Справа № 480/1701/19
Суддя: Є.Д. Кравченко
Дата ухвалення: 2019-07-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 липня 2019 р. Справа № 480/1701/19
Сумський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Кравченка Є.Д.,
за участю секретаря судового засідання - Михайленко О.В.,
представника позивача - Міненка С.А.,
представників відповідача: Демченка О.О., Міщенко А.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу № 480/1701/19
за позовом ОСОБА_1
до Головного управління Держпродспоживслужби в Сумській області, державного ветеринарного інспектора, начальника Путивльського районного управління Головного управління Держпродспоживслужби в Сумській області Гончарова Олександра Леонідовича, державного ветеринарного інспектора Путивльського районного управління Головного управління Держпродспоживслужби в Сумській області Безкорсого Володимира Васильовича, державного ветеринарного інспектора Путивльського районного управління Головного управління Держпродспоживслужби в Сумській області Люшиної Надії Василівни
про визнання протиправним та скасування припису, -
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Держпродспоживслужби в Сумській області (далі - відповідач 1), державного ветеринарного інспектора, начальника Путивльського районного управління Головного управління Держпродспоживслужби в Сумській області Гончарова Олександра Леонідовича, державного ветеринарного інспектора Путивльського районного управління Головного управління Держпродспоживслужби в Сумській області Безкорсого Володимира Васильовича, державного ветеринарного інспектора Путивльського районного управління Головного управління Держпродспоживслужби в Сумській області Люшиної Надії Василівни, в якій просить:
- визнати протиправним та скасувати припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері ветеринарної медицини від 23.04.2019 № 7, виданий стосовно ОСОБА_1 ;
- визнати протиправною та скасувати постанову від 26 квітня 2019 року № 2/19-01/115 про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 .
Ухвалою суду від 20.05.2018 відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження у підготовчому судовому засіданні на 12.06.2019.
Ухвалою суду від 12.06.2019 позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Держпродспоживслужби в Сумській області, державного ветеринарного інспектора, начальника Путивльського районного управління Головного управління Держпродспоживслужби в Сумській області Гончарова Олександра Леонідовича, державного ветеринарного інспектора Путивльського районного управління Головного управління Держпродспоживслужби в Сумській області Безкорсого Володимира Васильовича, державного ветеринарного інспектора Путивльського районного управління Головного управління Держпродспоживслужби в Сумській області Люшиної Надії Василівни роз`єднано та виділено у самостійне провадження позовні вимоги щодо визнання протиправною та скасування постанови Головного управління Держпродспоживслужби в Сумській області від 26 квітня 2019 року № 2/19-01/115 про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 . Виділеній справі присвоєно єдиний унікальний номер 480/2130/19.
Ухвалою суду від 12.06.2019 закрито підготовче провадження по справі № 480/1701/19, призначено справу до судового розгляду по суті.
Позовні вимоги мотивовані тим, що 18 квітня 2019 року посадовими особами відповідача було проведено за участі позивача перевірку в домогосподарстві, яке розташоване за адресою АДРЕСА_1 та належить на праві власності ОСОБА_2 . За результатами перевірки відповідачем було складено оскаржуваний припис, яким зобов`язано ОСОБА_1 усунути порушення вимог законодавства у сфері ветеринарної медицини. Не погоджуючись із вказаним приписом позивач зауважує, що відповідачем було порушено порядок проведення перевірки, а також в акті перевірки відповідач посилається на нормативно-правові акти, які регулюють діяльність особистих селянських господарств, в той час як позивач таку діяльність не здійснює, статусу члена чи засновника особистого селянського господарства не має, а відтак не міг порушити вказані норми законодавства.
У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив суд їх задовольнити.
Представники Головного управління Держпродспоживслужби в Сумській області у судовому засіданні проти позову заперечували, просили суд відмовити у його задоволенні.
Від Головного управління Держпродспоживслужби в Сумській області до суду надійшов письмовий відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що в ході епізоотичного обстеження особистого домогосподарства ОСОБА_1 встановлено грубі порушення Закону України «Про ветеринарну медицину», наказу Державного департаменту ветеринарної медицини Мінагрополітики України від 19.12.2006 року №100 «Про затвердження Ветеринарно-санітарних вимог утримання птиці в особистих селянських господарствах», що може призвести до виникнення гостро-інфекційних та хронічних захворювань птиці на території району та міста.
