Справа № 1340/4502/18
Суддя: Мричко Наталія Іванівна
Дата ухвалення: 2019-07-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа № 1340/4502/18
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 липня 2019 року м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

Головуючої-судді Мричко Н.І.,

за участі секретаря судового засідання Кулик С.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Начальника 2-го відділу 1-го головного відділу 6-го управління Головного управління військової контррозвідки Департаменту контррозвідки Служби безпеки України підполковника Рашка Сергія Васильовича про визнання протиправним та скасування рішення, -

встановив:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , Позивач) звернувся до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до Начальника 2-го відділу 1-го головного відділу 6-го управління Головного управління військової контррозвідки Департаменту контррозвідки Служби безпеки України підполковника Рашка Сергія Васильовича (далі ОСОБА_2 , Відповідач), в якому просить визнати протиправним та скасувати рішення суб`єкта владних повноважень начальника 2-го відділу 1-го головного відділу 6-го управління Головного управління військової контррозвідки Департаменту контррозвідки Служби безпеки України підполковника Рашка Сергія Васильовича від 12.07.2018 про накладення на ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді догани із подальшим внесенням змін до особистої службової картки військовослужбовця.

Згідно з ухвалою судді від 03.10.2018 позов ОСОБА_1 залишено без руху.

16.10.2018 на виконання вимог ухвали від 03.10.2018 Позивач подав позовну заяву в уточненій редакції (арк. справи 38-44).

Після усунення недоліків, суд постановив ухвалу від 17.10.2018 про відкриття провадження у справі та призначення справи до розгляду в порядку загального позовного провадження.

07.11.2018 у підготовчому засіданні Відповідач подав відзив на позовну заяву згідно з яким просить суд відмовити позивачу у задоволенні позову в повному обсязі (арк. справи 63-65).

15.11.2018 від Відповідача до суду надійшов додаток до відзиву на позовну заяву (арк. справи 68-71).

19.11.2018 Позивач подав відповідь на відзив (арк. справи 63-65).

19.11.2018 суд постановив ухвалу про розгляд справи у закритому судовому засіданні.

21.11.2018 Відповідач подав заперечення щодо відповіді на відзив (арк. справи 89-92).

21.11.2018 суд постановив ухвалу про витребування доказів.

27.12.2018 представник позивача - адвокат Бредіхіна Н.О. подала доповнення до відповіді на відзив (арк. справи 142-146).

16.01.2019 Відповідач подав заперечення щодо доповнення до відповіді на відзив (арк. справи 157-159).

16.01.2019 суд постановив ухвалу про зупинення провадження в адміністративній справі № 1340/4502/18.

30.05.2019 суд постановив ухвалу про поновлення провадження у справі № 1340/4502/18.

06.06.2019 суд постановив ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду.

При обґрунтуванні позову Позивач стверджує, що не погоджується із рішенням Відповідача щодо накладення на нього дисциплінарного стягнення у вигляді догани із подальшим внесенням змін до особистої службової картки військовослужбовця. Оскаржуване рішення винесено, за систематичне неналежне виконанням Позивачем своїх посадових обов`язків. Водночас, Позивач наголосив, що результати оперативно службової діяльності за формою є статистичною звітністю та не відображають в повній мірі заходів, які здійснюються військовослужбовцем під час такої діяльності. Позивач також зазначив, що виконання заходів оперативно службової діяльності протягом І півріччя 2018 року (у тому числі щодо документування правопорушень у сфері службової діяльності відповідно до визначених функціональних обов`язків) здійснювалося в умовах практичної відстороненості від належного виконання обов`язків контролю з боку керівного складу 2 відділу 1 ГВ 6 управління ГУ ВКР ДКР СБ України. Крім того, Позивач зазначив, що ним проводилося щотижневе письмове планування роботи, яке включалося до узагальненого щотижневого плану. У разі неможливості виконання або неповного виконання з тих чи інших причин наказу безпосереднього командира, Позивач доповідав про це в установленому порядку. Також Позивач наголосив, що Відповідачем порушено процедуру застосування дисциплінарного стягнення, а саме не проведено службового розслідування. Підсумовуючи наведене, Позивач вважає рішення Відповідача про застосування щодо нього дисциплінарного стягнення протиправними та таким, що підлягають скасуванню.

