Справа № 826/11750/18
Суддя: Вєкуа Н.Г.
Дата ухвалення: 2019-07-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

22 липня 2019 року № 826/11750/18

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Вєкуа Н.Г., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом Головного управління ДФС у м. Києві до Товариства з обмеженою відповідальністю «Житлолюкс Плюс» про стягнення податкового боргу, -

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду м. Києві звернулось Головне управління Державної фіскальної служби у м. Києві (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19, ) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Житлолюкс Плюс» (04075, м. Київ, вул. Ю. Коцюбинського, б.7, офіс 3, ), в якому просить стягнути з ТОВ «Житлолюкс Плюс» податковий борг в сумі 1 300 756,66 грн.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що сума податкового боргу виникла на підставі самостійно узгоджених сум податкових зобов`язань, згідно податкової звітності та податкових повідомлень-рішень, але не сплачених у визначеному законом порядку.

Ухвалою суду від 28 серпня 2018 року відкрито провадження по справі, запропоновано відповідачу надати відзив на позовну заяву.

Відповідач, скориставшись своїм правом, подав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що податкове повідомлення-рішення від 17.04.2015 року оскаржене в судовому порядку, відкрито касаційне провадження, а відтак податкове повідомлення-рішення ще може бути скасоване. Зазначив, що відповідно до платіжних доручень № 3034, 2743, № 2591 та №2413 податковий борг погашено, а відтак позовна заява є безпідставною.

В судовому засіданні 15.07.2019 року суд перейшов у письмове провадження по справі.

Розглянувши подані сторонам документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Житлолюкс Плюс» перебуває на податковому обліку в ДПІ Шевченківського району ГУ ДФС у м. Києві та є платником податків.

На час звернення позивача до суду за відповідачем обліковується податковий борг в розмірі 1 300 765,66 грн з податку на додану вартість.

Так, зазначена сума податкового боргу виникла на підставі самостійно узгоджених сум податкових зобов`язань, згідно податкової звітності та податкових повідомлень-рішень, але не сплачених у визначеному законом порядку.

Відповідно до п. 59.1 ст. 59 Податкового Кодексу України встановлено, що у разі коли у платника податків виник податковий бор, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Податкова вимога може надсилатися (вручатися) контролюючим органом за місцем обліку платника податків, в якому обліковується податковий борг платника податків.

Податкова вимога не надсилається (не вручається)якщо загальна сума податкового боргу платника податків не перевищує шістдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян. У разі збільшення загальної суми податкового боргу до розміру, що перевищує шістдесят неоподаткованих мінімумів доходів громадян, контролюючий орган надсилає (вручає) податкову вимогу такому платнику податків.

Як вбачається із матеріалів справи, відповідно до ст. 59 Податкового Кодексу України відповідачем винесена податкова вимога від 24.01.2017 № 670-17 на суму 1440065,99 грн.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Відповідно до пункту 54.1. статті 54 Податкового кодексу України крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.

Відповідно до пункту 56.11. статті 56 Податкового кодексу України не підлягає оскарженню грошове зобов`язання, самостійно визначене платником податків.

У відповідності до підпункту 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

В силу підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання.

Відповідно до підпункту 14.1.53 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податкова вимога - письмова вимога контролюючого органу до платника податків щодо погашення суми податкового боргу.

Пунктом 59.1 статті 59 Податкового кодексу України передбачено, що у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Податкова вимога повинна містити відомості про факт виникнення грошового зобов`язання та права податкової застави, розмір податкового боргу, який забезпечується податковою заставою, обов`язок погасити податковий борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк, попередження про опис активів, які відповідно до законодавства можуть бути предметом податкової застави, а також про можливі дату та час проведення публічних торгів з їх продажу (пункт 59.3 статті 59 Податкового кодексу України).

Згідно з пунктом 58.3 статті 58 Податкового кодексу України 58.3. Податкове повідомлення-рішення вважається належним чином врученим платнику податків (крім фізичних осіб), якщо його надіслано у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

У разі якщо вручити податкове повідомлення - рішення неможливо через помилку, допущену контролюючим органом, податкове повідомлення - рішення вважається таким, що не вручено платнику податків.

