Справа № 420/373/19
Суддя: Яковлєв О.В.
Дата ухвалення: 2019-07-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 липня 2019 р. м.ОдесаСправа № 420/373/19

Головуючий в 1 інстанції: Бутенко А.В. рішення суду першої інстанції прийнято у м. Одеса 28 березня 2019 року об 12 год. 34 хв.

Судова колегія П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача: Яковлєва О.В.,

суддів Градовського Ю.М., Крусяна А.В.,

при секретарі Голобородько Д.В.,

за участі сторін:

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача Журавльова А.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 28 березня 2019 року, у справі за позовом ОСОБА_3 до Головного управління Національної поліції в Одеській області про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,-

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач звернувся до суду з позовом у якому заявлено вимоги Головному управлінню Національної поліції в Одеській області про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, у сумі 96 994,32 грн., а також моральної шкоди, у сумі 112 671,00 грн.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 28 березня 2019 року частково задоволено позовні вимоги та стягнуто з Головного управління Національної поліції в Одеській області на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу, у сумі 60 388,44 грн.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням відповідачем подано апеляційну скаргу з якої вбачається про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а тому просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовано тим, що судом першої інстанції не враховано того факту, що позивач відмовився від поновлення на посаді, на якій його поновлено судом, а тому він не має права на отримання середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Крім того, апелянт вважає, що судом першої інстанції невірно розраховано середній заробіток позивача, без врахування виплачених йому коштів у лютому 2018 року.

В свою чергу, позивачем подано відзив на вказану апеляційну скаргу у якому зазначено, що судом першої інстанції прийнято законне та обґрунтоване рішення про необхідність стягнення на його користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу, а також вірно розраховано останній.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а оскаржуване судове рішення - зміні, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що наказом ГУНП в Одеській області № 63 від 10 січня 2018 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеській області» ОСОБА_3 був притягнутий до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби в поліції.

Наказом ГУНП в Одеській області № 211 о/с від 08 лютого 2018 року ОСОБА_3 був звільнений з займаної посади, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 77 ЗУ «Про Національну поліцію» у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби.

При цьому, рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 22 листопада 2018 року, у справі № 815/1591/18, визнано протиправними та скасовано зазначені накази, а також поновлено ОСОБА_3 на посаді слідчого СВ Ізмаїльського ВП Головного управління Національної поліції в Одеській області.

Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 23 січня 2019 року повернуто апеляційну скаргу Головного Управління Національної поліції в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 12 листопада 2018 року.

В свою чергу, при винесенні рішення у справі № 815/1591/18 не розглядалось питання про стягнення з ГУНП в Одеській області на користь ОСОБА_3 середнього заробітку за час вимушеного прогулу, а тому позивач звернувся до суду із даним адміністративним позовом.

За наслідком встановлених обставин справи судом першої інстанції зроблено висновок про часткове задоволення позовних вимог та про стягнення на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу, у сумі 60 388,44 грн., з чим частково погоджується колегія суддів, з огляду на наступне.

Так, Закон України «Про національну поліцію» визначає правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України.

Згідно ч. 1 ст. 94 ЗУ «Про національну поліцію», поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання.

Частиною 2 вказаної статті встановлено, що Порядок виплати грошового забезпечення визначає Міністр внутрішніх справ України.

В даному випадку, Порядок та умови виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання затверджено Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06 квітня 2016 року № 260.

Пунктом 9 розділу І вказаного Порядку встановлено, що при виплаті поліцейським грошового забезпечення за неповний місяць розмір виплати за кожний календарний день визначається шляхом ділення суми грошового забезпечення за повний місяць на кількість календарних днів у місяці, за який здійснюється виплата.

При цьому, згідно п. 4 Розділу XI ЗУ «Про національну поліцію», до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом акти законодавства застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Так, згідно ч. 2 ст. 235 КЗпП України, при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

В свою чергу, постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100 затверджено Порядок обчислення середньої заробітної плати, відповідно до п. 2 якого середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата.

Пунктом 8 вищезазначеного Порядку встановлено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Колегією суддів встановлено, що у межах спірних правовідносин позивачем заявлено даний адміністративний позов про стягнення на його користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу за наслідком встановлення факту його протиправного звільнення зі служби в поліції у адміністративній справі № 815/1591/18.

В даному випадку, позивач, за наслідком винесення судового рішення про його поновлення на роботі, безумовно отримує право на виплату йомо середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

При цьому, надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів зазначає, що Порядок та умови виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, затверджений наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06 квітня 2016 року № 260, що є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює спірні правовідносини.