Відповідач подав суду відзив на позовну заяву (арк. справи 63-65) та додаток до відзиву (арк. справи 68-71), в яких просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в повному обсязі. Зазначив, що рішення про накладення дисциплінарного стягнення прийнято з підстав систематичного неналежного виконання Позивачем службових обов`язків, що виразилося у невиконанні вказівок керівництва та відсутністю у І півріччі 2018 року особистих кінцевих результатів службової діяльності, що підтверджено документально. Щодо твердження Позивача про порушення процедури накладення дисциплінарного стягнення у зв`язку з відсутністю проведення службового розслідування, Відповідач зазначив, що відповідно до статті 84 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України (далі Дисциплінарний статут), прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини. Водночас, Відповідач наголосив, що усі причини були викладені у рапортах та протоколах про що Позивачу наголошувалося у присутності особового складу підрозділу. Враховуючи викладене, Відповідач вважає позовні вимоги Позивача безпідставними та просить суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Позивач подав відповідь на відзив (арк. справи 72-76) та доповнення до відповіді на відзив (арк. справи 142-146). Зазначив, що не погоджується з твердженням Відповідача, що накладення на ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення проведено з дотриманням встановленого порядку, а саме не вказано у чому полягає невиконання чи неналежне виконання покладених на Позивача службових обов`язків, що передбачено статтею 98 Дисциплінарного статуту. Наголосив, що Відповідачем порушено саму процедуру застосування дисциплінарного стягнення, адже рішення про накладення дисциплінарного стягнення прийнято на підставі суб`єктивного висновку відповідача та без встановлення жодних обставин, які б давали підстави для застосування стягнення.

Відповідач подав суду заперечення на відповідь на відзив (арк. справи 89-92, 157-159). Наголосив, що обґрунтування позовних вимог Позивача зводяться до двох основних доводів.

По перше, відсутність у діях Позивача правопорушень, за які можна накласти дисциплінарне стягнення. По друге, порушення Відповідачем порядку притягнення Позивача до дисциплінарної відповідальності. Щодо відсутності складу правопорушення, відповідач наголосив, що згідно з протоколом службової наради за результатами роботи у І кварталі 2018 року (від 06.04.2018 № 17/6/1/2-685 таємно), майору ОСОБА_1 було поставлено завдання, яке Позивачем виконано не було. Крім того, згідно протоколу службової наради за результатами роботи у І півріччі 2018 році (від 04.07.2018 №17/6/1/2-1500 таємно), службову діяльність майора ОСОБА_1 керівництвом І Головного відділу та 2 відділу оцінено як незадовільно. Відповідач зазначив, що Позивач у підрозділі з жовтня 2017 року і станом на липень 2018 року у нього були відсутні кінцеві результати роботи. Згідно зі звітом про результати службової діяльності 2 відділу за перше півріччя 2018 року (від 27.07.2018 №17/6/1/2-1501 таємно), Позивачем за 6 місяців проведено лише один індивідуальний профілактичний захід (в рамках переданої йому у провадження контррозвідувальної справи №2908, яка була закрита 12.03.2018). Інших результатів оперативно службової діяльності у Позивача не було. Також Відповідач наголосив, що з початку року стосовно майора ОСОБА_1 складено сім рапортів про невиконання планових тижневих заходів, про що Позивачу повідомлялося під підпис та неодноразово нагадувалося на загальних нарадах про необхідність сумлінного виконання обов`язків служби. Відповідач наголосив, що станом на момент накладення на Позивача дисциплінарного стягнення у вигляді догани, Позивач уже мав незняте дисциплінарне стягнення у вигляді зауваження (вказане стягнення було накладено на Позивача заступником начальника 2 відділу 1 ГВ підполковником ОСОБА_3 ). Щодо порушення Відповідачем порядку накладення дисциплінарного стягнення, Відповідач наголосив, що відповідно до приписів статті 84 Дисциплінарного статуту прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини. У кожному випадку вчинення корупційного правопорушення або невиконання військовими посадовими особами вимог Закону України Про засади запобігання і протидії корупції з метою виявлення причин та умов, що сприяли його вчиненню, службове розслідування призначається командиром самостійно або проводиться за його рішенням за поданням спеціально уповноваженого суб`єкта у сфері протидії корупції. Враховуючи те, що оскаржувана у даному випадку догана не пов`язана з вчиненням Позивачем корупційного правопорушення або невиконання військовими посадовими особами вимог Закону України Про засади запобігання і протидії корупції, то і підстав для застосування в даному випадку приписів частини 2 статті 84 Дисциплінарного статуту та обов`язкового проведення службового розслідування не було. Враховуючи наведене, Відповідач вважає наведені Позивачем доводи безпідставними та просить відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.

