Справа № 805/1175/17-а
Суддя: Яковенко М.М.
Дата ухвалення: 2019-07-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА
Іменем України

25 липня 2019 року
м. Київ
справа № 805/1175/17-а
адміністративне провадження № К/9901/17872/18
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача Яковенка М. М.,

суддів Дашутіна І. В., Мартинюк Н. М.,

розглянувши у порядку письмового провадження в касаційній інстанції адміністративну справу № 805/1175/17-а

за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Мар`їнського районного відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області, Головного управління Національної поліції в Донецькій області про стягнення коштів,

за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Донецького апеляційного адміністративного суду (колегія у складі суддів: О. О. Шишов, І. В. Сіваченко, О. О. Чебанов) від 30 травня 2017 року,

ВСТАНОВИВ:
І. РУХ СПРАВИ
1. ОСОБА_1 (далі позивач, скаржник) звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив стягнути з Головного управління Національної поліції в Донецькій області (далі - ГУ НП в Донецькій області) на його користь за період з липня 2014 року по листопад 2014 року винагороду за безпосередню участь в антитерористичній операції, а саме: за липень 2014 року 9558,80 грн., за серпень 2014 року 4469,52 грн., за вересень 2014 року 7480,57 грн., за жовтень 2014 року 16268,79 грн., за листопад 2014 року 5075,63 грн., загальною сумою 42853,31 грн. з відповідними відрахуванням установлених законом податків та інших обов`язкових платежів та допустити негайного стягнення суми за один місяць, а саме: за листопад 2014 року у розмірі 5075,63 грн. з відповідними відрахуванням установлених законом податків та інших обов`язкових платежів.

2. Вимоги адміністративного позову мотивовано тим, що позивач проходив службу в органах внутрішніх справ в Мар`їнському РВ ГУ НП України в Донецькій області у званні майор поліції та у період з 07 липня 2014 року по 06 листопада 2015 року, з 07 листопада 2015 року по 29 вересня 2016 року безпосередньо брав участь в антитерористичній операції (далі АТО). Однак, в порушення діючого законодавства за період з 01 липня 2014 року по 30 листопада 2014 року відповідної нагороди за таку участь не отримав.

3. Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 30 березня 2017 року адміністративний позов ОСОБА_1 до ГУ НП в Донецькій області, Мар`їнського районного відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області (далі - Мар`їнського РВ ГУ МВС України в Донецькій області) про стягнення коштів, задоволено частково.

Стягнуто з ГУ НП в Донецькій області винагороду за безпосередню участь в АТО за липень - листопад 2014 в загальному розмірі 29192, 47 грн, в тому числі: за липень 2014 року - 5975,05 грн, за серпень 2014 року 4469,52 грн, за вересень 2014 року 7480,57 грн., за жовтень 2014 року - 9191,70 грн., за листопад 2014 року 2075,63 грн. з відповідними відрахуваннями установлених законом податків та інших обов`язкових платежів.

В решті позовних вимог відмовлено.

4. Постановою Донецького апеляційного адміністративного суду від 30 травня 2017 року скасовано постанову Донецького окружного адміністративного суду від 30 березня 2017 року та прийнято нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

5. Не погоджуючись з рішенням суду апеляційної інстанцій, 29 червня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 30 травня 2017 року та прийняти рішення, яким залишити в силі рішення суду першої інстанції.

6. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 30 жовтня 2017 року визнано причини пропуску строку касаційного оскарження поважними та поновлено строк на касаційне оскарження, внаслідок чого відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1

7. 20 листопада 2017 року на адресу Вищого адміністративного суду України надійшло заперечення на касаційну скаргу від ГУ НП в Донецькій області, в якому відповідач, посилаючись на те, що вимоги касаційної скарги є необґрунтовані та не можуть бути задоволені, просить в задоволенні касаційної скарги відмовити, а рішення суду апеляційної інстанції залишити без змін.

8. Вищим адміністративним судом України справа до розгляду не призначалася.

9. 15 грудня 2017 року розпочав роботу Верховний Суд та набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03 жовтня 2017 року.

