Справа № 826/15594/17
Суддя: Маруліна Л.О.
Дата ухвалення: 2019-07-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
м. Київ

24 липня 2019 року № 826/15594/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Маруліної Л.О., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу
за позовом ОСОБА_1
доГенеральної прокуратури України
про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:
До Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 (далі також - позивач, ОСОБА_1 ) з позовом до Генеральної прокуратури України (далі також - відповідач), в якій просить:

- визнати бездіяльність відповідача щодо не нарахування та не виплати грошового забезпечення позивачу, а також не надсилання особової справи останнього;

- зобов`язати відповідача суб`єкта владних повноважень нарахувати та виплатити премію за квітень 2017 року звільненому з військової служби в запас ОСОБА_1 у розмірі 9 589,21 грн., одноразову грошову допомогу в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби (з урахуванням грошової винагороди військовослужбовцям військових прокуратур за участь в антитерористичних операціях) у розмірі 323851,38 грн., компенсацію за невикористану у 2017 році відпустку у розмірі 7408,38 грн.;

- зобов`язати відповідача суб`єкта владних повноважень здійснити пересилку особової справи звільненого з військової служби у запас ОСОБА_1 до Новобаварського об`єднаного районного військового комісаріату, визначеного наказом Міністра оборони України від 13.04.2017 року №250 (по особовому складу), з урахуванням змін, внесених наказом Міністра оборони України від 04.10.2017 року №703.

Позовну заяву обґрунтовано тим, що позивач проходив військову службу у Збройних Силах України та був відряджений до Генеральної прокуратури України із залишенням на військовій службі, згідно з наказом Міністра оборони України від 16.12.2014 року №808.

Під час проходження військової служби позивачем безпосередньо взято участь у антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, послідовно займаючи посади в управлінні нагляду за додержанням законів об`єднаними силами антитерористичної операції Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України, військовій прокуратурі сил антитерористичної операції.

Наказом Міністра оборони України від 13.04.2017 року №250 (по особовому складу) позивача звільнено з військової служби у запас та згідно з наказом Генерального прокурора від 13.04.2017 року №420-ц виключено із списків особового складу військової прокуратури сил антитерористичної операції 14.04.2017 року, відкликано з району проведення антитерористичної операції в Донецькій та в Луганській областях згідно з наказом Першого заступника керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки України від 24.04.2017 року №36дск. Відповідно до наказу позивача направлено на військовий облік до Новобаварського об`єднаного районного військового комісаріату м. Харкова.

В подальшому, позивачем здано до відділу роботи з кадрами управління забезпечення діяльності військових прокуратур Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України посвідчення офіцера, витяг з наказу Міністра оборони України про звільнення з військової служби, а також копію наказу про відкликання з району проведення антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей.

Водночас, у порушення норм Положення про організацію роботи з кадрами в органах прокуратури України, затвердженого наказом Генерального прокурора від 12.10.2016 року №357, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 07.11.2016 року №1450/29580 та Положення про Головну військову прокуратуру (на правах Департаменту) Генеральної прокуратури України, відповідачем не підготовлено розрахунку грошового забезпечення позивача та не направлено особову справу останнього до відповідного районного військового комісаріату, визначеного наказом Міністра оборони України від 13.04.2017 року №250 (по особовому складу).

Вбачаючи у вказаних обставинах протиправну бездіяльність, позивач просить суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 05.12.2017 року відкрито провадження в адміністративній справі. Судове засідання призначено на 31.01.2018 року.

15.12.2017 року набрано чинності Кодексом адміністративного судочинства України в новій редакції (далі також - КАС України в чинній редакції), визначеній Законом України від 03.10.2017 року №2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів».

Відповідно до пункту 10 частини першої Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України), у редакції Законом України від 03.10.2017 року №2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У судове засідання 31.01.2018 року прибули представники сторін.

Представником відповідача заявлено клопотання про відкладення розгляду справи з метою підготовки відзиву на позовну заяву у зв`язку із набранням чинності нової редакції КАС України.

Судом клопотання представника відповідача задоволено. Зобов`язано представника відповідача у строк до 22.02.2018 року подати відзив на позовну заяву. Встановлено строк позивачу до 05.03.2018 року для подання відповіді на відзив. Встановлено відповідачу строк до 15.03.2018 року для подання заперечень на відповідь на відзив. Відкладено судове засідання до 28.03.2018 року.

У судове засідання 28.03.2018 року прибули представники сторін.

Представником відповідача надано відзив на позовну заяву у судовому засіданні 28.03.2018 року, в якому проти позовних вимог заперечує з огляду на те, що позивачем не подавалося відповідного рапорту в порядку пункту 233 положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 року №1153/2008. Крім іншого, Генеральна прокуратура України не володіє документами, які стали підставою для звільнення позивача з військової служби, що унеможливило направлення особової справи до відповідного військового комісаріату.

Щодо позовних вимог в частині виплати позивачу грошового забезпечення, відповідачем зазначено, що вони не є обґрунтованими, оскільки: обчислення вислуги років позивача не проводилося у зв`язку з поданим ним рапортом про відмову у проведенні підрахунку; премія позивачу виплаті не підлягає, оскільки премія виплачується звільненим в місяці, за який здійснюється преміювання, в той час, як на день встановлення премії заступникам військового прокурора сил антитерористичної операції позивачем зазначеної посади не обіймалося.

Враховуючи викладене, відповідач проти задоволення позовних вимог заперечує.

Судом заслухано відзив представника відповідача та, у зв`язку з пропущенням строку подання відзиву на позовну заяву, оголошено про відкладення судового засідання до 31.05.2018 року. Встановлено позивачу двотижневий строк для подання відповіді на відзив та строк для подання заперечень відповідачем.

Через канцелярію суду 11.04.2018 року позивачем подано відповідь на відзив, в якому проти обґрунтувань відповідача, викладених у відзиві, заперечує.

У судове засідання 31.05.2018 року прибули представники сторін.

Представником позивача заявлено клопотання про витребування доказів.

Під час судового засідання представником позивача подано до суду заяву про витребування доказів, в обґрунтування якої представником позивача зазначено, що позивач не міг та не може подати до суду докази, які б підтверджували позицію позивача та спростовували позицію відповідача, оскільки довідка про проходження військової служби із зазначенням вислуги років позивача та особова справа військовослужбовця ОСОБА_1 знаходяться у розпорядження Генеральної прокуратури України, які останньою суду не надано. Представник позивача просить суд витребувати у відповідача довідку про проходження військової служби із зазначенням вислуги років ОСОБА_1 та особову справу військовослужбовця ОСОБА_1 , оскільки, на думку позивача, ці документи можуть підтвердити наявність вислуги років, що дає право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої абзацом 1 пункту другого статті 15 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей.

Представник позивача поклався на розсуд суду.

Заслухавши учасників судового процесу, суд дійшов висновку про задоволення клопотання представника позивача про витребування доказів.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 31.05.2018 року витребувано у Генеральної прокуратури України копію довідки про проходження військової служби із зазначенням вислуги років ОСОБА_1 та належним чином копію особової справи військовослужбовця ОСОБА_1 . Зобов`язано витребувані документи надати до канцелярії суду до 27.06.2018 року. Оригінали витребуваних доказів зобов`язано надати для огляду суду в судове засідання 05.07.2018 року.

Через канцелярію суду 21.06.2018 року відповідачем подано оригінали та копії витребуваних доказів, а саме, особової справи ОСОБА_1 .

Через канцелярію суду 26.06.2018 року відповідачем подано лист, у якому повідомлено, що у розпорядженні відділу роботи з кадрами Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України відсутня «довідка про проходження військової служби із зазначенням вислуги років позивача», оскільки Генеральна прокуратура України не брала участі у звільненні ОСОБА_1 .

У судове засідання 05.07.2018 року прибули представники сторін.

Представником позивача заявлено клопотання про відкладення судового засідання у зв`язку з тим, що останній не ознайомився із матеріалами особової справи.

Представником відповідача також заявлено клопотання про відкладення розгляду справи з метою ознайомлення останнім із матеріалами справи.

Судом задоволено клопотання представників сторін та відкладено судове засідання до 05.09.2018 року.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 04.09.2018 року повернуто Генеральній прокуратурі України оригінал особової справи ОСОБА_1 «ДСК» на 150 арк.

У судове засідання 05.09.2018 року прибули представники сторін.

Під час судового засідання представником позивача надано суду для огляду та долучення відповідних копій до матеріалів справи оригінали документів та листів Генеральної прокуратури України, які стосуються особисто позивача.

Судом залучено копії документів до матеріалів справи та поставлено позивачу питання знаходження цих документів у останнього, а не у відповідній особовій справі, що має перебувати у відділі роботи з кадрами, на що судом зобов`язано представника позивача надати суду письмові пояснення щодо знаходження відповідних оригіналів документів безпосередньо у нього до 01.11.2018 року.

Водночас, судом поставлено на обговорення питання щодо витребування особової справи працівника органів прокуратури ОСОБА_1 у Департаменту кадрової роботи та державної служби Генеральної прокуратури України.

Представники сторін проти витребування особової справи не заперечували.

Заслухавши думку учасників судового процесу, суд дійшов наступних висновків.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 05.09.2018 року витребувано у Департаменту кадрової роботи та державної служби Генеральної прокуратури України належним чином засвідчену копію особової справи працівника органів прокуратури ОСОБА_1 . Зобов`язано витребувані документи надати до канцелярії суду до 01.11.2018 року. Оригінали витребуваних документів зобов`язано надати суду для огляду в судове засідання 26.11.2018 року.

