Справа № 803/1206/18
Суддя: Довга Ольга Іванівна
Дата ухвалення: 2019-07-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2019 рокуЛьвів№ 857/5331/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючий-суддя Довга О.І.,

суддя Запотічний І.І.,

суддя Матковська З.М.

секретар судового засідання Гнатик А.З.

за участю:

представника позивача - Бурда Д.П.

представника відповідача - Котюк С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Україна-Баїв» на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 11 квітня 2019 року (головуючий суддя Димарчук Т.М, м.Луцьк) у справі № 803/1206/18 за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Україна-Баїв» до Волинської філії державного підприємства «Національні інформаційні системи», Державного підприємства «Національні інформаційні системи» про зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

27.06.2018 року позивач звернувся в суд першої інстанції з адміністративним позовом до відповідачів про зобов`язання вилучити запис №16230380 від 14.04.2017 про обтяження в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна.

Позов обгрунтовує тим, що СУ ГУНП у Волинській області, якому передано з Генеральної прокуратури України кримінальне провадження № 0000253 від 26.03.2016 за фактом вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 197-1, ч. 1 ст. 364 КК України, в межах якого накладався арешт, є уповноваженим органом, тобто обтяжувачем за публічним обтяженням та має права, передбачені для обтяжувачів. Вважає, що діями відповідача порушуються права боржника (позивача), оскільки відповідні відомості з реєстру не виключені, що шкодить діловій репутації боржника та виключає можливість розпоряджатися своєю власністю.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 11 квітня 2019 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, покликаючись на порушенням норм матеріального та процесуального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти постанову, якою задовольнити позовні вимоги.

Представник позивача в судовому засіданні підтримує вимоги апеляційної скарги.

Представник відповідача заперечує доводи апеляційної скарги. Вважає, що суд першої інстанції прийняв законне і обґрунтоване рішення.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з огляду на наступні підстави.

Судом встановлені наступні обставини.

В межах розслідування кримінального провадження ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва у справі № 757/18461/17-к від 11.04.2017 за клопотанням слідчого Генеральної прокуратури України Пахолюка О.І. накладено арешт на майно, яке перебуває у власності ТОВ "Україна-Баїв", а саме: комбайн зернозбиральний Claas Lexion 480, 2002 р.в., 26182 АС; трактор колісний МТЗ - 80, 1989 р.в., НОМЕР_1; екскаватор ЄО 2629, 1993 р.в., НОМЕР_7 трактор колісний ХТЗ- 17021, 1999 р.в., НОМЕР_2; трактор колісний Zetor - Fortera 140, 2013 р.в., НОМЕР_3 ; трактор колісний Т- 157 К, 1986 р.в., НОМЕР_4; трактор колісний МТЗ - 82, 1998 р.в., НОМЕР_5 трактор колісний К - 701, 1993 р.в., НОМЕР_6 .

На підставі вказаної ухвали, 14.04. 2017 філією міста Києва та Київської області ДП "Національні інформаційні системи" було зареєстровано публічне обтяження - арешт майна за № 16230380.

З витягів про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна вбачається, що реєстратором, на підставі ухвали Печерського районного суду м. Києва у справі №757/18461/17-к від 11.04.2017, за клопотанням слідчого Генеральної прокуратури України Пахолюка О.І. зареєстроване публічне обтяження арешт рухомого майна (комбайн, трактори, екскаватор). При цьому, обтяжувачем вказана Генеральна прокуратура України, а боржником - ТОВ «Україна - Баїв».

В подальшому, кримінальне провадження з Генеральної прокуратури України передано для провадження досудового розслідування до слідчого управління Головного управління Національної поліції у Волинській області.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 06.04.2018 у справі №161/4039/18 скасовано арешт, що накладено на сільськогосподарську техніку (комбайн, трактори та екскаватор), що належить ТОВ "Україна-Баїв", відповідно до ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 11.04.2017 в рамках кримінального провадження № 0000253.