10. Відповідно до пп. 4 п. 1 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), в редакції Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03 жовтня 2017 року № 2147VIII, який набрав чинності 15 грудня 2017 року, касаційні скарги (подання) на судові рішення в адміністративних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

11. 07 лютого 2018 року касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 30 травня 2017 року у справі № 805/1175/17-а передано для розгляду до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду (склад колегії суддів: Анцупова Т. О. головуючий суддя, ОСОБА_2 , Кравчук В. М.).

12. На підставі розпорядження заступника керівника апарату Верховного Суду керівника секретаріату Касаційного адміністративного суду від 11 червня 2019 року № 679/0/78-19 призначено повторний автоматизований розподіл цієї справи, у зв`язку з обранням до Великої Палати Верховного Суду судді Анцупової Т. О., що унеможливлює її участь у розгляді касаційної скарги.

13. Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 11 червня 2019 року, визначено склад колегії суддів: Рибачук А. І. головуючий суддя, Бучик А. Ю., Стрелець Т. Г.

14. Ухвалою Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 12 червня 2019 року прийнято до провадження справу № 805/1175/17-а.

15. Ухвалою Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 24 червня 2019 року заяви суддів Рибачук А. І., Бучик А. Ю., Стрелець Т. Г. про самовідвід задоволено, внаслідок чого відведено суддів Рибачук А. І., Бучик А. Ю., Стрелець Т. Г. від участі у розгляду справи № 805/1175/17-а.

16. Розпорядженням Заступника керівника апарату Верховного Суду керівника секретаріату Касаційного адміністративного суду від 25 червня 2019 року № 834/0/78-19 призначено повторний автоматизований розподіл справи та відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу справ між суддями Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 26 червня 2019 року у зазначеній адміністративній справі № 805/1175/17-а (провадження К/9901/17872/18) визначено колегію судової палати з розгляду справ щодо виборчого процесу та референдуму, а також захисту політичних прав громадян у складі: Яковенко М. М. (головуючий суддя), Дашутін І. В., Шишов О. О.

17. Ухвалою Верховного Суду від 12 липня 2019 року прийнято до свого провадження адміністративну справу № 805/1175/17-а за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 30 травня 2017 року.

18. 12 липня 2019 року суддя Шишов О. О. заявив самовідвід з тих підстав, що він приймав участь при розгляді вказаної справи у складі колегії суддів у Донецькому апеляційному адміністративному суді та ухвалою Верховного Суду від 12 липня 2019 року заяву про самовідвід задоволено, наслідок чого відведено суддю Шишова О. О. від розгляду касаційної скарги ОСОБА_1 . Замість відведеного судді Шишова О. О., обрано суддю Мартинюк Н. М. відповідно до протоколу повторного автоматичного розподілу судової справи між суддями від 15 липня 2019 року.

19. Ухвалою Верховного Суду від 23 липня 2019 року закінчено підготовку даної справи до касаційного розгляду та призначено її касаційний розгляд в порядку письмового провадження.

IІ. ОБСТАВИНИ СПРАВИ
20. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проходив службу в органах внутрішніх справ у Мар`їнському РВ ГУ НП України в Донецькій області.

21. В період з 22 жовтня 1995 року по 06 листопада 2015 року проходив службу в органах внутрішніх справ України. Був звільнений наказом ГУ МВС України в Донецькій області від 06 листопада 2015 року № 388 за статтею 64 «з» (у зв`язку з переходом у встановленому порядку на роботу (службу) в інші міністерства, центральні органи виконавчої влади, установи, організації) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29 липня 1991 року № 114.

22. ОСОБА_1 наказом ГУ НП в Донецькій області від 07 листопада 2015 року № 46 о/с було призначено на посаду старшого інспектора Марийського відділення поліції Волноваського відділу поліції ГУ НП в області.

23. Згідно з Наказом Першого заступника керівника Антитерористичного Центру при Службі безпеки України від 02 лютого 2015 року № 33 ОСОБА_1 було введено до складу сил і засобів, які залучаються та беруть безпосередню участь в антитерористичній операції на території Донецької та Луганської областей, убезпеченні її проведення, з метою виконання службових завдань з 07 липня 2014 року.

24. Наказом ГУ НП в Донецькій області від 28 вересня 2016 року № 326 о/с позивача звільнено зі служби в Національній поліції України за п. 7 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» (за власним бажанням).