Через канцелярію суду 01.11.2018 року представником відповідача надано суду засвідчену копію особової справи ОСОБА_1 .

Через канцелярію суду 09.11.2018 року позивачем подано пояснення.

У судове засідання 26.11.2018 року прибули представники сторін.

Заслухавши вступні слова представників сторін, судом оголошено перерву у судовому засіданні до 28.01.2019 року.

У судове засідання 28.01.2019 року прибули представники сторін.

Судом поставлено питання щодо дотримання позивачем строку звернення до суду, відкладено судове засідання до 25.02.2019 року та встановлено позивачу строк для подання заяви про поновлення пропущеного строку звернення до суду у порядку статті 123 КАС України.

Через канцелярію суду 12.02.2019 року позивачем подано заяву про поновлення строку звернення до суду.

Відповідно до Довідки секретаря судового засідання від 25.02.2019 року у зв`язку з перебуванням головуючого судді на лікарняному, справи, призначені до розгляду, зокрема, справу №826/15594/17, знято з розгляду.

Судом повідомлено сторін у порядку статті 124 КАС України про призначення дати наступного судового засідання на 08.04.2019 року.

У судове засідання 08.04.2019 року прибули представники сторін.

На підставі частини третьої статті 194 КАС України судом ухвалено здійснювати подальший розгляд справи у порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

Відповідно до пункту 5 параграфу 1 наказу Міністра оборони України від 16.12.2017 року №808 прийнято на військову службу за контрактом осіб офіцерського складу: старшого лейтенанта запасу ОСОБА_1 . Згідно з пунктом 2 параграфу 2 цього наказу відряджено до Генеральної прокуратури України із залишенням на військовій службі для призначення на відповідні посади: старшого лейтенанта ОСОБА_1 ( НОМЕР_1 ). Відповідно до пункту 48 параграфу 7 цього наказу присвоєно чергове військове звання капітана юстиції старшому лейтенанту ОСОБА_1 , відрядженому для призначення на посаду із штатною посадовою категорією «майор юстиції».

Наказом Військового прокурора Південного регіону України державного радника юстиції 3 класу від 17.12.2014 року №389к звільнено юриста 2-го класу ОСОБА_1 з посади старшого прокурора військової прокуратури Запорізького гарнізону Південного регіону з 17.12.2014 року у зв`язку із вступом на військову службу (пункт 3 статті 36 Кодексу законів про працю України). Призначено капітана юстиції ОСОБА_1 старшим прокурором військової прокуратури Запорізького гарнізону Південного регіону України, зараховано до списків особового складу військової прокуратури Південного регіону України, поставлено на всі види забезпечення та вважається таким, який приступив до виконання службових обов`язків за посадою з 18.12.2014 року.

Наказом Генерального прокурора України від 22.12.2014 року №45-вк увільнено капітана юстиції ОСОБА_1 від виконання службових обов`язків на посаді старшого прокурором військової прокуратури Запорізького гарнізону Південного регіону України, зараховано в розпорядження Генерального прокурора України та покладено тимчасове виконання службових обов`язків на посаді старшого слідчого слідчого відділу управління нагляду за додержанням законів об`єднаними силами антитерористичної операції Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України.

Наказом Генерального прокурора України від 28.04.2015 року №129-вк увільнено капітана юстиції ОСОБА_1 від тимчасового виконання службових обов`язків на посаді старшого слідчого слідчого відділу управління нагляду за додержанням законів об`єднаними силами антитерористичної операції Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України. Призначено капітана юстиції ОСОБА_1 начальником відділу забезпечення виконання функцій військових прокуратур в районах проведення антитерористичної операції управління нагляду за додержанням законів об`єднаними силами антитерористичної операції Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України.

У зв`язку із зміною структури та штатного розпису Генеральної прокуратури України, наказом Генерального прокурора України від 21.07.2015 року №268-вк призначено на посади згідно із штатним розписом у Головній військовій прокуратурі Генеральної прокуратури України наступних військовослужбовців: майора юстиції ОСОБА_1 на посаду начальника відділу забезпечення виконання функцій військових прокуратур в районах проведення антитерористичної операції управління нагляду за додержанням законів об`єднаними силами антитерористичної операції Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України.

Наказом Генерального прокурора України від 17.08.2015 року №328-вк призначено майора юстиції ОСОБА_1 заступником військового прокурора сил антитерористичної операції, увільнивши його з посади начальника відділу забезпечення виконання функцій військових прокуратур в районах проведення антитерористичної операції управління нагляду за додержанням законів об`єднаними силами антитерористичної операції Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України.

Згідно з пунктом 3 наказу Міністра оборони України від 13.04.2017 року №250 відповідно до частини шостої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», з урахуванням вимог частини восьмої цієї статті, нижчепойменованих осіб офіцерського складу звільнено з військової служби у запас за пунктом «г» (у зв`язку з проведенням організаційних заходів): майора юстиції ОСОБА_1 , заступника військового прокурора військової прокуратури сил антитерористичної операції, який підлягає направленню на військовий облік до Новобаварського об`єднаного районного військового комісаріату м. Харкова.

Наказом Генерального прокурора від 13.04.2017 року №418-ц, керуючись статтею 9 Закону України «Про прокуратуру», звільнено майора юстиції ОСОБА_1 з посади заступника військового прокурора сил антитерористичної операції та виключено його зі списків особового складу цієї прокуратури, усіх видів забезпечення х 13.04.2017 року. Призначено юриста 2 класу ОСОБА_1 на посаду заступника начальника управління особливо важливих справ начальника відділу пріоритетних доручень Департаменту міжнародно-правового співробітництва Генеральної прокуратури України з 14.04.2017 року.

Відповідно до наказу Першого заступника керівника антитерористичного центру при Службі безпеки України від 24.04.2017 року №36дск відкликано з району проведення антитерористичної операції в Донецькій та Луганській областях до місця постійної дислокації та виведено з підпорядкування керівника Антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей з 13.04.2017 року майора юстиції ОСОБА_1 , заступника військового прокурора сил антитерористичної операції.

Листом заступника начальника Департаменту міжнародно-правового співробітництва Генеральної прокуратури України Куликом К.Г. від 04.05.2017 року №14-509вих17 направлено відділу роботи з кадрами управління забезпечення діяльності військових прокуратур Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України заяви, зокрема, ОСОБА_1 , щодо передачі до Департаменту кадрової роботи та державної служби Генеральної прокуратури України довідок про невикористану ними відпустку та витяги з їх послужних списків, для долучення до особових справ.

Із змісту рапорту заступника начальника Департаменту міжнародно-правового співробітництва Генеральної прокуратури України Куликом К.Г. від 13.06.2017 року на ім`я керівника Генеральної інспекції ОСОБА_2 встановлено, що ОСОБА_3 07.06.2017 року подано рапорт на ім`я Генерального прокурора щодо проведення службового розслідування за фактом бездіяльності начальника відділу роботи з кадрами управління забезпечення діяльності військових прокуратур Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України, яким не направлено до відповідних військових комісаріатів особові справи звільнених з військової служби у запас військових прокурорів, зокрема, ОСОБА_1 . З огляду на викладене, просить повідомити про результати службового розслідування.

У відповідь на рапорт заступника начальника Департаменту міжнародно-правового співробітництва Генеральної прокуратури України Кулика К.Г. від 13.06.2017 року керівником Генеральної інспекції листом від 03.07.2017 року №25/2-1823вн-17 повідомлено, що в наказу Міністра оборони України від 13.04.2017 року №250 міститься ряд неточностей, при цьому, відділом роботи з кадрами Головної військової прокуратури не ініціювалося перед керівництвом Міністерства оборони України питання про усунення вказаних у наказі неточностей. Водночас, зазначено, що Генеральним прокурором, за наслідками доповіді, вказано керівництву Головної військової прокуратури на необхідність негайної організації пересилки документів персонального обліку (особових справ) до відповідних військових комісаріатів, а також, нарахування компенсації за невикористані дні відпустки за 2017 рік.

Відповідно до листа Генерального прокурора від 03.07.2017 року №25/2-1822вн-17, підписаного Генеральним прокурором України 30.06.2017 року, останній, з метою усунення штучних перешкод для постановлення працівників Генеральної прокуратури України, зокрема, ОСОБА_1 просить ОСОБА_4 негайно організувати виконання дій щодо оформлення документів зі звільнення вказаних працівників з військової служби, зокрема, пересилку документів персонального обліку (особових справ) до відповідних військових комісаріатів та надання до управління планово-фінансової діяльності, бухгалтерського обліку, звітності, внутрішнього контролю та аудиту Генеральної прокуратури України інформації про залишок невикористаної відпустки за 2017 рік. Крім того, просить ініціювати перед Міністерством оборони України необхідність уточнення наказу від 13.04.2017 року №250.

Згідно з Протоколом від 25.07.2017 року №139 засідання комісії по встановленню трудового стажу, який міститься у матеріалах особової справи працівника органів прокуратури ОСОБА_1 , станом на 14.04.2017 року стаж роботи останнього, який дає йому право на одержання процентної надбавки за вислугу років складає 12 років 7 місяців 08 днів, у тому числі на слідчих посадах 00 років 04 місяці 07 днів.

Відповідно до листа заступника Генерального прокурора від 26.09.2017 року №14-35вих-17, адресованому Міністру оборони України генералу армії Полтораку С.Т., останньому повідомлено, що наказ від 13.04.2017 року №250 містить описку в частині найменування посад окремих військовослужбовців, найменувань військових комісаріатів до яких направлено останніх, а також строків проходження служби. Враховуючи викладене, просить внести відповідні зміни до вказаного наказу.