16.04.2018 старший слідчий СУ ГУНП у Волинській області Ухо В.С. звернувся з листом вих. № 2756/24/2-2018 до директора ВФ ДП "Національні інформаційні системи" про внесення відповідних відомостей до державного реєстру обтяжень рухомого майна щодо скасування запису про публічне обтяження - арешт рухомого майна № 16230380 від 14.04.2017 на підставі вищезазначеної ухвали Луцького міськрайонного суду Волинської області від 06.04 2018.

Листом від 19.04. 2018 ВФ ДП "Національні інформаційні системи" було повідомлено СУ ГУНП у Волинській області про відсутність можливості вчинити такі дії, оскільки СУ ГУНП у Волинській області не є обтяжувачем, таким є Генеральна прокуратура України, а ухвала суду не містить відомостей про контрольну суму запису.

З повідомлення про відмову в реєстрації вбачається, що відповідно до пункту 24 Порядку ведення Державного реєстру обтяжень рухомого майна, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 830 від 05.07.2004, відомості про припинення обтяження реєструються на підставі заяви обтяжувача чи уповноваженої ним особи. Заява про виникнення, зміну, припинення обтяжень та про звернення стягнення на предмет обтяження, підписується обтяжувачем. У повідомленні зазначено, що заява подана неналежним чином, а саме Головним управлінням Національної поліції у Волинській області, тобто особою, що не є обтяжувачем.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач належними та допустимими доказами довів, що відмовляючи у вилученні запису №16230380 від 14.04.2017 про обтяження в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна, діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а тому позовні вимоги позивача є необґрунтованими та безпідставними.

Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком з огляду на наступне.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спеціальним Законом, що визначає правовий режим регулювання обтяжень рухомого майна, встановлених з метою забезпечення виконання зобов`язань, а також правовий режим виникнення, оприлюднення та реалізації інших прав юридичних і фізичних осіб стосовно рухомого майна є Закон України № 1255-IV від 18.11. 2003 "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" (Закон № 1255-IV).

Згідно з ч. 1 ст. 3 вищевказаного Закону обтяженням є право обтяжувача на рухоме майно боржника або обмеження права боржника чи обтяжувача на рухоме майно, що виникає на підставі закону, договору, рішення суду або з інших дій фізичних і юридичних осіб, з якими закон пов`язує виникнення прав і обов`язків щодо рухомого майна..

Обтяження поділяються на публічні та приватні. Публічним є обтяження рухомого майна, яке виникає відповідно до закону або рішення суду. Згідно з ч.1 ст.38 Закону № 1255-IV при публічному обтяженні обтяжувачем є уповноважений орган (особа). Права і обов`язки суб`єктів публічного обтяження встановлюються законом. Якщо інше не встановлено законом та не суперечить змісту публічного обтяження, обтяжувач за публічним обтяженням або інша особа, на користь якої встановлено публічне обтяження, також має права, передбачені статтею 23 цього Закону для обтяжувача за забезпечувальним обтяженням.

Статтею 37 Закону № 1255-IV встановлені види публічних обтяжень, до яких належать: 1) податкова застава; 2) накладення арешту на рухоме майно на підставі рішення суду для забезпечення цивільного позову або при порушенні провадження у справі про банкрутство громадянина-підприємця; 3) звернення стягнення на рухоме майно відповідно до рішення суду, винесеного за позовом, який стосується виконання незабезпечених зобов`язань боржника; 5) накладення арешту на рухоме майно на підставі рішень уповноважених органів (осіб) у випадках, встановлених законом; 6) інші обтяження рухомого майна, які кваліфікуються публічними.

Порядок встановлення і зміст окремих видів публічних обтяжень визначаються законом. Публічне обтяження набирає чинності з моменту його реєстрації в Державному реєстрі.