В судовому засіданні Позивач позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні щодо позовних вимог заперечив. Просив відмовити у задоволенні позову повністю.

Дослідивши матеріали справи на підтвердження й спростування заявлених вимог в їх сукупності, надавши їм юридичну оцінку, суд встановив наступне.

Суд встановив, що ОСОБА_1 відповідно до контракту про проходження військової служби у Службі безпеки України проходить військову службу на посаді старшого оперуповноваженого 2 відділу 1 ГВ 6 управління ГУ ВКР ДКР СБ України з місцем дислокації: м. Львів, вул. Лисенка, 15.

Відповідно до рапорту начальника 2-го відділу 1-го головного відділу 6-го управління Головного управління військової контррозвідки Департаменту контррозвідки Служби безпеки України підполковника Рашка С.В. від 12.07.2018 на старшого оперуповноваженого 2 відділу 1 ГВ 6 управління ГУ ВКР ДКР СБ України майора Простакова Д.В. (Б 012394) накладено дисциплінарне стягнення у вигляді догани.

21.07.2018 Позивач звернувся із скаргою на ім`я начальника 2-го відділу 1-го головного відділу 6-го управління Головного управління військової контррозвідки Департаменту контррозвідки Служби безпеки України підполковника Рашка С.В. у якій зазначив, що не погоджується із накладеним стягненням та просив скасувати вказане рішення, внести зміни до особистої службової картки та відновити процентні надбавки до грошового забезпечення, які були знижені за результатами накладеного дисциплінарного стягнення.

31.07.2018 за результатами розгляду скарги Позивачу надана відповідь № 17/6/П 21/2. У відповіді вказано про відсутність підстав для скасування рішення про накладення дисциплінарного стягнення.

Не погоджуючись із рішенням Відповідача про накладення дисциплінарного стягнення Позивач звернувся з вказаних позовом до суду.

При вирішенні спору, суд застосовує наступні норми права.

Відповідно до статті 1 Закону України Про Службу безпеки України від 25.03.1992 №2229-XII Служба безпеки України державний орган спеціального призначення з правоохоронними функціями, який забезпечує державну безпеку України.

Відповідно до статті 9 цього Закону систему Служби безпеки України складають Центральне управління Служби безпеки України, підпорядковані йому регіональні органи, органи військової контррозвідки, військові формування, а також навчальні, науково-дослідні та інші заклади Служби безпеки України.

Частиною 2 статті 19 вказаного Закону передбачено, що до органів Служби безпеки України приймаються на конкурсній, добровільній і договірній основі громадяни України, здатні за діловими та моральними якостями, освітнім рівнем і станом здоров`я ефективно виконувати службові обов`язки. Критерії професійної придатності, зокрема юридичної обізнаності, визначаються кваліфікаційно-нормативними документами, які затверджуються Головою Служби безпеки України. До органів Служби безпеки України приймаються на конкурсній, добровільній і договірній основі громадяни України, здатні за діловими та моральними якостями, освітнім рівнем і станом здоров`я ефективно виконувати службові обов`язки. Критерії професійної придатності, зокрема юридичної обізнаності, визначаються кваліфікаційно-нормативними документами, які затверджуються Головою Служби безпеки України.

