Справа № 440/1592/19
Суддя: С.О. Удовіченко
Дата ухвалення: 2019-07-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2019 року м. ПолтаваСправа № 440/1592/19

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Удовіченка С.О.,

за участю:

секретаря судового засідання - Сендецької В.О.,

представника позивача - ОСОБА_1 . ,

представника відповідача - Фаєнка І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до Подільської районної у м. Полтаві ради про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

03.05.2019 ОСОБА_3 (надалі - ОСОБА_3 , позивач) звернулася до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Подільської районної у м. Полтаві ради (надалі - відповідач), а саме просить:

- визнати протиправною відмову Подільської районної у м. Полтаві ради в наданні ОСОБА_3 дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) площею 1000 кв.м для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1 ;

- зобов`язати Подільську районну у м. Полтаві раду надати ОСОБА_3 дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) площею 1000 кв.м для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позову позивач зазначила, що на підставі договору купівлі-продажу ОСОБА_3 належить приватний будинок з господарськими будівлями за адресою: АДРЕСА_1 . Право власності на вказаний будинок зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. Так позивач зазначила, що бажаючи реалізувати своє право на безоплатну передачу у власність земельної ділянки, що знаходиться під її приватним житловим будинком звернулася до Подільської районної у місті Полтаві ради із заявою про надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), площею 0,1000 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Водночас рішенням тридцять четвертої сесії сьомого скликання від 28.03.2019 Подільської районної у м. Полтаві ради відмовлено громадянці ОСОБА_3 у наданні дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) площею 1000 кв. м., для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою: АДРЕСА_1 , у зв`язку з тим, що надана довідка № 02-19/75 від 05.02.2019 не підтверджує відведення земельної ділянки площею 1000 кв. м. за адресою: АДРЕСА_1 , на ім`я ОСОБА_4 (попереднього власника будинку за вказаною адресою). Позивач вважає зазначене рішення протиправним, оскільки відповідачем відмовлено у наданні дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) з підстав, не передбачених статтею 118 Земельного кодексу України.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 07.05.2019 позов залишено без руху.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 14.05.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі 440/1592/19, призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 11.06.2019.

30.05.2019 до суду відповідачем надано відзив на позов в якому вказано, що відмовляючи ОСОБА_3 у наданні дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою Подільська районна у м. Полтаві рада діяла правомірно відповідно до закону в межах наданих повноважень, оскільки заявником не було подано повного пакету документів, а саме: відсутнє рішення компетентного органу про передачу заявнику даної земельної ділянки у користування, площею 0,1 га, за адресою: АДРЕСА_1 , а надана довідка за № 02-19/75 від 05.02.2019 не підтверджує відведення земельної ділянки площею 1000 кв. м. за адресою: АДРЕСА_1 , на ім`я ОСОБА_4 (попереднього власника будинку за вказаною адресою). Указано, що позивач проживає в будинку АДРЕСА_1 , який належить їй на праві приватної власності та знаходиться на земельній ділянці, яка не є сформованою /а.с. 58-60/.

07.06.2019 до суду позивачем надано відповідь на відзив в якій зазначено, що саме після надання позивачу дозволу на розроблення технічної документації та після її безпосереднього виготовлення земельній ділянці буде присвоєний кадастровий номер, відомості про земельну ділянку будуть внесені до Державного земельного кадастру, земельна ділянка буде сформована, а право власності буде зареєстровано у реєстрі речових прав на нерухоме майно /а.с. 98-100/.

У судовому засіданні 11.06.2019 оголошено перерву до 11.07.2019.

11.07.2019 розгляд справи відкладено до 25.07.2019.

У судовому засіданні 25.07.2019 представник позивача просив суд задовольнити позов.

У судовому засіданні 25.07.2019 представник відповідача проти задоволення позову заперечував.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного висновку.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 є власником житлового будинку, загальною площею 48 кв.м., що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджено витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності /а.с. 18/.

07.03.2019 позивач звернулася до голови Подільської районної у м. Полтаві ради із заявою про надання дозволу на розробку технічної документації. Так позивач просила надати дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою на земельну ділянку по АДРЕСА_1 , площею 0,1000 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. У заяві зазначено, що житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 належить ОСОБА_3 на праві приватної власності відповідно до договору купівлі-продажу від 02.11.1990. До вказаної заяви позивачем додано: паспорт та ідентифікаційний код; правовстановлюючі документи на житловий будинок; технічний паспорт на житловий будинок; кадастровий план земельної ділянки; акт погодження меж земельної ділянки; відповідь Новоселівської сільської ради від 05.02.2019 № 02-19/75 /а.с. 19/.

Рішенням тридцять четвертої сесії сьомого скликання Подільської районної у м. Полтаві ради від 28.03.2019 відмовлено ОСОБА_3 , що мешкає: АДРЕСА_1 , у наданні дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) площею 1000 кв. м., для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1 , в зв`язку з тим, що надана довідка за № 02-19/75 від 05.02.2019 не підтверджує відведення земельної ділянки площею 1000 кв. м. за адресою: АДРЕСА_1 на ім`я ОСОБА_4 (попереднього власника будинку за вказаною адресою) /а.с. 9/.

Позивач не погоджуючись із таким рішенням звернулася до суду з цим позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Завданням адміністративного судочинства, згідно частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з частиною першою статті 3 Земельного кодексу України земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

У силу положень статті 14 Конституції України право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Відповідно до статті 38 Земельного кодексу України до земель житлової та громадської забудови належать земельні ділянки в межах населених пунктів, які використовуються для розміщення житлової забудови, громадських будівель і споруд, інших об`єктів загального користування.