За таких обставин, на переконання відповідача 1, за результатами епізоотичного обстеження домогосподарства ОСОБА_1 Головним управлінням Держпродспоживслужби в Сумській області обґрунтовано та правомірно складено припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері ветеринарної медицини від 23.04.2019 № 7.
Відповідачі державний ветеринарний інспектор, начальник Путивльського районного управління Головного управління Держпродспоживслужби в Сумській області Гончаров Олександр Леонідович, державний ветеринарний інспектор Путивльського районного управління Головного управління Держпродспоживслужби в Сумській області Безкорсий Володимир Васильович, державний ветеринарний інспектор Путивльського районного управління Головного управління Держпродспоживслужби в Сумській області Люшина Надія Василівна у судове засіданні не прибули, про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлені належним чином, відзивів на позовну заяву до суду не подали.
Заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що з 17.04.2019 по 23.04.2019 на виконання наказу Головного управління Держпродспоживслужби в Сумській області № 31-АГ від 09.04.2019 (а.с. 53) спеціалістами Путивльського районного управління Головного управління Держпродспоживслужби в Сумській області здійснено епізоотичне обстеження особистого домогосподарства ОСОБА_1 в його присутності за адресою: с. Сиромятнікове, Путивльський район, Сумська область щодо виконання вимог ветеринарного законодавства, зокрема Закону України «Про ветеринарну медицину», наказу Державного департаменту ветеринарної медицини Мінагрополітики України від 19.12.2006 року №100 «Про затвердження Ветеринарно-санітарних вимог утримання птиці в особистих селянських господарствах», за результатами якого складено акт епізоотичного обстеження від 23.04.2019 № 1.
Актом епізоотичного обстеження від 23.04.2019 № 1 встановлено наступні обставини. У володінні ОСОБА_1 знаходиться близько 1200 голів курей несучок крос ОСОБА_3 лайт, близько 300 голів гусей, 8 коней, домогосподарство знаходиться в 10 км від птахогосподарства ФГ «Натон», де утримується 124 тисячі голів курей-несучок, завезених з Угорщини протягом 2017-2019 років. Згідно статті 34 Закону України «Про ветеринарну медицину» ОСОБА_1 не провів реєстрацію тваринницької потужності. Зі слів ОСОБА_1 птиця - 1200 голів курей несучок крос Ломан лайт була завезена 15.12.2018 без повідомлення Путивльського районного управління та без дозволу Головного управління Держпродспоживслужби в Сумській області, без супровідних ветеринарних документів, тому профілактичний карантин не був проведений і не були проведені діагностичні дослідження та профілактичні щеплення. Утримання курей напільне, в антисанітарних умовах, з порушенням ветеринарно-санітарних вимог до температурного режиму утримання, в умовах підвищеної вологості, годівлі та напування. Відсутня клітка-ізолятор, вольєри для курей. Зона утримання птиці відмежована від решти приміщення ганчірковою завісою. Зі слів ОСОБА_1 яйця виробляються для власного споживання. Для годівлі птиці використовується корма невідомого походження, без ветеринарних документів та документів, що підтверджують їх безпечність. Корма зберігаються в мішках, на піддонах, щільно до стіни, в умовах що не забезпечують захист від гризунів. Зі слів ОСОБА_1 гуси завезені 3-4 роки тому, також без повідомлення та дозволу ветеринарної служби району, тому профілактичний карантин не був проведений і не були проведені діагностичні дослідження та профілактичні щеплення, які не проводяться і на даний час. Зі слів ОСОБА_1 , яйця гусячі реалізує населенню району з метою інкубації без підтвердження благополуччя домогосподарства щодо інфекційних захворювань. В час перельоту (міграції) дикої птиці, кури та гуси не утримуються в закритому режимі (можливий контакт з синантропною та дикою перелітною птицею), що може привести до виникнення захворювання птиці на високо патогенний грип птиці. На час обстеження гуси перебували у вигульному вольєрі, в якому відсутній захисний щит від прямого сонячного опромінювання (з 12.00 до 14.00) та купальні канавки. Вольєр огороджений металевою сіткою висота огорожі 1,7 м. (повинна бути не менше 2 м). В особистому господарстві відсутні ветеринарно-санітарні об`єкти: дезкилими, відсутня огорожа згідно діючих будівельних норм, грубо порушується Закон України «Про побічні продукти тваринного походження, не призначені для споживання людиною» 287-VІІІ від 7 квітня 2015 року - не організованій окремий майданчик для складання посліду для біотермічного знезараження. Дератизаційні, дезінфекційні, дезінсекційні заходи не проводяться, відсутній спецодяг. Грубе порушення Закону України «Про ветеринарну медицину», Ветеринарно-санітарних правил для птахівничих господарств призведе до виникнення гостро-інфекційних та хронічних захворювань птиці на території району та області (а.с. 59-62).