Статтею 4 Закону України Про Службу безпеки України передбачено, що правову основу діяльності Служби безпеки України становлять Конституція України, вказаний Закон та інші акти законодавства України, відповідні міжнародні правові акти, визнані Україною.

Відповідно до статті 20 цього Закону умови і порядок виконання своїх обов`язків співробітниками-військовослужбовцями Служби безпеки України визначаються укладеним договором (контрактом). На них, а також на військовослужбовців строкової служби поширюється порядок проходження військової служби у Збройних Силах України, визначений законодавством. Військовослужбовці Служби безпеки України приймають Військову присягу на вірність народу України.

Законом України Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України від 24.03.1999 № 548-ХІV затверджено Статут внутрішньої служби Збройних Сил України (далі Статут внутрішньої служби).

Так, відповідно до положень статті 29 вказаного Статуту за своїм службовим становищем і військовим званням військовослужбовці можуть бути начальниками або підлеглими стосовно інших військовослужбовців.

Відповідно до статті 30 цього Статуту начальник має право віддавати підлеглому накази і зобов`язаний перевіряти їх виконання.

Підлеглий зобов`язаний беззастережно виконувати накази начальника, крім випадків віддання явно злочинного наказу, і ставитися до нього з повагою.

Згідно із статтею 31 Статуту внутрішньої служби, начальники, яким військовослужбовці підпорядковані за службою, у тому числі і тимчасово, є прямими начальниками для цих військовослужбовців. Найближчий до підлеглого прямий начальник є безпосереднім начальником.

Статтею 9 цього Статуту передбачено, що військовослужбовці Збройних Сил України мають права і свободи з урахуванням особливостей, що визначаються Конституцією України, законами України з військових питань, статутами Збройних Сил України та іншими нормативно-правовими актами.

Обов`язки військовослужбовців визначені у статті 11 Статуту внутрішньої служби.

Так, відповідно до вказаного пункту необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України покладає на військовослужбовців, зокрема, такі обов`язки:

свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок;

беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, як святиню оберігати Бойовий Прапор своєї частини;

постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України;

виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни.

Згідно із статтею 16 цього Статуту кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

Правовідносини, що виникають з обов`язків військовослужбовців, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг, врегульовані Дисциплінарним статутом Збройних сил України затвердженим Законом України Про Дисциплінарний статут збройних сил України №551-XIV від 24.03.1999 (далі Дисциплінарний статут).

Відповідно до статті 1 Дисциплінарного статуту військова дисципліна це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил,

встановлених військовими статутами та іншим законодавством України.

Статтею 2 цього Статуту передбачено, що військова дисципліна ґрунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку, відповідальності за захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, на їх вірності Військовій присязі.

Відповідно до статті 45 Дисциплінарного статуту у разі невиконання (неналежного невиконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності накласти дисциплінарне стягнення.

Частиною 3 статті 5 цього Статуту передбачено, що стосовно кожного випадку правопорушення командир зобов`язаний прийняти рішення щодо необхідності притягнення винного до відповідальності залежно від обставин скоєння правопорушення, ступеня вини, попередньої поведінки порушника та розміру завданих державі та іншим особам збитків.

Аналізуючи наведені норми законодавства та фактичні обставини справи, суд дійшов до наступних висновків.

Позивач при обґрунтуванні позовних вимог зазначав про відсутність у його діях правопорушень. Зокрема, Позивач наголошував, що ним проводилося щотижневе письмове планування роботи, яке включалося до узагальненого щотижневого плану. У разі неможливості виконання або неповного виконання з тих чи інших причин наказу безпосереднього командира, він доповідав про це у встановленому порядку.

Як видно з протоколу службової наради за результатами роботи у І кварталі 2018 року (від 06.04.2018 № 17/6/1/2-685т) (арк. справи 110-111), майору ОСОБА_1 було поставлено завдання до 10.05.2018 доповісти про наявні матеріали з постановою на заведення контррозвідувальної справи. Крім того, наголошувалося про необхідність пошуків заявників по лінії протидії корупційним проявам з боку посадових осіб військових комісаріатів.