Пунктом 42.2 статті 42 Податкового кодексу України 42.2. документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків або його законному чи уповноваженому представникові.

Відповідно до пункту 59.4. статті 59 Податкового кодексу України податкова вимога надсилається (вручається) також платникам податків, які самостійно подали податкові декларації, але не погасили суми податкових зобов`язань у встановлені цим Кодексом строки, без попереднього надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Згідно пункту 59.5 статті 59 Податкового кодексу України у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Доказів, які б підтверджували сплату суми податкового боргу на момент відкриття провадження у справі до суду надано не було.

26 квітня 2019 року позивачем була надана заява про заміну підстав позову, відповідно до якої позивач, посилаючись на ст. 47 КАС України , просив прийняти рішення на користь ГУ ДФС у м. Києві, яким стягнути кошти платника податків - ТОВ «Житлолюкс Плюс» з усіх рахунків, відкритих у банках, що обслуговують такого платника податку на суму податкового боргу 1 236 721,53 грн.

Відповідач, не погоджуючись із поданою заявою надав до суду відзив на позов (з урахуванням заяви про зміну підстав позову), в якому вказав, що одночасна зміна підстав і предмету позову не передбачена процесуальним кодексом, оскільки така заява є фактично новим позовом та не може бути прийнята в якості заяви про зміну підстав позову у даній справи.

Суд погоджується із такими доводами відповідача та звертає увагу на наступні обставини.

Підстава позову - це обставини і норми права, які дозволяють особі звернутись до суду, а предмет позову - це матеріально-правові вимоги позивача до відповідача. Відтак, змінюючи одночасно предмет і підставу, позивач фактично оформлює новий позов, який повинен розглядатись в іншому провадженні.

Частиною 1 ст.47 КАС України визначено, що позивач має право змінити предмет або підстави позову, збільшити або зменшити розмір позовних вимог шляхом подання письмової заяви до закінчення підготовчого засідання або не пізніше ніж за п`ять днів до першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Згідно ч.3 ст.47 КАС України зміна предмета або підстав позову при новому розгляді справи допускається в строки, встановлені частиною першою цієї статті, лише у випадку, якщо це необхідно для захисту прав позивача у зв`язку із зміною фактичних обставин справи, що сталася після закінчення підготовчого засідання, або, якщо справа розглядалася за правилами спрощеного позовного провадження - початку першого судового засідання при первісному розгляді справи.

Таким чином, поданий представником позивача документ не може вважатись заявою про зміну підстави позову, оскільки в ньому міститься одночасна зміна предмету і підстав позову, що фактично означає подання нового позову, розгляд якого в рамках даної справи є неможливим. З наведених мотивів суд відмовляє у задоволені заяви про зміну підстав позову.

Позивач зазначив, що відповідно до інформації, яка надійшла від управління погашення боргу 15.03.2019 року, заявлена позивачем сума податкового боргу з податку на додану вартість у розмірі 1 300 756,66 грн зменшилась, наслідок часткової сплати.

Так, в матеріалах справи маються платіжні доручення № 2591 від 28.11.2018 року на суму 200 000, 00 грн, № 2413 від 30.10.2018 року на суму 150 000,00 грн, № 3034 від 28 .02.2019 року на суму 50 000 грн, № 2743 від 26.12.2018 року на суму 200 000,00 грн., які підтверджують часткову оплату боргу відповідачем на суму 600 000,00 грн.

За таких обставин, оскільки на час вирішення спору по суті заявлених позовних вимог, заявлений до стягнення податковий борг сплачено відповідачем частково, Окружний адміністративний суд міста Києва дійшов висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково в розмірі податкового боргу, який залишився до сплати.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 139 КАС України судові витрати розподілу не підлягають.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 2, 6, 72-77, 90, 139, 241-246, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1.Адміністративний позов Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, буд. 33/19, ) задовольнити частково;

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Житлолюкс Плюс» (04075, м. Київ, вул. Ю. Коцюбинського, б.7, офіс 3, ) на користь Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві податковий борг у розмірі 700 756,66 (сімсот тисяч сімсот п`ятдесят шість грн шістдесят шість коп).

Рішення набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства та може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими ст.ст. 293, 295-297 КАС України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги).

Суддя Н.Г. Вєкуа