25. В грудні 2016 року позивач звернувся до ГУ НП в Донецькій області з заявою про нарахування та виплати йому винагороди за участь в антитерористичній операції за період липень-листопад 2014 року в розмірі 42853,31 грн.

26. Листом ГУ НП в Донецькій області від 29 грудня 2016 року № Д-503/26/01-2016 було відмовлено ОСОБА_1 у нарахуванні та виплаті вищевказаної винагороди.

27. Не погоджуючись з вказаними діями відповідача позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

IІІ. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ
28. Суд першої інстанції, задовольняючи частково адміністративний позов, виходив з того, що відповідачем не доведений факт правомірності не нарахування позивачу винагороди за безпосередню участь в АТО за спірний період з 01 липня 2014 року по 30 листопада 2014 року.

29. Скасовуючи постанову суду першої інстанції та відмовляючи у задоволенні адміністративного позову, суд апеляційної інстанції виходив з того, що зарахування особи до списку осіб, що безпосередньо беруть участь у проведенні антитерористичних операцій, здійснюється на підставі відповідних наказів командирів (штабу АТО), в яких зазначається про дату початку такої участі та дату фактичного завершення такої участі. Потім, на підставі вмотивованого рапорту керівника структурного підрозділу, де проходить службу особа, Головним управлінням МВС України в області видається відповідний наказ, який, в свою чергу, є підставою для нарахування грошової винагороди особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, призначеної за безпосередню участь у проведенні АТО. За таких обставин, безпосереднє залучення позивача до проведення антитерористичної операції здійснювалось на підставі відповідних рапортів керівництва Мар`їнського РВ ГУ МВС України в Донецькій області за якими позивачу нарахована та виплачена винагорода за таку участь у інший період, отже позовні вимоги щодо нарахування та виплати винагороди за весь проміжок часу з липня 2014 року по листопада 2014 року на підставі лише самого факту перебування в зоні АТО є безпідставними.

IV. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ
30. Скаржник у своїй касаційній скарзі не погоджується з висновками суду апеляційної інстанції, вважає їх необґрунтованими та такими, що підлягають скасуванню, оскільки судом неправильно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення у справі.

31. Касаційна скарга обґрунтована тим, що належним доказом його безпосередньої участі в антитерористичній операції є відповідна довідка, якою зараховано позивача до сил та засобів, які залучаються та беруть участь безпосередньо участь в Антитерористичній операції на території Донецької та Луганської областей в період з 07 липня 2014 року по 06 листопада 2015 року та з 07 листопада 2015 року по 29 вересня 2016 року. Підставою цього, як вказує позивач, послужили відповідні накази першого заступника керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки України від 02 лютого 2015 року №33, від 13 грудня 2015 року № 347, від 14 грудня 2015 року № 348.

32. Також, скаржник вважає, що судом апеляційної інстанції при вирішенні спору не були з`ясовані обставини, які мають суттєве значення для правильного вирішення справи, а саме не були витребувані судом та не надані відповідачем документи, які спростовували чи підтверджували факт залучення до проведення антитерористичної операції з 07 липня 2014 року, а саме: накази першого заступника керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки України від 02 лютого 2015 року №33, від 13 грудня 2015 року № 347, від 14 грудня 2015 року № 348; журнали бойових дій (журналом ведення оперативної обстановки) у період служби позивача спочатку у Ворошиловському РВ Донецького МУ ГУМВС України в Донецькій, а потім у Марїнському РВ ГУМВС України в Донецькій області на посаді майора міліції; книги служби нарядів та подій, що відбувалися у період проходження служби позивача.

33. При цьому, позивачем відзначено, що при подачі відповідачем апеляційної скарги, обов`язок, щодо надання суду документів, які б спростовували факт залучення позивача до проведення антитерористичної операції з 07 липня 2014 року полягає саме на відповідача, а не перекладається на позивача.

V. ОЦІНКА ВЕРХОВНОГО СУДУ
34. Верховний Суд, переглянувши оскаржувані судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права у спірних правовідносинах, у відповідності до частини першої статті 341 КАС України, виходить з наступного.