Суд зазначає, що у вказаному вище протоколі, на службовій нараді, яка проводилася 05.04.2018 наголошувалося, що за невиконання протокольних заходів та вказівок керівництва, буде запропоновано керівництву притягнути до дисциплінарної відповідальності ряд оперативних працівників.

Так, в протоколі зазначено, що за результатами роботи за квартал та оцінки діяльності кожного співробітника, керівництвом управління будуть прийняті управлінські рішення щодо притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих співробітників, у тому числі переміщення по службі до оперативних підрозділів в інших регіонах.

З наведеного видно, що Позивач повідомлявся про ймовірність притягнення до відповідальності за невиконання, або неналежне виконання доручених йому завдань.

Відповідно до протоколу службової наради з особовим складом 2 відділу 1 ГВ 6 управління ГУ ВКР ДКР СБ України за результатами роботи у 1 півріччі 2018 року від 04.07.2018 №17/6/1-2-1500т, на службовій нараді, яка проводилася 03.07.2018 підполковник ОСОБА_2 доповідав про результати службової діяльності відділу у 1 півріччі 2018.

Так, згідно вказаного протоколу, службова діяльність Позивача, керівництвом оцінена як незадовільна. Звернено увагу, що ОСОБА_1 у відділі з жовтня 2017 року, однак станом на липень 2018 року у майора ОСОБА_1 відсутні кінцеві результати роботи. Із 5 повідомлень, які були передані до органів ВП та УЗЕ НП, жодна інформація не була реалізована та доведена до кінцевого результату.

Підполковник ОСОБА_4 наголошував, що згідно письмового повідомлення УЗЕ НП України з початку року ними складено 11 адміністративних протоколів за корупційні діяння посадових осіб військоматів області, 7 з яких мають судові рішення (постанови) щодо притягнення осіб до адміністративної відповідальності. Натомість, у майора ОСОБА_1 відсутні результати роботи за вказаним напрямком.

Відповідно до вказаного протоколу, у травні 2018 року за невиконання вимог Наказу СБ України № 639/дск 2014 та відсутність кінцевих результатів службової діяльності, заступником начальника 2 відділу 1 ГВ підполковником ОСОБА_3 накладено дисциплінарне стягнення зауваження на старшого оперуповноваженого 2 відділу 1 ГВ майора ОСОБА_1 .

Судом встановлено, що із планових заходів на 2018 рік майор ОСОБА_1 чітко доповісти не зміг.

Невиконання Позивачем покладених на нього службових обов`язків знайшло своє відображення у звіті про результати службової діяльності 2 відділу 1ГВ за 1 півріччя 2018 року від 27.06.2018 №17/6/1/2-1501т.

Так, відповідно до вказаного звіту, Позивачем за 1 півріччя 2018 року проведено лише один індивідуальний профілактичний захід (в рамках переданої йому контррозвідувальної справи № 2908, що закрита 12.03.2018), інші результатів оперативно службової діяльності відсутні.

Позивач наголошував, що у разі неможливості виконання ним певного завдання, він доповідав про це керівництву.

З матеріалів справи вбачається, що Позивач звертався до керівництва із рапортом від 13.04.2018, у якому зазначав про неможливість виконання певних завдань. Крім того, в матеріалах справи містяться рапорти Позивача від 01.06.2018, з яких вбачається, що Позивач доповідав про причини невиконання конкретних завдань.

З цього приводу суд зазначає, що вказані рапорти оцінювалися керівництвом. Водночас, враховуючи доручений Позивачу обсяг роботи та правила оцінки результатів службової діяльності, що затверджені наказом ЦУ СБ України від 19.03.2016 № 139/ДСК, робота Позивача за підсумками І півріччя 2018 року керівництвом оцінена як незадовільна.

