Справа № 643/9967/19
Суддя: Афанасьєв В. О.
Дата ухвалення: 2019-07-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 643/9967/19

Провадження № 2-а/643/275/19

24.07.2019 м. Харків

Московський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Афанасьєва В.О.,

за участі секретаря судових засідань Горборукової М.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора роти № 3 батальйону УПП в Житомирській області лейтенанта поліції Корчинського О.М., за участі третьої особи - Московського відділу державної виконавчої служби м. Харкова ГТУЮ в Харківській області, про скасування постанови, суд,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить скасувати постанову інспектора роти № 3 батальйону УПП в Житомирській області лейтенанта поліції Корчинського О.М. від 10.01.2019 серії НК № 348731 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.6 ст. 121 КУпАП.

В обґрунтування позову зазначив, що 10.01.2019 інспектором роти № 3 батальйону УПП в Житомирській області лейтенантом поліції Корчинським О.М. винесено постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.6 ст. 121 КУпАП та накладено на нього стягнення у вигляді штрафу 170,00 грн. З зазначеною постановою не згоден та вважає її незаконною, оскільки фактично розгляд справи на дорозі, на місці зупинки транспортного засобу, унеможливив виконання вимог ст. 245 КУпАП щодо всебічного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин справи. Відповідач виніс оскаржувану постанову, але будь-якої підготовки до розгляду справи не було, як і не було оголошення посадової особи, яка розглядає справу, не вирішенні клопотання, не дослідженні докази, не заслухані особи, які беруть участь у справі. При цьому постанова серії НК № 348731 від 10.01.2019 не містить посилань на жодні належні та допустимі докази, зокрема, показання свідків, показання технічних приладів та засобів, посилання на офіційні документи. Тощо , на підставі яких поліцейським зроблено висновок про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 121 КУпАП. У постанові відсутній підпис позивача, та будь-яке пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Позивач зазначає, що він дійсно у той час проїжджав по автодорозі з м. Чоп у напрямку м. Харків, але співробітники поліції його не зупиняли.

В судове засідання представник позивача - адвокат Чепенко О.І. не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав, просив задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце судового розгляду повідомлений своєчасно та належним чином, про причини не явки не повідомив. Відзиву на позовну заяві від відповідача не надходило.

Представник третьої особи в судове засідання не заявився, про час та місце судового розгляду повідомлені своєчасно та належним чином, про причини неявки не повідоми, заяв про розгляд справи за їх відсутності не надходило.

Відповідно до ч.4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, прийшов до наступного.

Судом встановлено, що постановою від 10.01.2019 серія НК № 348731, складеною відповідачем у справі, позивача, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.6 ст. 121 КУпАП та на нього накладене адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 170,00 грн.

З тексту оскаржуваної постанови вбачається, що ОСОБА_1 , 10.01.2019, керував автомобілем Nissan Maxima д.н. НОМЕР_1 по автодорозі Київ-Чоп М06 75, в якому державний номер не був освітлений у темну пору року, чим порушив п.9.36 ПДР України.

Копію вказаною постанови позивачу надіслано рекомендованим листом за вих. номером 424 від 11.01.2019.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п.11 ч.1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Згідно з ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Однак відповідач протокол про адміністративне правопорушення, який би свідчив про факт вчиненого правопорушення позивачем, не склав, а відразу склав постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності та наклав на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн.

Положеннями ст. 280 цього Кодексу передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов`язаний з`ясувати, зокрема: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 р. № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Проте доказів, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, оскаржувана постанова не містить. Під час розгляду справи судом також не надано належних доказів на користь правомірності оскаржуваної постанови.

