Справа № 300/1373/19
Суддя: Микитюк Р.В.
Дата ухвалення: 2019-07-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" липня 2019 р. справа № 300/1373/19

м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського окружного адміністративного суду Микитюк Р.В., розглянувши в письмовому провадженні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання до їх вчинення,-

ВСТАНОВИВ:

25.06.2019 ОСОБА_1 (надалі - позивач) звернулася до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (надалі - відповідач) про визнання дій протиправними та зобов`язання до їх вчинення.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач є вдовою ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , за життя працював в органах внутрішніх справ (в міліції), саме тому був особою, на яку поширюється дія Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб". З Тих підстав, що у чоловіка був ненормований робочий день, позивач не могла постійно працювати, бо потрібно було займатися вихованням дітей, досить часто відвідувати чоловіка на роботі з метою передачі йому обідів, вечерь чи сніданків, тому позивач практично була на утриманні годувальника - ОСОБА_2 . Позивач звернулася в органи ПФУ про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника. Одночасно звернулася також до відповідача з питанням виплати сум пенсії, що підлягали виплаті чоловікові-пенсіонерові, який мав право на пенсію за Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" і залишилися ним недоодержаними у зв`язку з його смертю. Відповідач надав позивачу відповідь, згідно якої покликається на таке: Вашому чоловіку ОСОБА_2 пенсія виплачена по 31.07.2018 і її виплату припинено в зв`язку із його смертю з 01.08.2018 (помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ) тобто, недоодержаних сум пенсії з 01.01.2018 немає. Оскільки до спливу шести місяців з дня смерті ОСОБА_2 (до 20.01.2019) із заявою отримати недоодержані суми пенсії з 01.01.2016 по 31.12.2017 обчислені для ОСОБА_2 станом на 01.01.2018 відповідно до постанови КМУ від 21.02.2018 №103 з оновленого грошового забезпечення, у встановленому законом порядку. Ви, як член сім`ї, яка проживала разом з пенсіонером на день його смерті, до Головного управління Фонду в області не звертались, у Головного управління Фонду в області на даний час немає ні законних підстав, ні відповідних повноважень для виплати Вам цих сум починаючи з 01.01.2019 в порядку, визначеному абзацом 2 пункту 3 Постанови №103.

Не погоджуючись з даним рішенням, позивач просить суд визнати незаконною та протиправною діє Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області від 26.04.2019 №541/П-15, якою ОСОБА_1 , яка має право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника - ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 відмовлено починаючи з 1 січня 2019 в порядку, визначеному абзацом 2 пункту 3 Постанови КМУ №103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб" виплатити недоодержані ним суми пенсії з 01.01.2016, обчислені для ОСОБА_2 станом на 01.01.2018, що не були виплаченими на день його смерті, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_1 , зобов`язати відповідача виплатити позивачу усі недоотримані пенсійні виплати померлого годувальника ОСОБА_2 , що виникли до 20.07.2018, а також для правильного обчислення ОСОБА_1 по втраті годувальника видати довідку про розмір пенсії ОСОБА_2 з моменту 01.01.2016, а також встановити судовий контроль за виконанням судового рішення.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 27.06.2019 відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) (а.с. 1-2).

Відповідач скористався правом на подання відзиву на позовну заяву, який надійшов на адресу суду 17.07.2019. Щодо заявлених позовних вимог заперечив з підстав, наведених у відзиві на позовну заяву від 12.07.2019 №11677/06 (а.с.15-17). У письмовому відзиві на позов представник відповідача зокрема зазначив, що сума пенсії, обчисленої відповідно до Постанови КМУ №103 за період з 01.01.2016 по 01.01.2018 та недоодержаної в зв`язку зі смертю ОСОБА_2 складає 73761,98 грн. Порядок виплати пенсії та допомоги в разі смерті пенсіонера регламентовано статтею 61 Закону №2262-XII. Згідно частин 1-3 вказаної статті суми пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом та членів їх сімей і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачуються тим членам його сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Проте батьки і дружина (чоловік), а також члени сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, мають право на одержання цих сум і в тому разі, якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. При звернення кількох членів сім`ї належна їм сума пенсії ділиться між ними порівну. Зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшло не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера. ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Для отримання недоодержаної пенсії з відповідною заявою слід було звернутися до управління Фонду в області до 20.01.2019. Однак ні позивач, ні інші члени сім`ї в зазначений строк до відповідача не зверталися та не додано до позовних матеріалів будь-яких доказів протилежного. Враховуючи наведене, просить в позовних вимогах відмовити у повному обсязі.