Суд також зазначає, що в матеріалах справи міститься рапорт Позивача від 10.07.2018, в якому зазначається про те, що 09.07.2018 він здійснив виїзд до військової прокуратури Західного регіону України, в ході якого здійснив робочу зустріч з прокурором відділу процесуального керівництва ВП Західного РУ. Крім того, провів робочу зустріч з прокурором військової прокуратури Львівського гарнізону з приводу встановлення обставин направлення матеріалів про вчинені адміністративні корупційні правопорушення на адресу Львівського ОВК ОК ІНФОРМАЦІЯ_1 . Додатково зазначив, що провів робочу зустріч із прокурором військової прокуратури Львівського гарнізону з рамках роботи за кримінальним правопорушенням № 000071, в ході якого визначався план проведення слідчих розшукових дій на цей тиждень в рамках кримінального провадження.

Суд наголошує, що дисциплінарне стягнення, яке Позивач оскаржує в межах цієї справи накладено за результатами роботи у І кварталі 2018 року та у зв`язку з відсутністю кінцевих результатів роботи у І півріччі 2018 року, передбачених наказом ЦУ СБ України від 19.03.2016 № 139/ДСК.

Вказаний наказ визначає правила оцінки результатів і стану службової діяльності органів і підрозділів Служби безпеки України.

Водночас, долучений до матеріалів справи рапорт від 10.07.2018 вказує на проведену роботу та робочі зустрічі у липні 2018, тобто у ІІ півріччі 2018 року. У зв`язку з чим, не береться судом до уваги при вирішення вказаної справи.

Таким чином, суд погоджується з висновками Відповідач щодо неналежного виконання ОСОБА_1 своїх службових обов`язків та відсутністю кінцевих результатів роботи, які набули системного характеру.

Відповідно до витягу з посадової інструкції за посадою старшого оперуповноваженого 2 відділу 1 головного відділу 6 управління ГУ ВКР ДКР СБ України, старший оперуповноважений 1 головного відділу 6 управління ГУ ВКР ДКР СБ України безпосередньо підпорядкований начальнику відділу, заступнику начальника відділу на начальнику сектору (за наявності), яким відповідно до розподілу функціональних обов`язків доповідає про стан оперативно службової діяльності на визначених об`єктах КРЗ, оперативну обстановку з прогнозами її розвитку, виконання планових заході, інформаційних документів, пропозицій щодо планування та вдосконалення роботи на визначеній ділянці.

Особа, яка перебуває на вказаній посаді несе персональну відповідальність за організацію та результати оперативно службової діяльності на доручених об`єктах КРЗ. Здійснює заходи із підготовки та проведення контррозвідувальних та оперативно розшукових заходів. Забезпечує ефективну та результативну діяльність за контрозвідувальними та оперативно розшуковими справами, що перебувають у провадженні, виявлення та попередження умов до правопорушень та надзвичайних подій на об`єктах КРЗ.

Згідно вказаної посадової інструкції, передбачена відповідальність за неналежне виконання або невиконання своїх посадових обов`язків, що передбачені цими функціональними обов`язками у межах, визначених Дисциплінарним статутом ЗС України та законодавством України про проходження військової служби.

Як уже зазначалося, відповідно до статті 45 Дисциплінарного статуту у разі невиконання (неналежного невиконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності накласти дисциплінарне стягнення.

Таким чином, у зв`язку з неналежним виконанням Позивачем своїх службових обов`язків, начальник 2 відділу 1 ГВ 6 управління ГУ ВКР СБ України Рашко С.В. звернувся до заступника начальника управління начальника ГУ ВКР ДКР СБ України полковника Богдановича О.С. із рапортом від 09.07.2018, у якому зазначив про доцільність накладення на старшого оперуповноваженого 2 відділу 1 ГВ 6 управління ГУ ВКР ДКР СБ України майора ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді догани.

Вказаний рапорт був погоджений у встановленому порядку, що підтверджується наявною на ньому резолюцією заступника начальника управління від 09.07.2018 згоден з притягненням до дисциплінарної відповідальності (арк. справи 137).

