади охорони здоров`я.

Таким чином, приватне підприємство офіційно набуває статусу закладу охорони здоров`я на підставі акредитації.

Аналогічна правова позиція викладена у Постанові Верховного суду України від 16.09.2015 року №21-1633а15.

Як встановлено з матеріалів справи Діагностичний центр ТзОВ "Сінево України" пройшов акредитацію лише у 2012 році, відповідно до акредитаційного сертифіката, як заклад охорони здоров`я акредитовано з 20.07.2012 року по 20.07.2015 року. (а.с.12).

Оскільки копіями документів, які долучені до заяви позивача не підтверджено акредитацію ТзОВ "Сінево України" як закладу охорони здоров`я у період з 14.03.2008 року по 06.10.2008 року (період роботи ОСОБА_1 ), то зараховувати період роботи в зазначеному товаристві до спеціального стажу за поданими документами немає підстав.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що до стажу роботи, який дає право на пенсію за вислугу років, зараховується, зокрема, робота на посадах медичних працівників у закладах, які офіційно набули статусу закладу охорони здоров`я на підставі акредитації.

Таким чином, зважаючи на відсутність належних доказів на підтвердження того, що в спірний період роботи позивач працював на посаді, робота на якій дає право на пенсію за вислугу років, суд вважає, що відповідач діяв на підставі та у спосіб, передбачений законодавством України.

З матеріалів справи судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на дату звернення до пенсійного фонду 17.05.2018, досягла 51 рік та її спеціальний стаж становив 26 років 01 місяць 03 дні, що не заперечується відповідачем.

Суд бере до уваги покликання позивача на Рішення № 2-р/2019 від 4 червня 2019 року Конституційного Суду України однак, таке винесено після прийняття відповідачем оскаржуваного в даній справі рішення.

Кожна сторона відповідно до положень ст. 77 КАС України повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги і заперечення, а в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно з ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Суд відповідно до вимог ч.2 ст.2 КАС України, перевірив дії та рішення відповідача чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Матеріали справи свідчать, що відповідні положення відповідачами дотримані повністю, а тому із системного аналізу вище викладених норм та з`ясованих судом обставин позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. 139 КАС України судові витрати позивачеві не відшкодовуються.

Керуючись ст. ст. 2, 8-10, 14, 72-79, 90, 139, 241-246, 250, Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ухвалив:

1. У задоволенні позову ОСОБА_1 про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області вчинити дії - відмовити повністю.

2. Судові витрати відшкодуванню не підлягають.

Рішення може бути оскаржене, згідно зі ст. 295 КАС України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили в порядку статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення суду. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив судове рішення. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складений 29.07.2019 р.

Суддя Коморний О.І.