На підставі вищевказаного акту епізоотичного обстеження Головним управління Держпродспоживслужби в Сумській області складено припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері ветеринарної медицини від 23.04.2019 № 7 (а.с. 63-65), яким вимагається від ОСОБА_1 усунути наступні порушення:
1) статті 34 Закону України «Про ветеринарну медицину», а саме: не проведено реєстрацію тваринницької потужності, у термін до 08.05.2019;
2) статті 35 Закону України «Про ветеринарну медицину», пункту 3.3 Ветеринарно-санітарних вимог до утримання птиці в особистих селянських господарствах, затверджених наказом Державного департаменту ветеринарної медицини Мінагрополітики України від 19.12.2006 № 100, а саме: завезення тварин та птиці до власного домогосподарства ОСОБА_1 без проведення профілактичного карантину, лабораторно-діагностичних досліджень птиці на напругу імунітету до хвороби Ньюкасла, високо-патогенний грип птиці, у термін до 15.05.2019;
3) пункту 2 статті 5 Закону України «Про ідентифікацію та реєстрацію тварин», а саме: утримання коней без проведення ідентифікації, у термін до 08.05.2019;
4) пункту 3.3 Ветеринарно-санітарних вимог до утримання птиці в особистих селянських господарствах, затверджених наказом Державного департаменту ветеринарної медицини Мінагрополітики України від 19.12.2006 № 100, пункту 3.3 Правил ветеринарно-санітарної експертизи яєць свійської птиці, затверджених наказом Головного державного інспектора ветеринарної медицини України від 07.09.2001 № 70, а саме: реалізація яйця курячого населенню без наявності відповідних ветеринарних документів та без підтвердження благополуччя домогосподарства щодо інфекційних захворювань, у термін до 15.05.2019;
5) пункту 5 Ветеринарно-санітарних вимог до утримання птиці в особистих селянських господарствах, затверджених наказом Державного департаменту ветеринарної медицини Мінагрополітики України від 19.12.2006 № 100, а саме: територія та приміщення для утримання птиці не відповідають п. 5 Ветеринарно-санітарних вимог до утримання птиці в особистих селянських господарствах, у термін до 15.05.2019.
Надаючи оцінку правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов`язки та відповідальність суб`єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) визначаються Законом України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» від 05.04.2007 877-V (далі - Закон України № 877-V).
Згідно із ч. 1 ст.1 Закону України № 877-V визначено, що державний нагляд (контроль) діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування (далі - органи державного нагляду І (контролю)) в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання Порушенням вимог законодавства суб`єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища; заходи державного нагляду (контролю) планові та позапланові заходи, які здійснюються шляхом проведення перевірок, ревізій, оглядів, обстежень та інших дій; спосіб здійснення державного нагляду (контролю) процедура здійснення державного нагляду (контролю), визначена законом.
Відповідно до статті 3 Закону № 877-V державний нагляд (контроль) здійснюється за принципами: здійснення державного нагляду (контролю) лише за наявності підстав та в порядку, визначеному законом; відкритості, прозорості, плановості й системності державного нагляду (контролю).