35. Законом «Про боротьбу з тероризмом» від 20 березня 2003 року № 638-VI (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, далі Закон № 638-VI) встановлено, що антитерористична операція - комплекс скоординованих спеціальних заходів, спрямованих на попередження, запобігання та припинення злочинних діянь, здійснюваних з терористичною метою, звільнення заручників, знешкодження терористів, мінімізацію наслідків терористичного акту чи іншого злочину, здійснюваного з терористичною метою.

36. Згідно статті 5 Закону № 638-VI Міністерство внутрішніх справ України здійснює боротьбу з тероризмом шляхом запобігання, виявлення та припинення злочинів, вчинених з терористичною метою, розслідування яких віднесене законодавством України до компетенції органів внутрішніх справ; надає Антитерористичному центру при Службі безпеки України необхідні сили і засоби; забезпечує їх ефективне використання під час проведення антитерористичних операцій.

37. Пунктом другим Постанови Кабінету Міністрів України № 158 від 04 червня 2014 року «Про перерозподіл деяких видатків державного бюджету, передбачених Міністерству фінансів на 2014 рік, та виділення коштів з резервного фонду державного бюджету» (що була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) установлено, що за безпосередню участь в антитерористичних операціях, здійсненні заходів із забезпечення правопорядку на державному кордоні, відбиття збройного нападу на об`єкти, що охороняються військовослужбовцями, звільнення цих об`єктів у разі захоплення або спроби насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою військовослужбовцям, у тому числі строкової військової служби, особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, резервістам та працівникам (невійськовослужбовцям) льотного, льотно-підйомного, інженерно-технічного складу авіації Національної гвардії і Державної прикордонної служби, водіям автотранспортних засобів Національної гвардії і Державної прикордонної служби починаючи з 01 травня 2014 року виплачується винагорода в розмірі 100 відсотків місячного грошового забезпечення та заробітної плати, але не менш ніж 3000 гривень, у розрахунку на місяць.

38. У відповідності до пункту першого постанови Кабінету Міністрів України «Про особливості виплати винагород військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу в особливий період та під час проведення антитерористичних операцій» від 31 січня 2015 року № 24, в особливий період або під час проведення антитерористичної операції військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів військових формувань, правоохоронних органів, Державної служби з надзвичайних ситуацій, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту за безпосередню участь у воєнних конфліктах чи антитерористичній операції, інших заходах в умовах особливого періоду виплачується винагорода у відсотках місячного грошового забезпечення. Розмір винагороди визначається виходячи з розміру посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних додаткових видів місячного грошового забезпечення постійного характеру, премії та повинен становити не менш як 3000 гривень на місяць. У разі коли військовослужбовець, особа рядового або начальницького складу, що брали безпосередню участь у воєнних конфліктах чи антитерористичній операції, інших заходах в умовах особливого періоду менше одного календарного місяця, розмір винагороди визначається пропорційно дням участі виходячи з її розміру, що становить не менш як 3000 гривень. Винагорода військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу виплачується також під час безперервного перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я після отриманих під час безпосередньої участі у воєнних конфліктах чи антитерористичній операції, інших заходах в умовах особливого періоду поранень (контузії, травми, каліцтва).

39. Згідно з пунктом другим постанови військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу та резервістам виплачуються додаткові винагороди за виконання окремих завдань під час безпосередньої участі у воєнних конфліктах чи антитерористичній операції, інших заходах в умовах особливого періоду.

40. Пунктом третім вказаної постанови затверджено розмір винагороди військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу за безпосередню участь у воєнних конфліктах чи антитерористичній операції, інших заходах в умовах особливого періоду згідно з додатком 1, розмір додаткових винагород військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу та резервістам за виконання окремих завдань під час безпосередньої участі у воєнних конфліктах чи антитерористичній операції, інших заходах в умовах особливого періоду згідно з додатком 2.

41. Відповідно до пункту шостого постанови визнано таким, що втратив чинність, пункт другий постанови Кабінету Міністрів України «Про перерозподіл деяких видатків державного бюджету, передбачених Міністерству фінансів на 2014 рік, та виділення коштів з резервного фонду державного бюджету» від 04 червня 2014 року № 158 (Офіційний вісник України, 2014 року, № 46, стаття 1211) у частині виплати військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу винагороди в розмірі 100 відсотків місячного грошового забезпечення, але не менш як 3000 гривень, у розрахунку на місяць.