Відповідно до рапорта начальника 2 відділу 1 ГВ 6 управління ГУ ВКРСБ України підполковника ОСОБА_2 від 12.07.2018 за неналежне виконання військовослужбовцем своїх службових обов`язків, що виразилося у невиконанні вказівок (задач) начальника 2 відділу 1 ГВ 6 управління ГУ ВКР ДКР СБ України постановлених на службовій нараді у 1 кварталі 2018 року (протокол від 06.04.2018 № 17/6/1-2685т) та відсутністю у першому півріччі 2018 року особистих кінцевих результатів службової діяльності, передбачених наказом ЦУ СБ України від 19.03.2016 № 139/ДСК, на старшого оперуповноваженого 2 відділу 1 ГВ 6 управління ГУ ВКР ДКРСБ України майора ОСОБА_1 (Б 012394) накладено дисциплінарне стягнення у вигляді догани.

Щодо твердження Позивача про порушення Відповідачем порядку накладення дисциплінарного стягнення, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 68 Дисциплінарного Статуту на молодших та старших офіцерів можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення: а) зауваження; б) догана; в) сувора догана; г) попередження про неповну службову відповідність; д) пониження в посаді;

е) пониження військового звання на один ступінь; є) звільнення з військової служби за службовою невідповідністю; ж) позбавлення військового звання.

Відповідно до статті 70 Дисциплінарного статуту команди роти (корабля 4 рангу), батальйону (корабля 3 рангу) щодо підлеглих офіцерів користується правом робити зауваження, оголошувати догану, сувору догану.

Командир окремого батальйону (корабля 2 рангу), а також командир окремої військової частини, який користується відповідно до статті 8 цього Статуту дисциплінарною владою командира батальйону (корабля 3 рангу), крім того, мають право попереджувати

офіцерів про неповну службову відповідність.

Статтею 96 Дисциплінарного статуту стягнення виконується, як правило, негайно, а у виняткових випадках не пізніше ніж за три місяці від дня його накладення. Після закінчення зазначеного строку стягнення не виконується, а лише заноситься до службової картки військовослужбовця.

Особи, з вини яких не було виконане стягнення, несуть дисциплінарну відповідальність.

У разі подання скарги старшому начальникові виконання дисциплінарного стягнення не зупиняється до надходження від нього розпорядження про скасування цього стягнення.

Відповідно до статті 97 Дисциплінарного статуту про накладені дисциплінарні стягнення військовослужбовцям може бути оголошено особисто, у письмовому наказі (розпорядженні), на нараді чи перед строєм військовослужбовців, які мають військові звання (обіймають посади) не нижче за військове звання (посаду) військовослужбовця, який вчинив правопорушення.

Оголошувати про дисциплінарні стягнення командирам у присутності підлеглих заборонено.

Статтею 97 цього Статуту передбачено, що під час оголошення дисциплінарного стягнення до відома військовослужбовця доводять, в чому полягає порушення ним військової дисципліни чи громадського порядку.

З матеріалів справи вбачається, що у травні 2018 року за невиконання вимог наказу СБ України № 639/дск 2014 та відсутність кінцевих результатів службової діяльності, заступник начальника 2 відділу 1 ГВ підполковником ОСОБА_3 наклав на Позивача дисциплінарне стягнення зауваження.

Судом встановлено, що станом на дату накладення стягнення, яке оскаржується в межах цієї справи, Позивач рішення про накладення дисциплінарного стягнення у вигляді зауваження не оскаржував.

Крім того як вбачається із заперечень Відповідача (арк. справи 89-92), з початку 2018 року відносно майора ОСОБА_1 було складено сім рапортів про невиконання планових тижневих заходів, про що Позивачу повідомлялося під підпис та неодноразово нагадувалося на загальних нарадах про необхідність сумлінного виконання обов`язків служби.

Вказане підтверджується записами у протоколах службових нарад від 06.04.2018 № 17/6/1/2-685т (арк. справи (110-11) та від 04.07.2018 №17/6/1/2-1500т (арк. справи 112).

Крім того, неналежне виконання Позивачем службових обов`язків зафіксоване у звіті про результати роботи за І півріччя 2018 року від 27.06.2018 №17/6/1/2-1501т (арк. справи 113).

Таким чином, станом на дату накладення дисциплінарного стягнення у вигляді догани, а саме станом на 12.07.2018, у Позивача було не зняте та неоскаржене дисциплінарне стягнення у вигляді зауваження.