Крім того, просить провести розрахунок вислуги років військовослужбовців, зокрема, ОСОБА_1 , з урахуванням положень пунктів 1, 2 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 року та направити довідки про проходження військової служби (Ф-5). Копії наказів про звільнення військовослужбовців із внесеними змінами у 4 примірниках та інші документи просить направити на адресу Генеральної прокуратури України нарочним, для подальшої передачі їх до кадрових підрозділів відомства.

Відповідно до пункту 12 параграфу 12 наказу Міністра оборони України від 04.10.2017 року №703 (по особовому складу) пункт 3 наказу Міністерства оборони України (по особовому складу) від 13.04.2017 року №250 про звільнення з військової служби у запас за пунктом «г» (у зв`язку із проведенням організаційних заходів) нижчепойменованих осіб офіцерського складу, викладено в такій редакції: « 3. Майора юстиції ОСОБА_1 , заступника військового прокурора сил антитерористичної операції. Народився ІНФОРМАЦІЯ_1 . У ЗС із 16.12.2014. Підлягає направленню на військовий облік до Новобаварського об`єднаного районного військового комісаріату м. Харкова. ».

Листом Державного секретаря Міністерства оборони України листом від 07.10.2017 року №220/7289 надіслано Генеральній прокуратурі України витяг із наказу Міністра оборони України (по особовому складу) від 04.10.2017 року №703 щодо внесення змін до наказу Міністра оборони України (по особовому складу) від 13.04.2017 року № 250.

Також повідомлено, що обчислення вислуги років для призначення пенсії військовослужбовцям, яких звільнено зазначеним наказом не проводилось у зв`язку з поданими рапортами військовослужбовців про відмову у проведенні підрахунку (лист Генерального прокурора від 14.04.2017 року № 14-13віх-17). Особові справи зазначених військовослужбовців для підрахунку вислуги років до Департаменту кадрової політики Міністерства оборони (далі - Департамент) не надавались. Крім того, у зв`язку з тим, що облік особових справ військовослужбовців, яких відряджено до Генеральної прокуратури України із залишенням на військовій службі, ведеться за місцем проходження служби, надання Департаментом довідки про проходженні військової служби не має можливості. При надходженні особових справ військовослужбовців, Департаментом буде проведено відповідний підрахунок вислуги років та сформовано довідки про проходження військової служби.

Військовою прокуратурою сил Антитерористичної операції видано майору юстиції ОСОБА_1 довідку від 27.10.2017 року №02-548вих-17 про безпосередню участь особи в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, відповідно до змісту якої, ця довідка є підставою для оформлення та надання особі передбачених чинним законодавством України для учасників бойових дій відповідних пільг та компенсацій.

Головною військовою прокуратурою Генеральної прокуратури України 30.10.2017 року видано ОСОБА_1 посвідчення учасника бойових дій серії НОМЕР_2 .

Відповідно до рапорту заступника начальника Департаменту міжнародно-правового співробітництва Генеральної прокуратури України Куликом К.Г. від 31.10.2017 року на ім`я керівника Генеральної інспекції ОСОБА_2 останньому повідомлено, що доручення Генерального прокурора від 30.06.2017 року залишається не виконаним, оскільки відповідний розрахунок військовослужбовців не проведено, зокрема, ОСОБА_1 не законно не виплачено премії за останній місяць служби у військовій прокуратурі сил антитерористичної операції. Також, зазначено, що наказами Генерального прокурора від 27.04.2017 року №№49зк, 50зк протиправно не передбачено виплату премій за квітень місяць 2017 року заступнику військового прокурора сил антитерористичної операції Домбровському Я.В., чим грубо порушено вимоги пункту 4 розділу І Положення про преміювання працівників органів прокуратури України, затвердженого наказом Генерального прокурора України від 20.03.2006 року №623ц (яке діяло на той час), відповідно до якого преміювання проводиться особам, звільненим, у тому числі, у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці (організаційними заходами).

З огляду на те, що на момент подання позовної заяви до суду відділом роботи з кадрами управління забезпечення діяльності військових прокуратур Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України особову справу позивача до відповідного військового комісаріату не направлено та не підготовлено розрахунку грошового забезпечення, позивач вбачає у такій бездіяльності відповідача протиправність, та звернувся до суду за захистом своїх прав.

Всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, відзив, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Спірні правовідносини врегулювано Законом України від 14.10.2014 року № 1697-VII «Про прокуратуру» (із змінами і доповненнями), Законом України від 25.03.1992 року № 2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу» (із змінами і доповненнями), Інструкцією з обліку кадрів в органах прокуратури України, затвердженої наказом Генеральної прокуратури України від 02.02.2017 року №27, Інструкції з організації обліку особового складу Збройних Сил України, затвердженої наказом Міністерства оборони України 26.05.2014 № 333, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 12.06.2014 року за № 611/25388, Положенням про організацію роботи з кадрами в органах прокуратури України, затвердженим наказом Генерального прокурора України 12.10.2016 року №357, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 07.11.2016 року за №1450/29580.

Суд звертає увагу, що до спірних правовідносин нормативно-правові акти застосовуються у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин.

Згідно з статтею 1 Закону України «Про прокуратуру» Прокуратура України становить єдину систему, яка в порядку, передбаченому цим Законом, здійснює встановлені Конституцією України функції з метою захисту прав і свобод людини, загальних інтересів суспільства та держави.

Відповідно до пунктів 1, 4 частини першої, частини другої статті 7 Закону України «Про прокуратуру» систему прокуратури України становлять: Генеральна прокуратура України; військові прокуратури.

До військових прокуратур належать Головна військова прокуратура (на правах структурного підрозділу Генеральної прокуратури України), військові прокуратури регіонів (на правах регіональних), військові прокуратури гарнізонів та інші військові прокуратури (на правах місцевих), перелік яких визначається в Додатку до цього Закону.

У разі якщо в силу виключних обставин у певних адміністративно-територіальних одиницях не діють органи прокуратури України, які мають здійснювати там нагляд, за рішенням Генерального прокурора виконання їх функцій може покладатися на військові прокуратури.

Утворення, реорганізація та ліквідація військових прокуратур, визначення їх статусу, компетенції, структури і штатів здійснюються Генеральним прокурором.

Згідно з частинами першою, другою, четвертою статті 8 Закону України «Про прокуратуру» Генеральна прокуратура України організовує та координує діяльність усіх органів прокуратури з метою забезпечення ефективного виконання функцій прокуратури.

Генеральну прокуратуру України очолює Генеральний прокурор, який має першого заступника та чотирьох заступників, а також заступника Генерального прокурора - Головного військового прокурора.

У Генеральній прокуратурі України утворюється (на правах самостійного структурного підрозділу) Головна військова прокуратура, яку очолює заступник Генерального прокурора - Головний військовий прокурор. На нього наказом Генерального прокурора може також покладатися виконання інших службових обов`язків.

Відповідно до пунктів 1.1 та 1.2 Положення про Головну військову прокуратуру Генеральної прокуратури України, затвердженого наказом Генеральної прокуратури України від 06.10.2015 року №249 (далі також Положення №249) Головна військова прокуратура Генеральної прокуратури України (далі Головна військова прокуратура) є самостійним структурним підрозділом Генеральної прокуратури України на правах Департаменту і вищим органом військової прокуратури, підпорядкованим заступнику Генерального прокурора України Головному військовому прокурору.

У своїй діяльності Головна військова прокуратура керується Конституцією України, Законами України «Про прокуратуру», «Про військовий обов`язок і військову службу», іншими актами законодавства, наказами та вказівками Генерального прокурора України, Головного військового прокурора, Регламентом Генеральної прокуратури України, а також цим Положенням.

Згідно з підпунктом 5 пункту 2.1 Положення №249 до складу Головної військової прокуратури входять: управління забезпечення діяльності військових прокуратур у складі: відділу роботи з кадрами.
Відповідно до частини четвертої статті 27 Закону України «Про прокуратуру» військовими прокурорами призначаються громадяни з числа офіцерів, які проходять військову службу або перебувають у запасі і мають вищу юридичну освіту, за умови укладення ними контракту про проходження служби осіб офіцерського складу у військовій прокуратурі.

Порядок проходження військової служби громадянами України у військовій прокуратурі визначається відповідним положенням, яке затверджується Президентом України.

В окремих випадках за наказом Генерального прокурора на посади прокурорів та слідчих військової прокуратури можуть бути призначені особи, які не є військовослужбовцями і не перебувають у запасі та відповідають вимогам частин першої та п`ятої цієї статті.

Військовослужбовці військової прокуратури у своїй діяльності керуються Законом України «Про прокуратуру» і проходять військову службу відповідно до Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та інших законодавчих актів України, якими встановлено правові та соціальні гарантії, пенсійне, медичне та інші види забезпечення, передбачені законодавством для осіб офіцерського складу Збройних Сил України.

Військові звання вищого офіцерського складу військовослужбовцям військової прокуратури присвоюються Президентом України, інші військові звання - відповідно до встановленого законодавством порядку проходження військової служби.

Посади військових прокурорів та відповідні їм військові звання включаються в переліки військових посад.

Військові звання офіцерського складу військової прокуратури відповідають класним чинам працівників прокуратури. При звільненні офіцерів військової прокуратури (до полковника включно) з військової служби і призначенні на посади прокурорів в територіальні чи спеціалізовані прокуратури їм присвоюються відповідні їх військовим званням класні чини, а при прийнятті на військову службу у військову прокуратуру прокурорів, які мають класні чини (до старшого радника юстиції включно), їм присвоюються відповідні військові звання згідно із законодавством.