Згідно із ст. 7 Закону України № 877-V для здійснення планового або позапланового заходу орган державного нагляду (контролю) видає наказ (рішення, розпорядження), який має містити найменування суб`єкта господарювання, щодо якого буде здійснюватися захід, та предмет перевірки.
Згідно із ст. 1 Закону України "Про ветеринарну медицину" державний ветеринарно-санітарний контроль - функції, що виконуються державними ветеринарними інспекторами та/або офіційними ветеринарними лікарями і полягають у постійному забезпеченні виконання встановлених чинним законодавством ветеринарно-санітарних заходів та технічних регламентів.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 статті 10 Закону України "Про ветеринарну медицину" державний ветеринарно-санітарний контроль здійснюється державними ветеринарними інспекторами. Головний державний ветеринарний інспектор України може надавати лікарям ветеринарної медицини, які працюють у державних установах ветеринарної медицини, та ліцензованим лікарям ветеринарної медицини повноваження державного ветеринарного інспектора на проведення державного ветеринарно-санітарного контролю. Втручання в роботу офіційних ветеринарних лікарів щодо здійснення державного ветеринарно-санітарного контролю забороняється.
Згідно із ч.ч. 1, 2 статті 11 Закону України "Про ветеринарну медицину" державні ветеринарні інспектори та офіційні ветеринарні лікарі, які здійснюють державний ветеринарно-санітарний контроль, мають право: 1) перевіряти під час транспортування об`єктів державного ветеринарно-санітарного контролю та нагляду додержання ветеринарно-санітарних заходів і наявність відповідних супровідних ветеринарних документів; 2) перевіряти безпечність неїстівних продуктів тваринного походження, у тому числі шляхом розширеного ветеринарно-санітарного контролю, щодо їх відповідності вимогам законодавства та технічним регламентам; 3) проводити відбір зразків товарів та інших об`єктів державного ветеринарно-санітарного контролю та нагляду для проведення ветеринарно-санітарної експертизи; 4) проводити оцінку зразків неїстівних продуктів тваринного походження та інших об`єктів державного ветеринарно-санітарного контролю та нагляду з метою перевірки додержання ветеринарно-санітарних заходів і мінімальних показників якості, встановлених відповідними технічними регламентами; 5) перевіряти ветеринарно-санітарний стан виробничих приміщень та умов зберігання репродуктивного матеріалу; 6) перевіряти дотримання ветеринарно-санітарних заходів на потужностях (об`єктах), які використовуються для утримання тварин, виробництва та обігу неїстівних продуктів тваринного походження, ветеринарних препаратів, субстанцій, кормових добавок, преміксів, кормів тваринного походження, готових кормів, репродуктивного матеріалу, засобів догляду за тваринами; 7) вносити пропозиції щодо призупинення, поновлення або анулювання (скасування) експлуатаційних дозволів; 8) здійснювати інспектування та в разі необхідності видавати розпорядження або приписи щодо дезінфекції транспортних засобів, які переміщувалися через карантинні зони хвороб, що підлягають повідомленню; 9) здійснювати стандартний прикордонний ветеринарно-санітарний контроль за об`єктами державного ветеринарно-санітарного контролю та нагляду, що перевозяться транзитом; 10) здійснювати стандартний прикордонний ветеринарно-санітарний контроль, а за необхідності - вибірковий або розширений контроль за об`єктами державного ветеринарно-санітарного контролю та нагляду, що імпортуються або експортуються; 11) видавати міжнародні ветеринарні сертифікати на товари, що експортуються.
Державні ветеринарні інспектори та офіційні ветеринарні лікарі, які здійснюють державний ветеринарно-санітарний контроль, зобов`язані: 1) додержуватися вимог законів і нормативно-правових актів з питань ветеринарної медицини та охорони праці; 2) негайно повідомляти керівників відповідних державних органів ветеринарної медицини про виявлені порушення ветеринарно-санітарних заходів, встановлених законодавством.
Стосовно порушень, викладених у пунктах 1,3 припису суд зазначає наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 34 Закону України "Про ветеринарну медицину" особи, які вирощують тварин для власного споживання, включаючи велику рогату худобу, свиней, овець, кіз, кролів та птицю, за винятком непродуктивних тварин, а також тих, що вирощуються з рекреаційною метою, зобов`язані реєструватися у відповідних державних органах ветеринарної медицини. У реєстрі зазначаються ім`я власника тварин, адреса, телефон та інша інформація, види тварин, що утримуються відповідною особою, кількість тварин кожного виду.