Статтею 41 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" передбачено, що публічне обтяження припиняється на підставі рішення уповноваженого органу (особи) з дня набрання ним законної сили. Публічне обтяження також припиняється внаслідок реалізації прав, що випливають із змісту публічного обтяження. Відомості про припинення публічного обтяження підлягають реєстрації протягом п`яти днів із дня його припинення. Обов`язок щодо здійснення реєстрації відомостей про припинення публічного обтяження покладається на уповноважений орган або на уповноважену ним особу.

Згідно з ч. 3 ст. 44 Закону № 1255-IV після припинення обтяження обтяжувач самостійно або на письмову вимогу боржника чи особи, права якої порушено внаслідок наявності запису про обтяження, протягом п`яти днів зобов`язаний подати держателю або реєстратору Державного реєстру заяву про припинення обтяження і подальше вилучення відповідного запису з Державного реєстру. У разі невиконання цього обов`язку обтяжувач несе відповідальність за відшкодування завданих збитків.

Уповноважений орган несе відповідальність у встановленому законом порядку за порушення обов`язку щодо реєстрації відомостей про припинення публічного обтяження. Відомості про припинення обтяження реєструються держателем або реєстратором Державного реєстру на підставі рішення суду або заяви обтяжувача, в якій зазначаються реєстраційний номер запису, найменування боржника, ідентифікаційний код боржника в Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України чи індивідуальний ідентифікаційний номер боржника в Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків та інших обов`язкових платежів та інформація про припинення обтяження. Записи щодо обтяжень, які втратили свою чинність, підлягають вилученню з Державного реєстру через шість місяців після реєстрації відомостей про припинення обтяження. Заяви про виникнення, зміну, припинення обтяжень та про звернення стягнення на предмет обтяження підписуються обтяжувачем. Якщо заява подається в електронній формі, вона повинна містити електронний підпис обтяжувача.

Держателю та реєстраторам Державного реєстру забороняється вимагати від обтяжувача подання додаткових документів чи інформації, а також перевіряти достовірність і обґрунтованість відомостей, що містяться в заяві. Обтяжувач несе відповідальність згідно із законом за достовірність відомостей, що містяться в заяві

Постановою Кабінету Міністрів України від 05.07.2004 № 83 затверджено Порядок ведення Державного реєстру обтяжень рухомого майна (Порядок).

Пунктом 5 вказаного Порядку передбачено, що державна реєстрація публічних обтяжень рухомого майна, які виникають на підставі судових рішень, проводиться адміністратором Реєстру та його філіями (крім випадків, коли таке судове рішення виконується в порядку, встановленому для виконання судових рішень).

Відповідно до пункту 6 Порядку заяву про виникнення, зміну, припинення обтяжень, а також про звернення стягнення на предмет обтяження (далі - заява) у паперовій формі підписує обтяжувач, справжність підпису якого нотаріально засвідчується (крім випадків подання заяви щодо публічних обтяжень та випадків подання заяви нотаріусу, яким безпосередньо вчинено дію, спрямовану на виникнення, зміну, припинення обтяження, а також на звернення стягнення на предмет обтяження). У разі коли заява подається в електронній формі, на таку заяву накладається кваліфікований електронний підпис обтяжувача. При цьому кваліфікований електронний підпис створюється за допомогою засобів кваліфікованого електронного підпису, які мають вбудовані апаратно-програмні засоби, що забезпечують захист записаних на них даних від несанкціонованого доступу, від безпосереднього ознайомлення із значенням параметрів особистих ключів та їх копіювання.

Під час подання заяви в паперовій формі обтяжувач пред`являє паспорт чи інший документ, що посвідчує особу, а у разі, коли уповноважена ним особа діє від імені обтяжувача фізичної чи юридичної особи, - довіреність чи інший документ, що підтверджує повноваження такої уповноваженої особи.

Після припинення обтяження обтяжувач самостійно або на письмову вимогу боржника чи особи, права якої порушено внаслідок наявності запису про обтяження, протягом п`яти днів зобов`язаний подати реєстратору заяву про припинення обтяження і виключення його з Реєстру.