Згідно з пунктами 2, 3 Розділу ХІІІ Перехідних положень Закону України «Про прокуратуру» військові прокуратури гарнізонів розташовуються в межах відповідних військових гарнізонів. У разі потреби з метою організації їх діяльності їм виділяються необхідні приміщення з фондів Міністерства оборони України.

В умовах особливого періоду, запровадження надзвичайного, воєнного стану або проведення антитерористичної операції із залученням з`єднань, військових частин та підрозділів Збройних Сил України, Національної гвардії України, Державної прикордонної служби України, інших військових формувань, місцем постійної дислокації яких є територія в межах військового гарнізону, особовий склад військових прокуратур (прокурори, слідчі) гарнізону може відряджатися до районів розташування цих з`єднань, військових частин та підрозділів на період виконання цими з`єднаннями, військовими частинами та підрозділами завдань за призначенням.

Установити, що на прокурорів та слідчих військової прокуратури, які не є військовослужбовцями, у разі виконання ними повноважень у районах проведення антитерористичних операцій поширюються соціальні гарантії, передбачені для військовослужбовців військової прокуратури.

Відповідно до частини першої статті 19 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці, які проходять кадрову або строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, громадяни призовного віку, які мають вищу, професійно-технічну, повну або базову загальну середню освіту і не проходили строкової військової служби, військовозобов`язані, а також жінки, які не перебувають на військовому обліку, укладають контракт про проходження військової служби за контрактом з додержанням умов, передбачених статтею 20 цього Закону.

Згідно з частиною другою статті 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» закінченням проходження військової служби вважається день виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) у порядку, встановленому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

Відповідно до пункту г частини шостої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» контракт припиняється (розривається), а військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом, звільняються з військової служби: у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів - у разі неможливості їх використання на службі.

Згідно з частиною п`ятою статті 33 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовий облік призовників і військовозобов`язаних ведеться в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Пунктами 1.1, 1.3, 1.4 розділу І Інструкція з обліку кадрів в органах прокуратури України, затвердженої наказом генеральної прокуратури України від 02.02.2017 року №27 (далі також Інструкція №27) визначає порядок організації ведення персонального, штатно-посадового, військового та статистичного обліку кадрів (прокурорів, слідчих, державних службовців, службовців, працівників, що виконують функції з обслуговування, та робітників) в органах прокуратури, формування, ведення і зберігання особових справ та трудових книжок працівників.

Облік кадрів у військових прокуратурах здійснюється в порядку, визначеному цією Інструкцією, з урахуванням особливостей ведення особових справ, встановлених для військовослужбовців.

Організація виконання вимог Інструкції покладається на кадрові підрозділи органів прокуратури, керівників місцевих прокуратур та військових прокурорів гарнізонів.

Згідно з пунктом 2.1 розділу ІІ Інструкції №27 у Генеральній прокуратурі України персональному обліку підлягають її працівники, а також працівники регіональних, місцевих і військових прокуратур, які призначаються на посади Генеральним прокурором.

Відповідно до пункту 11 розділу ІІ Положення про організацію роботи з кадрами в органах прокуратури України, затвердженого наказом Генеральної прокуратури України від 12.10.2016 року № 357, зареєстрованого в Міністерстві юстиції 07.11.2016 року за №1450/29580 (чинний на момент виникнення спірних правовідносин) при призначенні Генеральним прокурором України осіб на посади заступників Генерального прокурора України, керівників, заступників керівників структурних підрозділів та прокурорів Генеральної прокуратури України, керівників регіональних прокуратур (військових прокурорів регіонів), ректора Національної академії прокуратури України підготовку необхідних документів забезпечує кадровий підрозділ Генеральної прокуратури України (Головної військової прокуратури).

Згідно з підпунктом 4.5.1 пункту 4.5 Положення №249 відділ роботи з кадрами: організація роботи з добору, розстановки, професійної підготовки та виховання кадрів військових прокуратур; взаємодія з кадровими підрозділами Генеральної прокуратури України, Міністерства оборони України, Генерального штабу Збройних Сил України та інших військових формувань; організація роботи з добору та підготовки кадрів для військових прокуратур у відповідних навчальних закладах та взаємодія з ними з цих питань; внесення пропозицій щодо удосконалення структури і штатної чисельності військових прокуратур, підготовка проектів наказів з цих питань; створення резерву для заміщення посад у структурних підрозділах Головної військової прокуратури, посад військових прокурорів регіонів та їх заступників, а також контроль за створенням відповідного резерву у військових прокуратурах регіонів. Внесення пропозицій щодо кандидатур для призначення на посади номенклатури Генерального прокурора України; організація та проведення роботи щодо присвоєння військових звань, класних чинів прокурорсько-слідчим працівникам військових прокуратур та рангів державним службовцям; вивчення та узагальнення стану роботи з добору, розстановки, професійної підготовки та виховання кадрів в органах військової прокуратури; забезпечення обліку особового складу органів військової прокуратури; організація роботи щодо своєчасного подання працівниками Головної військової прокуратури декларацій про майно, доходи, витрати і зобов`язання фінансового характеру; ведення обліку забезпеченості житлом прокурорсько-слідчих працівників Головної військової прокуратури, здійснення контролю та узагальнення стану організації цієї роботи у прокуратурах; ведення особових справ, послужної картотеки та інших облікових документів військовослужбовців Головної військової прокуратури; складання та ведення списків працівників військових прокуратур з метою заохочення.

З матеріалів справи судом встановлено, що позивач обіймав керівну посаду заступника військового прокурора сил антитерористичної операції Головної військової прокуратури, яка є самостійним структурним підрозділом Генеральної прокуратури України.

На вказану посаду майора юстиції ОСОБА_1 призначено Генеральним прокурором України наказом від 17.08.2015 року №328-вк.

Отже, слід дійти висновку, що персональному обліку позивач підлягав у Генеральній прокуратурі України, особову справу позивача під час проходження ним військової служби на посадах у військовій прокуратурі має вести відділ роботи з кадрами Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України.

Щодо позовної вимоги в частині оскарження бездіяльності відповідача щодо не пересилання відповідачем особової справи позивача до військового комісаріату, суд зазначає наступне.

Відповідно до пунктів абз.2 пункту 2.3, 3.7.1. Розділу 3 Інструкції №27 для персонального обліку працівників, які перебувають на посадах, зазначених у пунктах 2.1, 2.2 Інструкції №27, у відповідних прокуратурах ведуться: - особові справи.

Ведення особових справ військовослужбовців військових прокуратур здійснюється відповідно до Інструкції з організації обліку особового складу Збройних Сил України, затвердженої наказом Міністерства оборони України 26.05.2014 року № 333, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 12.06.2014 року за № 611/25388 (далі також Інструкція №333).

Згідно з пунктом 3.15 розділу 3 Інструкції №333 перші примірники особових справ офіцерів, осіб рядового, сержантського і старшинського складу перед звільненням із військової служби направляються до кадрових органів за підпорядкованістю для підготовки їх до проведення розрахунку вислуги років військової служби.

За рішенням начальників кадрових органів для розрахунку вислуги років військової служби офіцера використовується другий примірник особової справи.

Перед відправленням особових справ до фінансових органів усі періоди військової служби у рядках 8, 9 послужного списку повинні бути ретельно перевірені та звірені з відомостями автобіографій, атестаційних та додаткових документів, підтверджені наказами або відповідними документами.

Усі оригінали документів та їх копії обов`язково підшиваються до особової справи.

У рядку 9, у відомостях про службу на посадах, які входять до складу льотного екіпажу, вказується про виконання встановлених норм нальоту годин.

Після уточнення та підтвердження відомостей про проходження військової служби записи в рядках 8 та 9 послужного списку засвідчуються підписом начальника кадрового органу та гербовою печаткою.

Після складення фінансовим органом розрахунку вислуги років військовослужбовця на пенсію особові справи з розрахунком повертаються до військових частин за місцем служби.

Перед звільненням із військової служби військовослужбовець повинен бути ознайомлений із записами в послужному списку та з розрахунком вислуги років військовослужбовця на пенсію.

Після видання наказу по особовому складу про звільнення військовослужбовця в рядок 8 записуються формулювання наказу про звільнення, у тому числі за якою статтею Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", про право носіння військової форми одягу (якщо це було вказано в наказі про звільнення), вислугу років у календарному та пільговому обчисленнях, військовий комісаріат, куди підлягає направленню для постановки на військовий облік, вид заохочення, номер і дата наказу по стройовій частині про виключення зі списків особового складу частини. У цьому самому рядку зазначається, на яких посадах можна використовувати військовослужбовця в особливий період. У послужних списках других примірників особових справ офіцерів зазначаються номери військово-облікових спеціальностей, за якими доцільно їх обліковувати в запасі. До перших примірників особових справ військовослужбовців, звільнених із правом на пенсійне забезпечення, залучаються: розрахунок вислуги років (страховий стаж) військовослужбовця на пенсію, свідоцтва про хворобу, витяги з наказів по особовому складу про звільнення та виключення зі списків військової частини та всіх видів забезпечення.

У приписах (відпускних квитках) офіцерів, осіб рядового, сержантського і старшинського складу, звільнених з військової служби, зазначається, коли і в який військовий комісаріат вислано їхні особові справи або куди вони будуть вислані.

Відповідно до пункту 9.4. глави 9 розділу ІІ Інструкції №333 ведення особових справ військовослужбовців (своєчасне поповнення необхідними матеріалами, документами, фотокартками та іншими даними), які характеризують їх, уточнення записів, що містяться в них, звірка з першими примірниками, а також контроль за своєчасним пересиланням особових справ покладаються на офіцерів кадрових органів, які займаються вивченням і добором кадрів відповідного напряму.