Крім того, Конституційний Суд України у рішенні від 26.05.2015 р. у справі № 1-11/2015 за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення, надав офіційне тлумачення зазначеної норми, зазначивши, що положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення, яке передбачає, що "справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення", в аспекті порушеного у конституційному поданні питання необхідно розуміти так, що використане в ньому словосполучення "за місцем його вчинення" визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

В мотивувальній частині вказаного рішення Конституційний Суд України зазначив, що у частинах першій, другій статті 258 Кодексу визначено випадки, коли протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складається, а адміністративне стягнення накладається і стягується на місці вчинення правопорушення, якщо особа не оспорює допущеного нею порушення і адміністративного стягнення, що на неї накладається, а розмір штрафу не перевищує передбаченого у Кодексі неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Перелік адміністративних правопорушень, за які адміністративні стягнення накладаються на місці їх вчинення, є вичерпним і може бути змінений лише законом.

За Кодексом до цього переліку належать, зокрема, такі адміністративні правопорушення: порушення вимог пожежної безпеки в лісах (стаття 77); порушення правил полювання (частина перша статті 85); порушення правил рибальства (частина третя статті 85); порушення правил щодо карантину тварин, інших ветеринарно-санітарних вимог (стаття 107); викидання сміття та інших предметів з вікон і дверей вагонів поїздів, прохід по залізничних коліях у невстановлених місцях (частина третя статті 109); викидання за борт річкового або маломірного судна сміття та інших предметів (частина третя статті 116-2); провезення ручної кладі понад установлені норми і неоплаченого багажу (стаття 134); безквитковий проїзд (стаття 135); прояв неповаги до суду (стаття 185-3). Притягнення особи до адміністративної відповідальності у вказаних випадках фактично відбувається у скороченому провадженні.

Таким чином, Конституційний Суд України у зазначеній справі дійшов висновку, що всі інші види правопорушення, в тому числі і ті, за які відповідальність передбачена ст. 122 Кодексу, розгляду у скороченому провадженні не підлягають.

Скорочене провадження у справах про зазначені адміністративні правопорушення передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення. Застосування посадовою особою процедури скороченого провадження в інших випадках, які не визначені законом, тобто розгляд справи про адміністративне правопорушення безпосередньо на місці його вчинення, а не за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справу про таке правопорушення, призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених у статтях 257, 268, 277, 278, 279, 280 Кодексу.

У пункті 2.4 Рішення Конституційний Суд констатує, що Аналіз положень глави 22 Кодексу в системному зв`язку з положеннями його глави 17 вказує на те, що підстав для ототожнення місця вчинення адміністративного правопорушення з місцем розгляду справи про таке правопорушення немає, а словосполучення "на місці вчинення правопорушення" і "за місцем його вчинення", які містяться у статтях 258, 276 Кодексу, мають різне цільове спрямування і різний правовий зміст. Зокрема, словосполучення "за місцем його вчинення", застосоване у положенні частини першої статті 276 Кодексу, за якою "справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення", вказує на місцезнаходження органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення у межах його територіальної юрисдикції згідно з адміністративно-територіальним устроєм України.

Згідно з вимогами ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Як зазначено вище, відповідач - інспектор патрульної поліції роти № 3 батальйону УПП в Житомирській області лейтенант поліції Корчинський О.М. в судове засідання не з`явився, правомірність свого рішення не довів.

Згідно з ч.3 п.3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Враховуючи викладене, суд вважає можливим позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити та скасувати постанову НК № 348731 від 10.01.2019 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі, складену інспектором роти № 3 батальйону УПП у Житомирській області лейтенантом поліції Корчинським О.М. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 6 ст. 121 КУпАП, закрити справу про адміністративне правопорушення, в зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 122 КУпАП. Керуючись ст.ст.2, 19-20, 205, 241-243 КАС України, ст. ст.9, 33, 36, 121122, 251, 254, 258, 268 КУпАП, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову серії НК № 348731 від 10.01.2019, винесену інспектором роти № 3 батальйону УПП в Житомирській області лейтенантом поліції Корчинським О.М. про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.6 ст. 121 КУпАП - скасувати та закрити провадження у справі.

Закрити відносно ОСОБА_1 , провадження по справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. ст. 247 КУпАП України, за відсутності події правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 121 КУпАП.

Судові витрати віднести за рахунок держави.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Харківського апеляційного адміністративного суду.

Суддя Московського районного

суду м. Харкова В.О. Афанасьєв