Відповідно до частини 3 статті 263 КАС України у справах, розгляд яких проводився за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), заявами по суті справи є позов та відзив.

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд зазначає наступне.

ОСОБА_1 є вдовою ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , за життя працював в органах внутрішніх справ (в міліції), саме тому був особою, на яку поширюється дія Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Позивач звернулася в органи ПФУ про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника.

Одночасно звернулася також до відповідача з питанням виплати сум пенсії, що підлягали виплаті чоловікові-пенсіонерові, який мав право на пенсію за Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" і залишилися ним недоодержаними у зв`язку з його смертю.

Відповідач листом за вих. №541/П-15 від 26.04.2019 надав позивачу відповідь, у якій зокрема зазначено, що відповідно до ст. 61 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" суми пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом та членів їх сімей і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачуються тим членам його сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Проте батьки і дружина (чоловік), а також члени сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, мають право на одержання цих сум і в тому разі, якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника.

Вашому чоловіку ОСОБА_2 пенсія виплачена по 31.07.2018 і її виплату припинено в зв`язку із його смертю з 01.08.2018 (помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ) тобто, недоодержаних сум пенсії з 01.01.2018 немає.

Оскільки до спливу шести місяців з дня смерті ОСОБА_2 (до 20.01.2019) із заявою отримати недоодержані суми пенсії з 01.01.2016 по 31.12.2017, обчислені для ОСОБА_2 станом на 01.01.2018 відповідно до постанови КМУ від 21.02.2018 №103 з оновленого грошового забезпечення, у встановленому законом порядку Ви, як член сім`ї, яка проживала разом з пенсіонером на день його смерті, до Головного управління Фонду в області не звертались, у Головного управління Фонду в області на даний час немає ні законних підстав, ні відповідних повноважень для виплати Вам цих сум починаючи з 01.01.2019 в порядку, визначеному абзацом 2 пункту 3 Постанови №103. (а.с. 8).

Не погоджуючись з даним рішенням, позивач звернулася до суду за захистом свого порушеного права.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до статті 5 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 № 1058-IV (далі Закон № 1058-IV) цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються, зокрема, умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат, порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням.

Статтею 8 Закону № 1058-IV передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Згідно зі статтею 10 Закону України Про пенсійне забезпечення 05.11.1991 № 1788-XII пенсійне забезпечення відповідно до цього Закону здійснюється органами Пенсійного фонду України.

Умови, норми та порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі визначено Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 №2262-XII. (далі - Закон №2262-XII).

ОСОБА_2 , як одержувач пенсії за вислугу років відповідно до Закону №2262-XII, перебував на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області.

Згідно постанови КМУ від 21.02.2018 №103 "Про перерахунок пенсій особам, як звільнені з військової служб, та деяким іншим категоріям осіб" ОСОБА_2 проведено перерахунок пенсії за вислугу років з 01.01.2016.

Відповідно до абзацу 2 пункту 3 Постанови №103 виплата перерахованих пенсій проводиться з 01.01.2018. Сума перерахованих пенсій для виплати за період з 1 січня 2016 р. по 31 грудня 2017 р. обчислюється органами Пенсійного фонду України станом на 1 січня 2018 р. та виплачується після виділення коштів на їх фінансування з державного бюджету в такому порядку: з 1 січня 2019 р. по 31 грудня 2019 р. - щомісяця окремою сумою у розмірі 50 відсотків різниці між місячним розміром підвищеної пенсії, розрахованої відповідно до абзацу першого цього пункту, та місячним розміром отриманої особою пенсії за період з 1 січня 2016 р. по 31 грудня 2017 року; з 1 січня 2020 р. - щомісяця окремою сумою у розмірі 100 відсотків різниці між місячним розміром підвищеної пенсії, розрахованої відповідно до абзацу першого цього пункту, та місячним розміром отриманої особою пенсії за період з 1 січня 2016 р. по 31 грудня 2017 р. та до забезпечення повної виплати розрахованої суми.