Згідно із п. 2 ст. 5 Закону України "Про ідентифікацію та реєстрацію тварин" юридичні та фізичні особи, що провадять діяльність з розведення та утримання тварин, зобов`язані подавати для реєстрації дані про ідентифікованих тварин, господарства їх розведення та утримання, переміщення, забій, утилізацію, загибель, падіж тварин.
Як встановлено актом епізоотичного обстеження від 23.04.2019 № 1, та не заперечувалось представником позивача у судовому засіданні, у власності ОСОБА_1 знаходиться близько 1200 голів курей, близько 300 голів гусей та 8 коней, при цьому реєстрація зазначених тварин у відповідних державних органах ветеринарної медицини позивачем не проводилась.
Не погоджуючись із висновком відповідача 1 про наявність обов`язків проводити реєстрацію тваринницької потужності, подавати дані про ідентифікованих тварин до у відповідних державних органів ветеринарної медицини, ОСОБА_1 посилається на те, що він не є учасником чи засновником особистого селянського господарства, а тому дія нормативно-правових актів, якими передбачено таку необхідність, на нього не поширюється.
Проте, суд зазначає, що статею 34 Закону України "Про ветеринарну медицину" прямо передбачено, що її дія стосується саме осіб, які вирощують тварин для власного споживання, а не особистих селянських господарств.
Що стосується Закону України "Про ідентифікацію та реєстрацію тварин", то його дія, також, поширюється на позивача, оскільки ОСОБА_1 займається утриманням тварин, зокрема, у його володінні перебуває 8 коней.
Так, відповідно до ст. 3 Закону України "Про ідентифікацію та реєстрацію тварин" дія цього Закону поширюється на юридичних і фізичних осіб, що займаються розведенням та утриманням тварин, проводять їх продаж, забій, утилізацію, надають послуги зі штучного осіменіння та організовують виставки тварин.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що пункти 1, 3 припису Головного управління Держпродспоживслужби в Сумській області від 23.04.2019 № 7 є обґрунтованими, правомірними, а позовні вимоги в частині їх скасування задоволенню не підлягають.
Щодо порушень, викладених у пунктах 2, 4, 5 припису, суд зазначає наступне.
Відповідно до ст. 35 Закону України "Про ветеринарну медицину" тварини, що надходять до стада з інших потужностей (об`єктів) або придбані на внутрішньому ринку, підлягають обов`язковому профілактичному карантину протягом визначеного періоду. Протягом профілактичного карантину тварини утримуються окремо у спеціально відведених ізольованих місцях (карантинних пунктах) під наглядом державного ветеринарного інспектора, уповноваженого або ліцензованого лікаря ветеринарної медицини та підлягають ветеринарно-санітарному обстеженню. Тварини допускаються у стадо тільки після закінчення профілактичного карантину тварин на підставі письмового дозволу державного ветеринарного інспектора.
Згідно із п. 3.3 Ветеринарно-санітарних вимог до утримання птиці в особистих селянських господарствах, затверджених наказом Державного департаменту ветеринарної медицини Мінагрополітики України від 19.12.2006 № 100 придбана птиця повинна пройти профілактичний карантин, для цього її утримують окремо від загального птахопоголів`я протягом 30 днів. У період карантину власник повинен повідомити спеціаліста ветеринарної медицини про придбання птиці, виконувати надані ним рекомендації щодо утримання птиці в цей період та сприяти проведенню необхідних лабораторних досліджень птиці тощо. Птицю розміщують у чистому, продезінфікованому приміщенні. Заново побудований пташник також перед посадкою поголів`я очищають і дезінфікують.