З врахуванням наведеного та беручи до уваги триваюче недбале ставлення Позивача до службових обов`язків, суд вважає правомірним накладення на ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді догани, яке є наступним за суворістю після дисциплінарного стягнення у вигляді зауваження і найменш суворим із усіх наступних видів дисциплінарних стягнень, які можуть бути застосовані до офіцера.

Судом встановлено, що дисциплінарне стягнення було оголошено в присутності старших офіцерів підрозділу. Після оголошення дисциплінарного стягнення ОСОБА_1 ознайомився з відповідним рапортом під підпис.

Отже, підсумовуючи наведене, аналізуючи норми Дисциплінарного статуту та порядок накладення на Позивача дисциплінарного стягнення, суд зазначає, що Відповідачем було дотримано процедури накладення та оголошення дисциплінарного стягнення.

Твердження Позивача про те, що у зв`язку з накладенням на нього дисциплінарного стягнення з нього знято процентні надбавки не відповідає дійсності, адже судом встановлено, що Відповідач рапорту про зняття процентних надбавок не готував та не візував.

Щодо тверджень Позивача про порушення Відповідачем процедури застосування дисциплінарного стягнення без проведення службового розслідування, суд зазначає наступне.

Суд погоджується з тим, що відповідно до статті 86 Дисциплінарного статуту командир приймає рішення про накладення дисциплінарного стягнення у разі, якщо вину військовослужбовця повністю доведено.

Відповідно до статті 84 Дисциплінарного статуту прийняттю рішення командира про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування.

Водночас, суд наголошує, що призначення службового розслідування не є обов`язковим, а може проводитися з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.

Суд враховує те, що накладення дисциплінарного стягнення зумовлене неодноразовими (систематичними) випадками неналежного та несумлінного виконання ОСОБА_1 своїх посадових обов`язків, що проявлялось у невиконанні вказівок керівництва та призвело до відсутності кінцевих результатів службової діяльності за І півріччя 2018 року.

Вказані факти відображені у протоколах нарад та звіті за результатами роботи за І півріччя 2018. Крім того, про покращення результатів службової діяльності та про ймовірні заходи дисциплінарного впливу у разі відсутності результатів службової діяльності у І півріччі 2018 Позивача неодноразово попереджали на нарадах, що підтверджують протоколи службових нарад від 06.04.2018 та від 04.07.218 (арк. справи 110-112).

Враховуючи наведене, суд вважає доводи Позивача про порушення Відповідачем при накладенні стягнення вимог статті 84 Дисциплінарного статуту необґрунтованими.

Підсумовуючи наведене, суд зазначає про безпідставність позовних вимог Позивача, у зв`язку з чим дійшов висновку відмовити у задоволенні позову повністю.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 КАС України.

Згідно частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до частини 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За результатами розгляду справи, суд встановив безпідставність вказаних Позивачем порушень процедури накладення на нього дисциплінарного стягнення у вигляді догани та відсутність підстав для його скасування.

Враховуючи викладене та зважаючи на встановлені обставини, суд дійшов висновку відмовити ОСОБА_1 у задоволенні його позову до Начальника 2-го відділу 1-го головного відділу 6-го управління Головного управління військової контррозвідки Департаменту контррозвідки Служби безпеки України підполковника Рашка Сергія Васильовича про визнання протиправним та скасування рішення від 12.07.2018 про накладення на ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді догани із подальшим внесенням змін до особистої службової картки військовослужбовця.

Відповідно до положень статті 139 КАС України, судові витрати з відповідача стягненню не підлягають.

Керуючись статтями 2, 6, 8-10, 13, 14, 72-77, 139, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Начальника 2-го відділу 1-го головного відділу 6-го управління Головного управління військової контррозвідки Департаменту контррозвідки Служби безпеки України підполковника Рашка Сергія Васильовича про визнання протиправним та скасування рішення, - відмовити повністю.

Судові витрати стягненню не підлягають.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повне рішення складено та підписано 24.07.2019

Суддя Мричко Н.І.