Сума пенсії, обчисленої відповідно до Постанови КМУ №103 за період з 01.01.2016 по 01.01.2018 та недоодержаної в зв`язку зі смертю ОСОБА_2 складає 73761,98 грн.

Порядок виплати пенсії та допомоги в разі смерті пенсіонера регламентовано статтею 61 Закону №2262-XII.

Згідно частин 1-3 вказаної статті суми пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом та членів їх сімей і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачуються тим членам його сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Проте батьки і дружина (чоловік), а також члени сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, мають право на одержання цих сум і в тому разі, якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. При звернення кількох членів сім`ї належна їм сума пенсії ділиться між ними порівну.

Зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшло не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера.

З огляду на зміст наведених положень суми недоодержаної пенсії виплачуються членам сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника, або членам сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, якщо відповідне звернення надійшло не пізніше шести місяців після смерті пенсіонера.

ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Для отримання недоодержаної пенсії з відповідною заявою слід було звернутися до управління Фонду в області до 20.01.2019. Однак ні позивач, ні інші члени сім`ї в зазначений строк до відповідача не зверталися та не додано до позовних матеріалів будь-яких доказів протилежного.

Як встановлено судом вище, після смерті чоловіка позивач звернулася до Пенсійного органу із заявою про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника.

Одночасно звернулася також до відповідача з питанням виплати сум пенсії, що підлягали виплаті чоловікові-пенсіонерові, який мав право на пенсію за Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" і залишилися ним недоодержаними у зв`язку з його смертю.

Суд зазначає, що станом на час розгляду справи, позивачем не надано доказів, що вона отримує пенсію у зв`язку з втратою годувальника.

У зв`язку з наведеним, суд погоджується з відповідачем та зазначає, що згідно статті 61 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" суми пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом та членів їх сімей і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачуються тим членам його сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Проте батьки і дружина (чоловік), а також члени сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, мають право на одержання цих сум і в тому разі, якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника.

Чоловіку позивача ОСОБА_2 пенсія виплачена по 31.07.2018 і її виплату припинено в зв`язку із його смертю з 01.08.2018 (помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ) тобто, недоодержаних сум пенсії з 01.01.2018 немає.

Оскільки до спливу шести місяців з дня смерті ОСОБА_2 (до 20.01.2019) із заявою отримати недоодержані суми пенсії з 01.01.2016 по 31.12.2017, обчислені для ОСОБА_2 станом на 01.01.2018 відповідно до постанови КМУ від 21.02.2018 №103 з оновленого грошового забезпечення, у встановленому законом порядку позивач, як член сім`ї, яка проживала разом з пенсіонером на день його смерті, до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській в області не зверталась (доказів протилежного не надано), у Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській в області на даний час немає законних підстав та відповідних повноважень для виплати позивачу цих сум починаючи з 01.01.2019 в порядку, визначеному абзацом 2 пункту 3 Постанови №103.

Відповідно до статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно з частиною першою статті 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 75 КАС України).

Положеннями статті 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до частини першої статті 8 КАС України усі учасники судового процесу є рівними перед законом і судом.

Суд зауважує, що позивач зі свого боку повинен не лише посилатися в позові на певні обставини, але й надавати відповідні докази на їх підтвердження.

В даному випадку позивачем не доведено ґрунтовності своїх вимог та відповідність їх діючому законодавству.

Окрім того, суд зазначає, що як тільки позивачу буде призначена пенсія у зв`язку з втратою годувальника, вона вправі на протязі строку визначеного законом звернутися до органу Пенсійного фонду з питанням виплати сум пенсії, що підлягали виплаті чоловікові-пенсіонерові, який мав право на пенсію за Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" і залишилися ним недоодержаними у зв`язку з його смертю.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України (пункт 1); обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії) (пункт 3); безсторонньо (пункт 4); добросовісно (пункт 5); з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації (пункт 7); пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія) (пункт 8); своєчасно, тобто протягом розумного строку (пункт 10).

На підставі вищевикладеного у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Згідно зі статтею 139 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати стягненню не підлягають.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (вул. С.Стрільців, 15,м. Івано-Франківськ,76018, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання до їх вчинення - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Відповідно до статей 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції або через Івано-Франківський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення рішення в повному обсязі.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Микитюк Р.В.