Відповідно до п. 3.2 Ветеринарно-санітарних вимог до утримання птиці в особистих селянських господарствах, затверджених наказом Державного департаменту ветеринарної медицини Мінагрополітики України від 19.12.2006 № 100 з метою запобігання занесенню збудників інфекції на територію особистого селянського господарства придбання інкубаційних яєць, добового молодняку тощо здійснюється тільки за наявності відповідних ветеринарних документів в осіб чи підприємців, які реалізують птахопродукцію, керуючись чинними Правилами ветеринарно-санітарної експертизи яєць свійської птиці (z0850-01), затвердженими наказом Головного державного інспектора ветеринарної медицини України від 7 вересня 2001 року N 70 (0849-01) та зареєстрованими Міністерством юстиції України 27 вересня 2001 року за N 850/6041.
Згідно із п. 3.3 Правил ветеринарно-санітарної експертизи яєць свійської птиці (z0850-01), затверджених наказом Головного державного інспектора ветеринарної медицини України від 7 вересня 2001 року N 70 реалізація (заготівля) яєць у господарствах різної форми власності та від птиці, яка утримується на присадибних господарствах громадян, допускається за умови благополуччя їх щодо інфекційних захворювань: туберкульозу, орнітозу, сальмонельозу тощо.
Пунктом 5 Ветеринарно-санітарних вимог до утримання птиці в особистих селянських господарствах, затверджених наказом Державного департаменту ветеринарної медицини Мінагрополітики України від 19.12.2006 № 100 встановлено вимоги до птахівничих приміщень та території.
Відповідно до п. 5.1 Ветеринарно-санітарних вимог до утримання птиці в особистих селянських господарствах, затверджених наказом Державного департаменту ветеринарної медицини Мінагрополітики України від 19.12.2006 № 100, приміщення для утримання птиці повинно бути спроектовано і побудовано так, щоб забезпечити зручне та належне у ветеринарному та санітарному відношенні утримання. Це означає, що власник повинен враховувати господарсько-побутові умови, санітарно-гігієнічні та протипожежні вимоги, а також загальне об`єктно-планувальне рішення забудови садиби. При розміщенні птахоферм необхідно дотримуватися мінімальних розмірів санітарно-захисних зон у відповідності до вимог санітарних норм та правил, керуючись Ветеринарно-санітарними правилами для птахівницьких господарств і вимогами до їх проектування, затвердженими наказом Головного інспектора ветеринарної медицини від 3 липня 2001 року N 53 (z0565-01 ) та зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 5 липня 2001 року за N 565/5756.
Водночас, суд погоджується із твердженням позивача про те, що дія Ветеринарно-санітарних вимог до утримання птиці в особистих селянських господарствах, затверджених наказом Державного департаменту ветеринарної медицини Мінагрополітики України від 19.12.2006 № 100 та Правил ветеринарно-санітарної експертизи яєць свійської птиці, затверджених наказом Головного державного інспектора ветеринарної медицини України від 07.09.2001 № 70 не поширюється на ОСОБА_1 , оскільки останній не є ані засновником, ані членом особистого селянського господарства.
Так, відповідно до п. 1.2 Ветеринарно-санітарних вимог до утримання птиці в особистих селянських господарствах, затверджених наказом Державного департаменту ветеринарної медицини Мінагрополітики України від 19.12.2006 № 100, цим нормативно-правовим актом установлюються ветеринарні та санітарні вимоги щодо утримання, вирощування та розведення птиці в особистих селянських господарствах, виробництва, зберігання яєць свійської птиці або добового молодняку.
Згідно із п. 1.4 Правил ветеринарно-санітарної експертизи яєць свійської птиці, затверджених наказом Головного державного інспектора ветеринарної медицини України від 07.09.2001 № 70 ці Правила є обов`язковими для органів виконавчої влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій та інших юридичних осіб, незалежно від форми власності та підпорядкованості, фізичних осіб, у тому числі індивідуальних підприємців без утворення юридичної особи), діяльність яких здійснюється у сфері обігу яєць свійської птиці (далі - суб`єкти господарювання).