Підшивка документів, облік, зберігання і пересилка особових справ, ведення послужних картотек, контроль за своєчасним отриманням і висилкою послужних карток покладаються на осіб, які займаються обліком особового складу.

Згідно з абзацами 1, 4, 5 пункту 1.6 глави 1 розділу IV Інструкції №333 пересилка документів персонального обліку ведеться тільки із супровідними листами із зазначенням причин пересилки в установлені строки: із кадрових органів - не пізніше семи днів після одержання наказу (витягу з наказу) про нове призначення (звільнення, виключення зі списків).

Відповідно до пункту 4.4. розділу 4 Інструкції 27 при зміні облікових даних працівник зобов`язаний своєчасно надати до кадрового підрозділу, керівнику місцевої прокуратури відповідні документи, які долучаються до особової справи.

Про зміни в облікових даних осіб, призначених Генеральним прокурором на адміністративну посаду в регіональній, місцевій чи військовій прокуратурі, кадрові підрозділи відповідних прокуратур повідомляють кадрові підрозділи Генеральної прокуратури України з долученням належним чином засвідчених копій відповідних документів.

З матеріалів справи судом встановлено, що згідно з пунктом 3 наказу Міністра оборони України від 13.04.2017 року №250 відповідно до частини шостої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», з урахуванням вимог частини восьмої цієї статті, нижчепойменованих осіб офіцерського складу звільнено з військової служби у запас за пунктом «г» (у зв`язку з проведенням організаційних заходів): майора юстиції ОСОБА_1 , заступника військового прокурора військової прокуратури сил антитерористичної операції, який підлягає направленню на військовий облік до Новобаварського об`єднаного районного військового комісаріату м. Харкова.

Наказом Генерального прокурора від 13.04.2017 року №418-ц, керуючись статтею 9 Закону України «Про прокуратуру», звільнено майора юстиції ОСОБА_1 з посади заступника військового прокурора сил антитерористичної операції та виключено його зі списків особового складу цієї прокуратури, усіх видів забезпечення з 13.04.2017 року.

З аналізу вищевказаних норм законодавства слід дійти висновку, що відділом роботи з кадрами управління забезпечення діяльності військових прокуратур Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України у семиденний строк після отримання наказу Міністра оборони України (витягу з наказу) від 13.04.2017 року №250 та наказу Генерального прокурора від 13.04.2017 року №418-ц мало б бути підготовлено та направлено до Новобаварського об`єднаного районного військового комісаріату м. Харкова один примірник особової справи ОСОБА_1 з метою взяття останнього на військовий облік, водночас, таких дій відповідачем вчинено не було.

Щодо твердження відповідача, що позивачем не подано рапорту про бажання звільнитися з військової служби відповідно до пункту 233 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого указом Президента України від 10.12.2008 року №1153/2008, з огляду на що, Генеральна прокуратура України не володіла документами, які стали підставою для звільнення з військової служби, та, що унеможливило оформлення та направлення особової справи ОСОБА_1 до військового комісаріату, суд зазначає наступне.

Так, відповідно до пункту 233 вказаного Положення військовослужбовці, які бажають звільнитися з військової служби, подають по команді рапорти та документи, які підтверджують підстави звільнення. У рапортах зазначаються: підстави звільнення з військової служби; думка військовослужбовця щодо його бажання проходити службу у військовому резерві Збройних Сил України за відповідною військово-обліковою спеціальністю; районний (міський) військовий комісаріат, до якого повинна бути надіслана особова справа військовослужбовця.

З матеріалів справи встановлено, що листом від 12.04.2017 року №14-13вих-17 Генеральним прокурором повідомлено Міністра оборони України генералу армії України Полтораку С.Т., що на теперішній час в органах Генеральної прокуратури України провадяться організаційні заходи, в результаті проведення яких підлягають звільненню з військової служби наступні військовослужбовці, зокрема, майор юстиції ОСОБА_1 , заступник військового прокурора сил антитерористичної операції. Можливості розміщення зазначених військовослужбовців в органах військової прокуратури Генеральної прокуратури України немає. Військовослужбовці наполягають на звільненні з військової служби у зв`язку з проведенням оргзаходів. Відповідно до пункту «г» частини шостої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», з урахуванням випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, підлягають звільненню з військової служби у зв`язку зі скороченням штату або проведення організаційних заходів. Долучивши рапорти та подання про звільнення в 4 примірниках (відповідно до кількості вказаних у листі військовослужбовців), Генеральний прокурор ОСОБА_5 просить рішення Міністра оборони України щодо звільнення офіцерів у найкоротший час.

Відповідно до абзацу 7 підпункту 2 пункту 255 Положення під час дії особливого періоду (крім строку проведення мобілізації) звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється: до введення воєнного стану - на підставах, передбачених частинами другою, третьою, пунктом 1 частини четвертої, пунктом 2 частин п`ятої і шостої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу": у військових званнях до генерал-полковника (адмірала) включно за всіма підставами - Міністром оборони України.

Згідно з пунктом 3 наказу Міністра оборони України від 13.04.2017 року №250 відповідно до частини шостої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», з урахуванням вимог частини восьмої цієї статті, нижчепойменованих осіб офіцерського складу звільнено з військової служби у запас за пунктом «г» (у зв`язку з проведенням організаційних заходів) : майора юстиції ОСОБА_1 , заступника військового прокурора військової прокуратури сил антитерористичної операції, який підлягає направленню на військовий облік до Новобаварського об`єднаного районного військового комісаріату м. Харкова.

Отже, з огляду на те, що Міністром оборони України прийнято наказ про звільнення військовослужбовців, зокрема, ОСОБА_1 , слід дійти висновку, що відповідний рапорт у порядку пункту 233 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого указом Президента України від 10.12.2008 року №1153/2008 майором юстиції ОСОБА_1 складено та подано відповідачу, що останнім не спростовано, а відсутність такого рапорту у особовій справі ОСОБА_1 свідчить лише про недбале ставлення до службових обов`язків відповідної посадової особи відділу роботи з кадрами Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України в частині ведення особової справи військовослужбовця.

Крім іншого, обов`язок формування та направлення особової справи ОСОБА_1 до відповідного комісаріату, визначеного наказом Міністра оборони України від 13.04.2017 року №250, та його не виконання підтверджується доказами, долученими до матеріалів справи, а саме, рапортом заступника начальника Департаменту міжнародно-правового співробітництва ОСОБА_3 від 13.06.2017 року, дорученням Генерального прокурора від 03.07.2017 року №25/2-1822вн-17, підписаного Генеральним прокурором України 30.06.2017 року, листом заступника Генерального прокурора від 12.10.2017 року №14/2-470вн-17 та відкритим службовим розслідуванням за фактом бездіяльності начальника відділу роботи з кадрами управління забезпечення діяльності військових прокуратур Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України щодо не направлення до відповідних військових комісаріатів особових справи звільнених з військової служби у запас військових прокурорів, зокрема, ОСОБА_1 .

Не направлено особову справу позивача й після усунення допущених неточностей у наказі Міністра оборони України від 13.04.2017 року №250 (по особовому складу) шляхом прийняття наказу Міністром оборони України від 04.10.2017 року №703.

Суд звертає увагу, що відповідач не заперечує та не спростовує докази, які містяться у матеріалах справи, що підтверджують не виконання встановленого обов`язку оформити та направити особову справу ОСОБА_1 у встановлені законодавством строки.

Враховуючи встановлені судом обставини, проаналізувавши норми законодавства України, суд дійшов висновку, що структурним підрозділом Генеральної прокуратури України допущено протиправну бездіяльність в частині не пересилання особової справи звільненого з військової служби у запас ОСОБА_1 до Новобаварського об`єднаного районного військового комісаріату, визначеного наказом Міністра оборони України від 13.04.2017 року №250 (по особовому складу), з урахуванням змін, внесених наказом Міністра оборони України від 04.10.2017 року №703.

Відповідно до частини другої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

З огляду на встановлене судом не виконання відповідачем обов`язку оформити особову справу ОСОБА_1 належним чином, суд дійшов висновку про вихід за межі позовних вимог, а саме, визнати протиправною бездіяльність щодо не оформлення особової справи ОСОБА_1 та зобов`язати відповідача здійснити відповідні дії на усунення встановлених судом недоліків в частині оформлення особової справи позивача.

Щодо позовної вимоги в частині зобов`язання відповідача суб`єкта владних повноважень здійснити пересилку особової справи звільненого з військової служби у запас ОСОБА_1 до Новобаварського об`єднаного районного військового комісаріату, визначеного наказом Міністра оборони України від 13.04.2017 року №250 (по особовому складу), з урахуванням змін, внесених наказом Міністра оборони України від 04.10.2017 року №703, суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 4 частини другої, частини четвертої статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про: визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

У випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

З огляду на те, що судом встановлено обов`язок відповідача, а саме відділу роботи з кадрами управління забезпечення діяльності військових прокуратур структурного підрозділу Генеральної прокуратури України Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України надіслати особову справу ОСОБА_1 , суд дійшов висновку зобов`язати відповідача суб`єкта владних повноважень здійснити пересилку особової справи звільненого з військової служби у запас ОСОБА_1 до Новобаварського об`єднаного районного військового комісаріату, визначеного наказом Міністра оборони України від 13.04.2017 року №250 (по особовому складу), з урахуванням змін, внесених наказом Міністра оборони України від 04.10.2017 року №703 та про задоволення позовних вимог в цій частині.