Відомості про припинення публічного обтяження підлягають державній реєстрації протягом п`яти днів після його припинення. Проведення реєстрації відомостей про припинення публічного обтяження покладається на уповноважений орган чи на уповноважену ним особу. Записи про обтяження, які втратили чинність, підлягають виключенню з Реєстру через шість місяців після реєстрації відомостей про припинення обтяження. Реєстратор вносить до Реєстру відомості про припинення обтяження в день прийняття заяви. У разі припинення обтяження до Реєстру вносяться дата і номер заяви про припинення обтяження, дата внесення запису про припинення обтяження, підстава припинення обтяження, відомості про реєстратора.

Колегія суддів зазначає, що Законом України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" та «Порядком ведення Державного реєстру обтяжень рухомого майна» чітко визначено порядок виникнення, зміни та припинення обтяжень рухомого майна. Зокрема, у вказаних нормативних актах прописані імперативні норми згідно з якими саме обтяжувач зобов`язаний подати реєстратору Державного реєстру заяву про припинення обтяження і подальше вилучення відповідного запису з Державного реєстру. З матеріалів адміністративної справи вбачається, що обтяжувач, яким є Генеральна прокуратура України (чи уповноважена нею особа), з заявою про звільнення майна з-під арешту та припинення публічного обтяження - арешту рухомого майна за № 16230380 від 14.04.2017 до відповідача у встановленому законом порядку не зверталася.

Пунктом 2 частини 1 статті 13 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" визначено, що зміни у відомостях про зареєстроване обтяження підлягають реєстрації у встановленому цим Законом порядку, якщо вони стосуються заміни обтяжувача внаслідок відступлення прав за правочином, відповідно до якого виникло обтяження, або з інших підстав.

Пунктами 15, 16 Порядку передбачено, що зміни і додаткові відомості до запису в Реєстрі вносяться реєстратором на підставі заяви обтяжувача чи уповноваженої ним особи.

Суд апеляційної інстанції вважає, що у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна не були зареєстровані зміни у відомостях про обтяження, а саме той факт, що відбулася заміна обтяжувача з Генеральної прокуратури України на слідче управління Головного управління Національної поліцій у Волинській області. Поряд з тим, апелянт не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження того, що ТОВ «Україна-Баїв» зверталося до обтяжувача - Генеральної прокуратури України з приводу реєстрації зміни у відомостях про зареєстроване обтяження та щодо того, що обтяжувач відмовився подати реєстратору Державного реєстру заяву про зміну таких відомостей.

Колегія суддів приходить до висновку, що заява про скасування запису про публічне обтяження - арешт рухомого майна подана слідчим СУ ГУНП у Волинській області, тобто особою, яка не є обтяжувачем, тому відповідач правомірно відмовив у внесенні запису до Реєстру про припинення такого обтяження із зазначенням підстав такої відмови.

За таких обставин суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що окружний суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, та погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову в задоволенні позовних вимог, а тому доводи апелянта слід відхилити.

Згідно з ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Зазначене положення поширюється на доказування правомірності оскаржуваного рішення (дії чи бездіяльності). Окрім доказування правових підстав для рішення (тобто правомірності), суб`єкт владних повноважень повинен доказувати фактичну підставу, тобто наявність фактів, з якими закон пов`язує можливість прийняття рішення, вчинення дії чи утримання від неї.

В розумінні ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним, обґрунтованим та відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та прийняв рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, тому оскаржуване рішення слід залишити без змін.

Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст.242, 243, 268, 286, 315, 316, 321, 322, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Україна-Баїв» залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 11 квітня 2019 року у справі № 803/1206/18 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення.

У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя О. І. Довга
судді І. І. Запотічний
З. М. Матковська
Повне судове рішення складено 26 липня 2019 року.