Відповідно до статті 1 Закону України «Про особисте селянське господарство» визначено, що особисте селянське господарство - це господарська діяльність, яка проводиться без створення юридичної особи фізичною особою індивідуально або особами, які перебувають у сімейних чи родинних відносинах і спільно проживають, з метою задоволення особистих потреб шляхом виробництва, переробки і споживання сільськогосподарської продукції, реалізації її надлишків та надання послуг з використанням майна особистого селянського господарства, у тому числі й у сфері сільського зеленого туризму. Члени особистого селянського господарства здійснюють діяльність на свій розсуд і ризик у межах встановленого правового господарського порядку, дотримуючись вимог цього Закону, законів України, інших нормативно-правових актів. Діяльність, пов`язана з веденням особистого селянського господарства, не відноситься до підприємницької діяльності.
Згідно із ст. 3 Закону України «Про особисте селянське господарство» дія цього Закону поширюється на фізичних осіб, яким у встановленому законом порядку передано у власність або оренду земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства.
Відповідно до ст. 4 Закону України «Про особисте селянське господарство» особисті селянські господарства підлягають обліку. Облік особистих селянських господарств здійснюють сільські, селищні, міські ради за місцем розташування земельної ділянки в порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері статистики.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 не є суб`єктом господарської діяльності, а також головою чи членом особистого селянського господарства, йому у встановленому законом порядку не передавались у власність або оренду земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства, що підтверджується довідкою виконавчого комітету Новослобідської сільської ради Путивльського району Сумської області від 06.05.2019 № 206 та довідкою Путивльської міської ради від 10.05.2019 № 730 (а.с. 28, 29). Жодних доказів, які б підтверджували зворотне відповідачем 1 суду надано не було.
Отже, Головним управлінням Держпродспоживслужби в Сумській області було безпідставно складено пункти 2, 4, 5 припису від 23.04.2019 № 7, якими зобов`язано ОСОБА_1 усунути порушення вимог Ветеринарно-санітарних вимог до утримання птиці в особистих селянських господарствах, затверджених наказом Державного департаменту ветеринарної медицини Мінагрополітики України від 19.12.2006 № 100 та Правил ветеринарно-санітарної експертизи яєць свійської птиці, затверджених наказом Головного державного інспектора ветеринарної медицини України від 07.09.2001 № 70, дія яких на позивача не поширюється.
Крім того, суд звертає увагу на те, що факти реалізації позивачем яєць курячих, яєць гусячих населенню не підтверджуються жодними належними доказами, а територія та приміщення, які, на переконання відповідача 1, ОСОБА_1 мав утримувати в належному ветеринарно-санітарному стані, належать іншій особі, а саме ОСОБА_2 на підставі договору дарування від 20.02.2001 (а.с. 30).
Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Згідно із частинами першою та другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що відповідачем належним чином не доведено правомірність пунктів 2, 4, 5 припису Головного управління Держпродспоживслужби в Сумській області про усунення порушень вимог законодавства у сфері ветеринарної медицини від 23.04.2019 № 7, а тому позовні вимоги в частині визнання їх протиправними та скасування є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Водночас пункти 1, 3 припису Головного управління Держпродспоживслужби в Сумській області про усунення порушень вимог законодавства у сфері ветеринарної медицини від 23.04.2019 № 7 відповідають вимогам частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, є обґрунтованими та не підлягають скасуванню.
За таких обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково.
Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держпродспоживслужби в Сумській області судовий збір у розмірі 461, 04 грн.
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241- 246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -
В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Держпродспоживслужби в Сумській області, державного ветеринарного інспектора, начальника Путивльського районного управління Головного управління Держпродспоживслужби в Сумській області Гончарова Олександра Леонідовича, державного ветеринарного інспектора Путивльського районного управління Головного управління Держпродспоживслужби в Сумській області Безкорсого Володимира Васильовича, державного ветеринарного інспектора Путивльського районного управління Головного управління Держпродспоживслужби в Сумській області Люшиної Надії Василівни про визнання протиправним та скасування припису задовольнити частково.
Визнати протиправними та скасувати пункти 2, 4, 5 припису Головного управління Держпродспоживслужби в Сумській області про усунення порушень вимог законодавства у сфері ветеринарної медицини від 23.04.2019 № 7, виданого стосовно ОСОБА_1 .
У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Апеляційні скарги до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подаються через Сумський окружний адміністративний суд.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Є.Д. Кравченко

Повний текст рішення складений та підписаний 25.07.2019.