Щодо не нарахування та невиплати відповідачем позивачу грошового забезпечення, а саме, премії за квітень 2017 року, одноразової грошової допомоги в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний календарний рік служби (з урахуванням грошової винагороди військовослужбовцям військових прокуратур за участь в антитерористичній операції), компенсації за невикористану у 2017 році відпусту, суд зазначає наступне.

Як вже зазначено судом вище, відповідно до положень пункту 3.15 розділу 3 Інструкції №333 перші примірники особових справ офіцерів, осіб рядового, сержантського і старшинського складу перед звільненням із військової служби направляються до кадрових органів за підпорядкованістю для підготовки їх до проведення розрахунку вислуги років військової служби.

Перед відправленням особових справ до фінансових органів усі періоди військової служби у рядках 8, 9 послужного списку повинні бути ретельно перевірені та звірені з відомостями автобіографій, атестаційних та додаткових документів, підтверджені наказами або відповідними документами.

Усі оригінали документів та їх копії обов`язково підшиваються до особової справи.

Після складення фінансовим органом розрахунку вислуги років військовослужбовця на пенсію особові справи з розрахунком повертаються до військових частин за місцем служби.

Перед звільненням із військової служби військовослужбовець повинен бути ознайомлений із записами в послужному списку та з розрахунком вислуги років військовослужбовця на пенсію.

Пунктом 3 Розділу ХІІІ Перехідних положень Закону України «Про прокуратуру» установлено, що на прокурорів та слідчих військової прокуратури, які не є військовослужбовцями, у разі виконання ними повноважень у районах проведення антитерористичних операцій поширюються соціальні гарантії, передбачені для військовослужбовців військової прокуратури.

Згідно з абзацами 1-5 пункту 234 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого указом Президента України від 10.12.2008 року №1153/2008, перед звільненням військовослужбовців уточнюються дані про проходження ними військової служби, документально підтверджуються періоди служби, що підлягають зарахуванню до вислуги в календарному та пільговому обчисленні, проводиться розрахунок вислуги років військової служби.

Вислуга років військової служби військовослужбовців розраховується не пізніше ніж за два місяці до дати, на яку планується звільнення.

Інформація про розраховану вислугу років військової служби доводиться військовослужбовцю під підпис перед оформленням документів для його звільнення з військової служби. У разі незгоди з розрахунком вислуги років військової служби військовослужбовець повинен письмово обґрунтувати свої заперечення на аркуші з розрахунком вислуги років і засвідчити їх своїм підписом. У разі відмови військовослужбовця підписати розрахунок вислуги років про це робиться відповідний запис на цьому ж аркуші та засвідчується підписами осіб, які були присутні під час бесіди.

Заперечення військовослужбовців щодо розрахунку вислуги років військової служби розглядаються командирами (начальниками) військових частин перед оформленням документів для звільнення з військової служби. Спірні питання щодо заліку вислуги років окремих періодів служби для призначення пенсії розглядаються спеціальною комісією Міністерства оборони України.

Порядок проведення розрахунку вислуги років визначається Міністерством оборони України.

Відповідно до абзацу 1 пункту 242 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого указом Президента України від 10.12.2008 року №1153/2008 після надходження до військової частини письмового повідомлення про звільнення військовослужбовця з військової служби або після видання наказу командира (начальника) військової частини про звільнення військовослужбовець повинен здати в установлені строки посаду та підлягає розрахунку, виключенню зі списків особового складу військової частини і направленню на військовий облік до районного (міського) військового комісаріату за вибраним місцем проживання. Особи, звільнені з військової служби, зобов`язані у п`ятиденний строк прибути до районних (міських) військових комісаріатів для взяття на військовий облік.

Отже, з норм законодавства встановлено, що розрахунок грошового забезпечення має бути підготовлений відповідним відділом кадрів перед звільненням військовослужбовця з військової служби, з яким останнього має бути ознайомлено під підпис, після чого, розрахунок має бути направлено до відповідного фінансового органу.

Водночас, з відзиву на позовну заяву встановлено, що відповідачем не розраховано вислугу років позивача та не здійснено відповідного розрахунку грошового забезпечення з причин подання останнім рапорту про відмову у проведенні перерахунку, про що, як вказано відповідачем, зазначено у листі Міністерства оборони України від 07.10.2017 року.

Дослідивши лист Міністерства оборони України від 07.10.2017 року №220/7289 судом встановлено, що, зокрема, позивачем подано рапорт про відмову у проведенні обчислення вислуги років для призначення пенсії, проте, у позовних вимогах позивач не просить суд зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити надбавку за вислугу років.

Крім іншого, у особовій справі ОСОБА_1 , наданою відповідачем, відсутній такий рапорт позивача, а інших доказів, окрім вказаного листа відповідачем не долучено.

Так, відповідачем зазначено, що оскільки позивачем подано вказаний рапорт про відмову у проведенні підрахунку, Генеральною прокуратурою України розрахунок одноразової грошової допомоги та компенсації за невикористану відпустку не проведено, у зв`язку з чим, відповідний наказ Генеральної прокуратури України, який є підставою для нарахування коштів, не готувався.

Водночас, суд зауважує, що законодавством України не передбачено можливості відмови військовослужбовця від розрахунку пенсії та вислуги років, оскільки проведення відповідного розрахунку є обов`язковим перед звільненням військовослужбовця з військової служби.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про протиправну бездіяльність, допущену в частині не нарахування та не виплати грошового забезпечення позивачу.

Щодо вимоги про зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу премію за квітень місяць 2017 року у сумі 9589,21 грн., суд зазначає наступне.

Пунктом 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 31.05.2012 року № 505 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури» (далі також Постанова №505) визначено, що керівники органів прокуратури у межах затвердженого фонду оплати праці мають право здійснювати преміювання працівників відповідно до їх особистого вкладу в загальні результати роботи, а також з нагоди державних, професійних свят та ювілейних дат у межах фонду преміювання, утвореного у розмірі не менш як 10 відсотків посадових окладів та економії фонду оплати праці. Конкретні умови, порядок та розміри преміювання працівників визначаються у положенні про преміювання.

Наказом Генерального прокурора України від 18.06.2015 року № 84 затверджено Положення про преміювання працівників органів прокуратури України, яке діяло до 08.09.2017 року (втрата чинності 07.09.2017 року) (далі - Положення № 84).

Положенням №84 визначено умови та порядок преміювання та позбавлення премії прокурорсько-слідчих працівників, військовослужбовців, державних службовців, службовців та робітників прокуратури України.

Відповідно до пункту 1.3 Положення №84 преміювання працівників органів прокуратури здійснюється щомісячно пропорційно відпрацьованому часу в межах фонду преміювання, затвердженого у кошторисах та економії фонду оплати праці.

Згідно пункту 1.5 Положення №84 розмір премії визначається відповідно до об`єктивної оцінки роботи працівника та його особистого вкладу в загальні результати роботи у відсотках до місячної заробітної плати працівника та грошового забезпечення військовослужбовця без обмеження індивідуальних премій максимальними розмірами.

Пунктом 1.9 Положення № 84 передбачено, що премія не виплачується працівникам за час відпусток, тимчасової непрацездатності, а також в інших випадках, коли згідно з чинним законодавством виплати провадяться із середньої заробітної плати (службові відрядження, звільнення працівників-донорів від роботи тощо), звільненим з роботи в місяці, за який здійснюється преміювання, за винятком тих, які вийшли на пенсію, звільнилися у зв`язку зі вступом на денну форму навчання до аспірантури Національної академії прокуратури України, за станом здоров`я або у зв`язку зі змінами в організації виробництва і праці, скороченням чисельності або штату працівників (пункт 1 статті 740 КзпП України), з підстав, передбачених Законом України «Про очищення влади» (пункт 7-2 статті 36 КзпП України), чи перешли в порядку переведення на іншу роботу.

Отже, з аналізу Положення №84 слід дійти висновку, що у разі звільнення працівника прокуратури у зв`язку зі змінами в організації виробництва і праці, останньому має бути здійснено нарахування премії, яка є щомісячною, пропорційно відпрацьованому часу у межах фонду преміювання, у разі відсутності підстав для такої невиплати.

Відповідачем у відзиві зазначено, що оскільки на день встановлення премії заступникам військового прокурора сил антитерористичної операції (наказ Генеральної прокуратури України від 27.04.2017 року №50зк) ОСОБА_1 не обіймалося зазначеної посади, у відповідності до пункту 1.9 Положення про преміювання працівників органів прокуратури України премію ОСОБА_1 за квітень 2017 року не нараховано та не виплачено.

З матеріалів справи судом встановлено, що наказом Міністра оборони України від 13.04.2017 року №250 відповідно до частини шостої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», з урахуванням вимог частини восьмої цієї статті, нижчепойменованих осіб офіцерського складу звільнено з військової служби у запас за пунктом «г» (у зв`язку з проведенням організаційних заходів) : майора юстиції ОСОБА_1 , заступника військового прокурора військової прокуратури сил антитерористичної операції, який підлягає направленню на військовий облік до Новобаварського об`єднаного районного військового комісаріату м. Харкова.

Наказом Генерального прокурора від 13.04.2017 року №418-ц, керуючись статтею 9 Закону України «Про прокуратуру», звільнено майора юстиції ОСОБА_1 з посади заступника військового прокурора сил антитерористичної операції та виключено його зі списків особового складу цієї прокуратури, усіх видів забезпечення х 13.04.2017 року. Призначено юриста 2 класу ОСОБА_1 на посаду заступника начальника управління особливо важливих справ начальника відділу пріоритетних доручень Департаменту міжнародно-правового співробітництва Генеральної прокуратури України з 14.04.2017 року.