42. Наказом Міністерства оборони України «Про особливості виплати винагород військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу в особливий період та під час проведення антитерористичних операцій» від 02 лютого 2015 року № 49, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 05 лютого 2015 року за № 135/26580, затверджено Порядок та умови виплати винагород військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу та резервістам, механізм підтвердження виконання окремих завдань під час безпосередньої участі у воєнних конфліктах чи антитерористичній операції, інших заходах в умовах особливого періоду.

43. Пунктом четвертим розділу І Порядку встановлено, що виплата винагород та додаткових винагород здійснюється військовослужбовцям за місцем проходження служби на підставі наказів командирів (начальників) органів військового управління (військових частин, закладів, установ, організацій), керівництва військових формувань та органів державної влади. Командирам (начальникам) військових частин (закладів, установ, організацій) - наказами вищих командирів (начальників, керівників).

44. Згідно з пункту шостого розділу 1 даного Порядку виплата винагород військовослужбовцям здійснюється за безпосередню участь у воєнних конфліктах чи АТО, інших заходах в умовах особливого періоду, визначених додатком 1 до постанови Кабінету Міністрів України «Про особливості виплати винагород військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу в особливий період та під час проведення антитерористичних операцій» від 31 січня 2015 року № 24.

45. Пунктами 1, 2, 3, 7 розділу ІІ вказаного Порядку передбачено, що військовослужбовцям (крім резервістів) у період мобілізації (у тому числі часткової) або з моменту введення воєнного стану та до дати завершення демобілізації або закінчення (скасування) воєнного стану, у період проведення АТО за безпосередню участь у воєнних конфліктах чи АТО, здійсненні заходів із забезпечення правопорядку на державному кордоні, відбитті збройного нападу на об`єкти, що охороняються військовослужбовцями, звільненні таких об`єктів у разі їх захоплення або спроби насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою виплачується винагорода у розмірі 100 відсотків місячного грошового забезпечення. Розмір винагороди визначається, виходячи з розміру посадового окладу (у тому числі посадового окладу за посадою, до тимчасового виконання обов`язків (завдань) за якою допущено військовослужбовця), окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних додаткових видів місячного грошового забезпечення постійного характеру, премії, та повинен становити не менш як 3000 гривень на місяць. У разі участі у воєнних конфліктах чи АТО, інших заходах в умовах особливого періоду менше одного календарного місяця розмір винагороди визначається пропорційно дням участі, виходячи з її розміру, що становить не менш як 3000 гривень. Винагорода виплачується за час, обрахований з дня фактичного початку участі військовослужбовців (крім резервістів) у заходах, зазначених у п. 1 цього розділу, до дня завершення такої участі, про що зазначається у відповідних наказах командирів (штабу АТО).

46. Безпосередня участь у відбитті збройного нападу на об`єкти, що охороняються військовослужбовцями, звільненні таких об`єктів у разі їх захоплення або спроби насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою підтверджується журналом бойових дій (журналом ведення оперативної обстановки), бойовим донесенням (підсумковим, терміновим та позатерміновим), рапортом керівника підрозділу, який виконував завдання. Крім того, підтвердними документами є бойовий наказ командира військової частини для виконання поставлених завдань охорони об`єктів (несення служби на блокпостах, звільнення об`єктів, які захоплені, тощо), письмовий наказ командира військової частини, який виконував завдання, запис у книзі прикордонної служби підрозділу охорони державного кордону про виконання завдань прикордонними нарядами щодо відбиття збройного нападу на об`єкти, що охороняються військовослужбовцями, звільнення таких об`єктів у разі їх захоплення або спроби насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою, постова відомість під час охорони об`єкта (блокпоста, базового табору, складу ракетно-артилерійського озброєння, польового парку тощо), де визначені особовий склад, який залучається до охорони, час, місце, порядок виконання завдань, книга служби нарядів та подій, що відбувалися.