В свою чергу, з аналізу положень вказаного Порядку вбачається, що при обчисленні середнього розміру грошового утримання за весь час вимушеного прогулу поліцейського, обрахуванню підлягає сума, виходячи із розміру середньоденного заробітку поліцейського та календарних днів вимушеного прогулу.

При цьому, колегія суддів зазначає, що положеннями вказаного Порядку не вставлено механізму обрахування середньоденного грошового забезпечення поліцейських, а тому до застосування у цій частині підлягають положення Порядку обчислення середньої заробітної плати, що затверджені постановою КМУ № 100 від 08 лютого 1995 року.

В даному випадку, судом першої інстанції, враховуючи інформацію з наявного у матеріалах справи витягу з особової картки ОСОБА_3 , вірно встановлено, що сума грошового забезпечення ОСОБА_3 за два останніх повних місяці служби у поліції становить 10 758,62, а саме: за грудень 2017 року - 7500,50 грн., за січень 2018 року - 3258,12 грн.

Внаслідок чого, середньоденне грошове забезпечення позивача складає 173,53 грн. (7500,50 грн. + 3258,12 грн. = 10758,60 / 62 календарні дні).

При цьому, є безпідставними посилання апелянта на необхідність застосування при визначенні середньоденного грошового забезпечення позивача Порядку № 260, а як наслідок враховувати заробіток позивача у лютому 2018 року, так як вже зазначалось колегією суддів вище, механізм обрахування середньоденного грошового забезпечення поліцейських встановлений Порядком обчислення середньої заробітної плати, що затверджений постановою КМУ № 100 від 08 лютого 1995 року, що не суперечить жодному спеціальному нормативно-правовому акту.

В свою чергу, щодо встановленого судом першої інстанції періоду вимушеного прогулу позивача, колегія суддів вважає необхідне зазначити наступне.

В даному випадку, судом першої інстанції встановлено, що період вимушеного прогулу позивача складає 348 днів, а саме з 09 лютого 2018 року по 23 січня 2019 року (день набрання судовим рішенням у справі № 815/1591/18 законної сили).

Між тим, згідно п. 3 ч. 1 ст. 373 КАС України, негайно виконуються рішення суду про поновлення на посаді у відносинах публічної служби.

В даному випадку, рішення Одеського окружного адміністративного суду від 12 листопада 2018 року, у справі № 815/1591/18, в частині поновлення позивача на посаді звернуто до негайного виконання.

Внаслідок чого колегія суддів вважає, що факт повернення апеляційної скарги ГУНП в Одеській області апеляційним судом у справі № 815/1591/18 не вплинув на період вимушеного прогулу позивача, так як обов`язок його поновлення виник у суб`єкта владних повноважень з дня прийняття рішення суду першої інстанції.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що період вимушеного прогулу позивача тривав з 09 лютого 2018 року по 12 листопада 2018 року, тобто 277 календарних днів, а тому його грошове забезпечення за відповідний період склало 48 067,81 грн.

В свою чергу, є безпідставними посилання апелянта на те, що позивач відмовився від поновлення на посаді, на якій його поновлено судом, а тому він не має права на отримання середнього заробітку за час вимушеного прогулу, так як вказана обставина жодним чином не змінює характеру вимушеного прогулу позивача, а також встановленого в іншій судовій справі факту його протиправного звільнення зі служби.

Крім того, зазначена відмова від поновлення на посаді надана позивачем після прийняття рішення Одеського окружного адміністративного суду від 12 листопада 2018 року, у справі № 815/1591/18.

Тому, беручи до уваги, що судом першої інстанції допущено порушення норм процесуального права, зокрема, в частині розрахунку періоду вимушеного прогулу позивача, наявні підстави для зміни оскаржуваного судового рішення у відповідній частині.

Керуючись ст.ст. 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Одеській області - задовольнити частково.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 28 березня 2019 року -змінити, виклавши другий абзац його резолютивної частини у наступній редакції:

«Стягнути з Головного управління Національної поліції в Одеській області на користь ОСОБА_3 середній заробіток за час вимушеного прогулу, за період з 09 лютого 2018 року по 12 листопада 2018 року, у сумі 48 067 (сорок вісім тисяч шістдесят сім) гривень 81 копійка».

В решті рішення Одеського окружного адміністративного суду від 28 березня 2019 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів після складання повного судового рішення, відповідно до вимог ст. 243 КАС України.

Повний текст судового рішення складено 23 липня 2019 року.

Головуючий суддя Яковлєв О.В.
Судді Градовський Ю.М. Крусян А.В.