Громадянам України за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування можуть передаватися безоплатно у власність або надаватися в оренду земельні ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і гаражного будівництва в межах норм, визначених цим Кодексом. Понад норму безоплатної передачі громадяни можуть набувати у власність земельні ділянки для зазначених потреб за цивільно-правовими угодами (стаття 40 Земельного кодексу України).

Згідно частини першої статті 79 Земельного кодексу України земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами.

За приписами частини першої статті 79-1 Земельного кодексу України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру.

Згідно з частиною першою статті 81 Земельного кодексу України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі: а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; б) безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; в) приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; г) прийняття спадщини; ґ) виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю).

Відповідно до частин першої - третьої статті 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Набуття права власності громадянами та юридичними особами на земельні ділянки, на яких розташовані об`єкти, які підлягають приватизації, відбувається в порядку, визначеному частиною першою статті 128 цього Кодексу. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Згідно зі статтею 25 Закону України "Про землеустрій" технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) є однією із видів документації із землеустрою.

Відповідно до частини восьмої статті 55 Закону України "Про землеустрій" у разі якщо на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) передбачається здійснити передачу земельних ділянок державної чи комунальної власності у власність чи користування, така технічна документація розробляється на підставі дозволу, наданого Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органом виконавчої влади, органом місцевого самоврядування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 Земельного кодексу України (у випадках, передбачених законом).

Згідно з частиною шостою статті 118 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Відповідно до частини сьомої статті 118 Земельного кодексу України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Аналізуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що підставою для відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Тобто перелік для відмови є вичерпний.

Водночас в оскаржуваному рішенні відповідачем зазначено підставою для відмови у наданні дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) площею 1000 кв. м., для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1 те, що надана довідка за № 02-19/75 від 05.02.2019 не підтверджує відведення земельної ділянки площею 1000 кв. м. за адресою: АДРЕСА_1 на ім`я ОСОБА_4 (попереднього власника будинку за вказаною адресою) /а.с. 9/.

Таким чином, оскаржуване рішення не містить жодної з підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, які передбачені частиною сьомою статті 118 Земельного кодексу України.

З огляду на вище зазначене, враховуючи положення частини другої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання протиправним та скасування рішення тридцять четвертої сесії сьомого скликання Подільської районної у м. Полтаві ради від 28.03.2019 у частині відмови ОСОБА_3 у наданні дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) площею 1000 кв. м., для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1 .

Надаючи оцінку вимогам позивача щодо зобов`язання Подільську районну у м. Полтаві раду надати ОСОБА_3 дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) площею 1000 кв.м для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1 , суд дійшов наступних висновків.

За своєю правовою природою, відповідно до норм чинного законодавства, повноваження відповідача щодо надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) є дискреційним повноваженням та виключною компетенцією уповноваженого органу.

Дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених проектом нормативно-правового акта.

Отже, дискреційне право органу виконавчої влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування обумовлене певною свободою (тобто вільним, або адміністративним, розсудом) в оцінюванні та діях, у виборі одного з варіантів рішень та правових наслідків.

Наділивши державні органи та осіб, уповноважених на виконання функцій держави дискреційними повноваженнями, законодавець надав відповідному органу держави та особам уповноважених на виконання функцій держави певну свободу розсуду при прийнятті управлінського рішення.

Згідно Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Аналіз норм Кодексу адміністративного судочинства України свідчить про те, що завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади. Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень, оскільки ключовим його завданням є здійснення правосуддя.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, позовні вимоги щодо зобов`язання Подільську районну у м. Полтаві раду надати ОСОБА_3 дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) площею 1000 кв.м для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1 , у цій частині не підлягають задоволенню, з огляду на втручання в дискреційні повноваження Подільської районної у м. Полтаві раді та виходять за межі завдань адміністративного судочинства.

Однак, враховуючи те, що в ході розгляду справи суд дійшов висновку щодо протиправності рішення тридцять четвертої сесії сьомого скликання Подільської районної у м. Полтаві ради від 28.03.2019 у частині відмови ОСОБА_3 у наданні дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), з метою захисту прав позивача керуючись положеннями частини другої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України слід зобов`язати Подільську районну у м. Полтаві раду повторно розглянути заяву ОСОБА_3 про надання дозволу на розробку технічної документації від 07.03.2019 (вхідний номер № 02-20/232).

Відповідно до частини третьої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на часткове задоволення позову, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) до Подільської районної у м. Полтаві ради (вул. Анатолія Кукоби, буд. 39, м. Полтава, Полтавська область, 36022, ідентифікаційний код 34742486) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення тридцять четвертої сесії сьомого скликання Подільської районної у м. Полтаві ради від 28.03.2019 у частині відмови ОСОБА_3 у наданні дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) площею 1000 кв. м., для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1 .

Зобов`язати Подільську районну у м. Полтаві раду повторно розглянути заяву ОСОБА_3 про надання дозволу на розробку технічної документації від 07.03.2019 (вхідний номер № 02-20/232).

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Подільської районної у м. Полтаві ради (вул. Анатолія Кукоби, буд. 39, м. Полтава, Полтавська область, 36022, ідентифікаційний код 34742486) на користь ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) витирати зі сплати судового збору у розмірі 768,40 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подається учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII.

Повний текст рішення складено 26 липня 2019 року.

Суддя С.О. Удовіченко