Отже, слід дійти висновку, що у період з 01 по 13 квітня 2017 року позивач працював на посаді заступника військового прокурора військової прокуратури сил антитерористичної операції до звільнення з неї та призначення на іншу посаду, з огляду на що, має право на призначення та виплату йому премії за фактично відпрацьований час на посаді включно до дня звільнення.

Враховуючи викладене, позивачу мало б бути призначено премію з розрахунку фактично відпрацьованого періоду з 01 квітня по 13 квітня 2017 року, в той час, як відповідачем взагалі не включено ОСОБА_1 у відповідний наказ про преміювання, що суперечить Положенню №84 та звужує права звільненого військового прокурора у зв`язку зі змінами в організації виробництва і праці.

З огляду на те, що відповідачем не наведено законодавчо визначених підстав не нарахування премії позивачу за квітень 2017 року пропорційно відпрацьованим останнім днів на відповідній посаді, слід дійти висновку, що позивач має право на її нарахування та виплату згідно з порядком, визначеним Положенням №84.

Суд зазначає, що позивач просить суд зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити йому премію за квітень 2017 році в повному обсязі, що суперечить пунктом 1.3, 1.5 та 1.9 Положення №84.

Водночас, керуючись частиною другою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог в цій частині, оскільки судом встановлено фактично відпрацьованих днів позивачем у квітні місяці 2017 року 13 днів.

Водночас, для ефективного захисту прав позивача в цій частині заявлених позовних вимог, враховуючи встановлену протиправність не нарахування премії позивачу пропорційно відпрацьованому періоду, суд дійшов висновку про вихід за межі позовних вимог шляхом зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити майору юстиції ОСОБА_1 , звільненому у запас, премію за відпрацьований період з 01 квітня по 13 квітня 2017 року на посаді заступника військового прокурора військової прокуратури сил антитерористичної операції в порядку, передбаченому Положенням про преміювання працівників органів прокуратури України, затвердженим наказом Генерального прокурора України від 18.06.2015 року № 84.

Щодо вимоги про зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити компенсацію за невикористану відпустку у 2017 році, суд зазначає наступне.

Спірні правовідносини врегульовано Кодексом законів про працю України від 10.12.1971 року № 322-VIII (із змінами і доповненнями) (далі також КЗпП України), Законом України від 15.11.1996 року № 504/96-ВР «Про відпустки» (із змінами і доповненнями) (далі також Закон №504/96), Законом України від 20.12.1991 року № 2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (із змінами і доповненнями) (далі також Закон №2011).

Відповідно до частин першої, третьої, четвертої статті 83 КЗпП України у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи.

У разі переведення працівника на роботу на інше підприємство, в установу, організацію грошова компенсація за не використані ним дні щорічних відпусток за його бажанням повинна бути перерахована на рахунок підприємства, установи, організації, куди перейшов працівник.

За бажанням працівника частина щорічної відпустки замінюється грошовою компенсацією. При цьому тривалість наданої працівникові щорічної та додаткових відпусток не повинна бути менше ніж 24 календарних дні.

Аналогічні положення містить статті 24 Закону №504/96, яким встановлено державні гарантії права на відпустки, визначено умови, тривалість і порядок надання їх працівникам для відновлення працездатності, зміцнення здоров`я, а також для виховання дітей, задоволення власних життєво важливих потреб та інтересів, всебічного розвитку особи.

Відповідно до абзаців 1-3 пункту 14 статті 101 Закону №2011 військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які звільняються з військової служби, за винятком осіб, які звільняються зі служби за віком, станом здоров`я, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі та у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, щорічна основна відпустка надається з розрахунку 1/12 частини тривалості відпустки, на яку вони мають право відповідно до пункту 1 цієї статті за кожний повний місяць служби в році звільнення. При цьому, якщо тривалість відпустки таких військовослужбовців становить більш як 10 календарних днів, їм оплачується вартість проїзду до місця проведення відпустки і назад до місця служби або до обраного місця проживання в межах України у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які звільняються зі служби за віком, станом здоров`я, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі та у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, щорічні основні відпустки та додаткові відпустки в рік звільнення надаються на строки, установлені пунктами 1 та 4 цієї статті.

У рік звільнення зазначених в абзацах першому та другому цього пункту військовослужбовців зі служби у разі невикористання ними щорічної основної або додаткової відпустки їм виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, у тому числі військовослужбовцям-жінкам, які мають дітей.

Відповідно до пункту 3 Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам затверджено наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 року № 260, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 26.06.2018 року за № 745/32197 (далі також Порядок № 260) у рік звільнення військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), звільненим з військової служби за віком, станом здоров`я, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, які не використали щорічну основну відпустку або використали частково, за їх бажанням надається відпустка із наступним виключенням зі списків особового складу військової частини та виплачується грошове забезпечення у розмірі відповідно до кількості наданих днів відпустки або виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, в тому числі за минулі роки.

Отже, з аналізу положень законодавства судом встановлено право позивача, як військовослужбовця, звільненого у запас у зв`язку із проведенням організаційних заходів, на грошову компенсацію за невикористані дні відпустки на момент звільнення з посади.

Не здійснення нарахування позивачу грошової компенсації за частину невикористаної відпустки на момент звільнення позивача з посади (13.04.2017 року) відповідачем обґрунтовується тим, що позивачем начебто подано рапорт про відмову у проведенні такого підрахунку, позаяк, відповідний наказ, який є підставою для нарахування коштів, зокрема, компенсації за невикористані дні відпустки, не готувався Генеральною прокуратурою України.

Водночас, судом встановлено обов`язок відповідача у разі звільнення працівника з посади здійснити відповідні дії з метою розрахунку та виплати передбаченого законодавством України грошового забезпечення, зокрема, компенсації за невикористані дні відпустки.

Отже, слід дійти висновку, що відповідачем допущено протиправну бездіяльність в цій частині.

Крім іншого, судом встановлено, що листом заступника начальника Департаменту міжнародно-правового співробітництва Генеральної прокуратури України Куликом К.Г. від 04.05.2017 року №14-509вих17 направлено відділу роботи з кадрами управління забезпечення діяльності військових прокуратур Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України заяви, зокрема, ОСОБА_1 , щодо передачі до Департаменту кадрової роботи та державної служби Генеральної прокуратури України довідок про невикористану ними відпустку та витяги з їх послужних списків, для долучення до особових справ.

Відтак, у відповідача наявні необхідні документи для розрахунку та виплати ОСОБА_1 компенсації за невикористані дні відпустки.

Водночас, відповідачем таких дій не здійснено, що підтверджується відповіддю на рапорт заступника начальника Департаменту міжнародно-правового співробітництва Генеральної прокуратури України Кулика К.Г. від 13.06.2017 року керівником Генеральної інспекції листом від 03.07.2017 року №25/2-1823вн-17, в якому повідомлено, що Генеральним прокурором, за наслідками доповіді, вказано керівництву Головної військової прокуратури на необхідність негайної організації пересилки документів персонального обліку (особових справ) до відповідних військових комісаріатів, а також, нарахування компенсації за невикористані дні відпустки за 2017 рік та листом Генерального прокурора від 03.07.2017 року №25/2-1822вн-17, підписаного Генеральним прокурором України 30.06.2017 року, в якому останній, з метою усунення штучних перешкод для постановлення працівників Генеральної прокуратури України, зокрема, ОСОБА_1 просить ОСОБА_4 негайно організувати виконання дій щодо оформлення документів зі звільнення вказаних працівників з військової служби, зокрема, пересилку документів персонального обліку (особових справ) до відповідних військових комісаріатів та надання до управління планово-фінансової діяльності, бухгалтерського обліку, звітності, внутрішнього контролю та аудиту Генеральної прокуратури України інформації про залишок невикористаної відпустки за 2017 рік.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про задоволення позовної вимоги позивача в частині зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію за невикористані дні відпустки.

Щодо вимоги про зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити одноразову грошову допомогу у розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби (з урахуванням грошової винагороди військовослужбовцям військових прокуратур за участь в антитерористичних операціях), суд зазначає наступне.

Військовою прокуратурою сил Антитерористичної операції видано майору юстиції ОСОБА_1 довідку від 27.10.2017 року №02-548вих-17 про безпосередню участь особи в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, відповідно до змісту якої, ця довідка є підставою для оформлення та надання особі передбачених чинним законодавством України для учасників бойових дій відповідних пільг та компенсацій.

Головною військовою прокуратурою Генеральної прокуратури України 30.10.2017 року видано ОСОБА_1 посвідчення учасника бойових дій серії НОМЕР_2 .

Відповідно до пункту 41 Постанови №505 грошове забезпечення військовослужбовців, які проходять військову службу в органах прокуратури на прокурорсько-слідчих посадах, складається з посадового окладу та інших виплат, установлених цією постановою, а також окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років у розмірі і порядку, визначених законодавством для військовослужбовців.

Для обчислення розміру складових грошового забезпечення замість надбавки за класний чин застосовується розмір окладу за військовим званням.

На військовослужбовців військових прокуратур у разі здійснення ними повноважень у районах проведення антитерористичної операції поширюється дія пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 31 січня 2015 р. № 24 «Про особливості виплати винагород військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу в особливий період та під час проведення антитерористичних операцій» (Офіційний вісник України, 2015 р., № 9, ст. 238) у порядку та на умовах, визначених Генеральною прокуратурою України, у межах коштів, передбачених у державному бюджеті для Генеральної прокуратури України.

На момент виникнення спірних правовідносин особливості виплати винагород військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу в особливий період та під час проведення антитерористичних операцій визначено постановою Кабінету Міністрів України від 31.01.2015 року №24 (втрата чинності 20.01.2016 року) (далі також Постанова №24).