47. Пунктами 1, 3, 4 Наказу Міністерства внутрішніх справ України від 03 лютого 2015 року № 123 «Про деякі питання відрядження до зони АТО», передбачено, зокрема, начальникам головних управлінь, управлінь МВС України в областях, місті Києві, на залізницях, ДНДЕКЦ, ДДАІ, ДНДІ, ректорам вищих навчальних закладів, керівникам структурних підрозділів апарату МВС та підпорядкованих підрозділів під час підготовки наказів про відрядження до зони проведення антитерористичних операцій чітко визначати перелік завдань відповідно до зазначеного вище Закону, що покладаються на відряджену особу або відряджаються на підконтрольну Україні територію для виконання завдань відповідно до покладених на особу функціональних обов`язків

48. Начальникам головних управлінь, управлінь МВС України в областях, місті Києві, на залізницях, ДНДЕКЦ, ДДАІ, ДНДІ, ректорам вищих навчальних закладів, керівникам структурних підрозділів апарату МВС та підпорядкованих підрозділів до 05 числа надавати до ДФЗБО МВС списик осіб, що безпосередньо беруть участь у проведенні антитерористичних операцій.

49. Департаменту фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку МВС визначено забезпечити нарахування грошової винагороди особам рядового і начальницького складу апарату Міністерства, головних управлінь, управлінь МВС України в областях, місті Києві, на залізницях, ДНДЕКЦ, ДДАІ, ДНДІ, ректорам вищих навчальних закладів та підпорядкованих МВС відповідно до наданих списків; виплату грошової винагороди здійснювати за наказами міністра внутрішніх справ або особи, яка його заміщує, начальників головних управлінь, управлінь МВС України в областях, місті Києві, на залізницях, ректорів вищих навчальних закладів на підставі вмотивованих рапортів керівників підрозділів, погоджених керівником або заступником керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки України, із зазначенням конкретних місць несення служби (населений пункт, блокпост) та бойових зіткнень.

50. Отже, як вірно зазначено судом апеляційної інстанції, що винагорода за безпосередню участь в АТО виплачується не за весь час залучення особи до складу сил та засобів АТО, а тільки за час фактичної участі цієї особи у відповідних заходах. Так, зарахування особи до списку осіб, що безпосередньо беруть участь у проведенні антитерористичних операцій, здійснюється на підставі відповідних наказів командирів (штабу АТО), в яких зазначається про дату початку такої участі та дату фактичного завершення такої участі. В подальшому, на підставі вмотивованого рапорту керівника структурного підрозділу, де проходить службу особа, ГУ МВС України в області видається відповідний наказ, який, в свою чергу, є підставою для нарахування грошової винагороди особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, призначеної за безпосередню участь у проведенні АТО.

51. Як було правильно встановлено судом апеляційної інстанції, що безпосереднє залучення позивача до проведення антитерористичної операції здійснювалось на підставі відповідних рапортів керівництва Мар`їнського районного відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області за якими йому нарахована та виплачена винагорода за таку участь.

52. Аргументи позивача про те, що він брав участь в АТО з липня 2014 року по листопада 2014 року відхиляються судом касаційної інстанції, оскільки вказаний період часу є загальним періодом, що визначає участь позивача в проведенні антитерористичної операції. Безпосереднє залучення позивача до проведення АТО здійснювалось на підставі відповідних рапортів керівництва, за якими і проводилось нарахування та виплата винагороди позивачу за таку участь.

53. Таким чином, зазначені доводи касаційної скарги не дають підстав для висновків щодо неправильного застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права або порушення ним норм процесуального права при ухваленні оскаржуваного судового рішення.

54. Враховуючи вищенаведене, суд касаційної інстанції погоджується з висновками суду апеляційної інстанції, не спростованими доводами касаційної скарги, про наявність законних підстав для відмови в задоволенні позовних вимог повністю.

55. Суд касаційної інстанції визнає, що суд апеляційної інстанцій не допустив неправильного застосування норм матеріального та процесуального права при вирішенні даної справи та вважає, що суд повно встановив обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, та надав їм правову оцінку на підставі норм закону, що підлягали застосуванню до даних правовідносин.

56. Відповідно до статті 350 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанції не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтями 341, 345, 349, 350 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд

ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 30 травня 2017 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач М. М. Яковенко

Судді І. В. Дашутін

Н. М. Мартинюк