Відповідно до пункту 1 Постанови №24 установлено, що в особливий період або під час проведення антитерористичної операції військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів військових формувань, правоохоронних органів, Державної служби з надзвичайних ситуацій, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту за безпосередню участь у воєнних конфліктах чи антитерористичній операції, інших заходах в умовах особливого періоду виплачується винагорода у відсотках місячного грошового забезпечення.

Розмір винагороди визначається виходячи з розміру посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних додаткових видів місячного грошового забезпечення постійного характеру, премії та повинен становити не менш як 3 тис. гривень на місяць. У разі коли військовослужбовець, особа рядового або начальницького складу, що брали безпосередню участь у воєнних конфліктах чи антитерористичній операції, інших заходах в умовах особливого періоду менше одного календарного місяця, розмір винагороди визначається пропорційно дням участі виходячи з її розміру, що становить не менш як 3 тис. гривень.

Винагорода військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу виплачується також під час безперервного перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я після отриманих під час безпосередньої участі у воєнних конфліктах чи антитерористичній операції, інших заходах в умовах особливого періоду поранень (контузії, травми, каліцтва).

Отже, з аналізу норм, викладених у Постановах №505 та №24 слід дійти висновку, що позивачу, як учаснику антитерористичної операції, підлягає нарахуванню та виплаті винагорода у відсотках місячного грошового забезпечення.

Крім іншого, вказані положення також кореспондуються із пунктами 1, 2 розділу XXXII Порядку №260, відповідно до якого військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), які звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

У разі звільнення з військової служби за віком, у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, а також у зв`язку з настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу військовослужбовцем-жінкою, яка має дитину (дітей) віком до 18 років, одноразова грошова допомога у разі звільнення з військової служби виплачується в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби за наявності вислуги десять календарних років і більше.

Згідно з пунктом 1, абзацом 1 пункту 2 статі 15 Закону №2011 пенсійне забезпечення військовослужбовців після звільнення їх з військової служби провадиться відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. У разі звільнення з військової служби за віком, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, а також у зв`язку з настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу військовослужбовцем-жінкою, яка має дитину (дітей) віком до 18 років одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше.

Так, Протоколом від 25.07.2017 року №139 засідання комісії по встановленню трудового стажу, який міститься у матеріалах особової справи працівника органів прокуратури ОСОБА_1 , станом на 14.04.2017 року стаж роботи останнього, який дає йому право на одержання процентної надбавки за вислугу років складає 12 років 7 місяців 08 днів, у тому числі на слідчих посадах 00 років 04 місяці 07 днів.

Отже, слід дійти висновку, що позивачу підлягає нарахуванню також одноразова грошова допомога у розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Щодо позовних вимог позивача в частинах нарахування та виплати компенсації за невикористану відпустку у 2017 році у розмірі 7408,38 грн. та одноразової грошової допомоги у розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби (з урахуванням грошової винагороди військовослужбовцям військових прокуратур за участь в антитерористичних операціях) в розмірі 323 851,44 грн., суд зазначає наступне.

Відповідно до частин першої четвертої статті 9 Закону №2011 держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики, інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх компетенції розробляють та вносять у встановленому порядку пропозиції щодо грошового забезпечення військовослужбовців.

До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Порядок і розміри грошового забезпечення військовослужбовців, відряджених до державних органів, підприємств, установ, організацій, а також державних та комунальних навчальних закладів для виконання завдань в інтересах оборони держави та її безпеки із залишенням на військовій службі, визначаються Кабінетом Міністрів України.

Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам затверджено наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 року № 260, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 26.06.2018 року за № 745/32197 (далі також Порядок № 260).

Відповідно до пункту 2 розділу І Порядку №260 грошове забезпечення включає: щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення.

До щомісячних основних видів грошового забезпечення належать: посадовий оклад; оклад за військовим званням; надбавка за вислугу років.

До щомісячних додаткових видів грошового забезпечення належать: підвищення посадового окладу; надбавки; доплати; премія.

До одноразових додаткових видів грошового забезпечення належать: винагороди; допомоги.

Згідно з абзацом другим пункту 1 розділу XXXI Порядку №260 грошове забезпечення у разі звільнення з військової служби виплачується: військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби) - у розмірі грошового забезпечення, передбаченого для займаної посади з дня одержання військовою частиною наказу чи письмового повідомлення про звільнення до дня виключення наказом зі списків особового складу включно, але не більше ніж до дня здавання справ та посади (в межах установлених Міністром оборони України строків) або до дня закінчення щорічної відпустки, яка надається після здавання справ та посади.

Отже, слід дійти висновку, що відповідачем мало бути здійснено розрахунок та виплату позивачу грошового забезпечення.

Водночас, судом встановлено протиправну бездіяльність, допущену відповідачем в частині не нарахування та не виплати грошового забезпечення позивачу.

З аналізу статей 101 та 15 Закону №2011, Порядку №260 судом встановлено, що розрахунок суми одноразової грошової допомоги у розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби (з урахуванням грошової винагороди військовослужбовцям військових прокуратур за участь в антитерористичних операціях) та компенсації за невикористану частину відпустки може бути здійснено лише за умови наявності відповідного розрахунку грошового забезпечення, із складових якого здійснюється розрахунок зазначеної винагороди та компенсації.

Відсутність відповідного розрахунку унеможливлює вирішення позовних вимог позивача в частині обрахунку сум, належних йому до виплати, з огляду на що, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову в цих частинах.

Водночас, керуючись частиною другою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, з огляду на встановлений судом обов`язок відповідача щодо обчислення та нарахування грошового забезпечення позивачу у зв`язку з його звільненням, враховуючи, що судом встановлено беззаперечне право позивача на розрахунок грошового забезпечення, суд, з метою ефективного захисту прав позивача, дійшов висновку вийти за межі позовних вимог шляхом зобов`язання відповідача провести розрахунок грошового забезпечення позивача та його виплату з урахуванням висновків суду у відповідності до положень Порядку №260 та Закону №2011.

Відповідно до частини першої статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі статтею 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 76 Кодексу адміністративного судочинства України).

Згідно із статтею 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яке ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 10 пункту 9 Рішення Конституційного Суду України від 30.01.2003 року №3-рп/2003).

Відповідно до частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого вирішує справи відповідно до Конституції України та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частин першої, другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 30 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі Hirvisaari v. Finland від 27.09.2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

Крім того, судом враховується, що згідно з пунктом 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського Суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Оцінивши докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку, про вихід за межі позовних вимог та часткове задоволення позову.

Вирішенню судові витрати не підлягають, оскільки не заявлені жодною із сторін.

Керуючись статтями 2, 6, 9, 11, 73 - 78, 90, 241- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:
1. Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

2. Визнати бездіяльність Генеральної прокуратури України щодо не оформлення та не надсилання особової справи ОСОБА_1 до військового комісаріату, визначеного пунктом 3 наказу Міністра оборони України від 13.04.2017 року №250 (з урахуванням змін, внесених наказом пункту 12 параграфу 12 наказу Міністра оборони України від 04.10.2017 року №703 (по особовому складу)).

3. Зобов`язати Генеральну прокуратуру України оформити та надіслати особову справу ОСОБА_1 до військового комісаріату, визначеного пунктом 3 наказу Міністра оборони України від 13.04.2017 року №250 (з урахуванням змін, внесених наказом пункту 12 параграфу 12 наказу Міністра оборони України від 04.10.2017 року №703 (по особовому складу)).

4. Визнати протиправною бездіяльність Генеральної прокуратури України щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 грошового забезпечення, а саме премії за відпрацьований період з 01 квітня по 13 квітня 2017 року на посаді заступника військового прокурора військової прокуратури сил антитерористичної операції; одноразової грошової допомоги в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби (з урахуванням грошової винагороди військовослужбовцям військових прокуратур за участь в антитерористичних операціях); компенсації за невикористану у 2017 році відпустку.

5. Зобов`язати Генеральну прокуратуру України провести розрахунок грошового забезпечення майору юстиції ОСОБА_1 , звільненому у запас, премію за відпрацьований період з 01 квітня по 13 квітня 2017 року на посаді заступника військового прокурора військової прокуратури сил антитерористичної операції та його виплату з урахуванням висновків суду у відповідності до положень Порядку №260 та Закону №2011.

6. Зобов`язати Генеральну прокуратуру України нарахувати та виплатити майору юстиції ОСОБА_1 , звільненому у запас, премію за відпрацьований період з 01 квітня по 13 квітня 2017 року на посаді заступника військового прокурора військової прокуратури сил антитерористичної операції в порядку, передбаченому Положенням про преміювання працівників органів прокуратури України, затвердженим наказом Генерального прокурора України від 18.06.2015 року № 84; одноразову грошову допомогу в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби (з урахуванням грошової винагороди військовослужбовцям військових прокуратур за участь в антитерористичних операціях); компенсацію за невикористану у 2017 році відпустку.

7. В іншій частині відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України. Рішення суду може бути оскаржено за правилами, встановленими статті 293, 295 - 297 КАС України.
Відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Згідно частиною першою статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України. апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
У відповідно до пп. 15.5 п. 15 розділу VII Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги

Відповідно до пункту 4 частини п`ятої статті 246 Кодексу адміністративного судочинства України:
Позивач: ОСОБА_1 (іпн. НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 )
Відповідач: Генеральна прокуратура України (, адреса: 01011, м. Київ, вул. Різницька, 13/15).

Повне рішення складено 24.07.2019 року.

Суддя Л.О. Маруліна