Справа № 460/686/19
Суддя: Дудар О.М.
Дата ухвалення: 2019-07-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

10 липня 2019 року м. Рівне №460/686/19

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дудар О.М., за участю секретаря судового засідання Юрчук А.М., сторін та інших осіб, які беруть участь у справі

позивача: представники Булейко В.І. , Булава Т.В. ,

відповідача: представник Нестерчук О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

Державної установи "Катеринівська виправна колонія (№46)"
доГоловного управління ДФС у Рівненській області
про визнання дій протиправними, визнання протиправними та скасування рішень, вимоги про сплату боргу,

В С Т А Н О В И В:

Державна установа "Катеринівська виправна колонія (№46)" звернулася до суду з позовом до Головного управління ДФС у Рівненській області, в якому просить:

- визнати дії щодо винесення рішень про застосування штрафних санкцій та вимоги про сплату боргу (недоїмки) протиправними;

- визнати протиправним та скасувати рішення про застосування штрафних санкцій за неподання, несвоєчасне подання, подання не за встановленою формою звітності, передбаченої Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 16.01.2019 №;

- визнати протиправним та скасувати рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 16.01.2019 №;

- визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 16.01.2019 №Ю-04.

Позов обгрунтовано тим, що у акті "Про результати позапланової виїзної перевірки Державної установи "Катеринівська виправна колонія (№46)" від 27.12.2018 №2800/17-00-13-05/08564363 вказано про те, що Державною установою "Катеринівська виправна колонія (№46)" у період з 01.10.2016 по 30.09.2018 занижено базу нарахування єдиного внеску за рахунок невключення до бази нарахування ЄСВ заробітної плати засуджених. Суми виплат, отримані фізичною особою під час відбування покарання в місцях позбавлення волі, не є базою нарахування та отримання єдиного внеску. Відтак, оскаржувані рішення та вимога прийняті протиправно та підлягають скасуванню.

Ухвалою суду від 17.04.2019 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі, вирішено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання, відповідачу надано строк для подання відзиву.

Відповідачем, Головним управлінням ДФС у Рівненській області, подано відзив на позовну заяву. В обґрунтування заперечень зазначено, що Державною установою "Катеринівська виправна колонія (№46)" у період з 01.10.2016 по 30.09.2018 було залучено до праці 1265 засуджених. У ході проведення перевірки посадовими особами Державної установи "Катеринівська виправна колонія (№46)" було надано строкові трудові договори, укладені між позивачем та засудженими. За виконання обов`язків засудженому (працівнику) проводилася оплата праці відповідно до чинного законодавства, яке регулює оплату праці засудженим, встановлено посадовий оклад у розмірі не менше мінімального розміру заробітної плати за повний відпрацьований місяць. Таким чином, в порушення п.2 ст.6, п.1.7 ст.7 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", у період з 01.10.2016 по 30.09.2018 Державна установа "Катеринівська виправна колонія (№46)" занизила базу нарахування єдиного внеску на суму 4051543,3грн за рахунок невключення до бази нарахування єдиного внеску заробітної плати засуджених (т.1 - а.а.с.84-86).

21.05.2019 Державною установою "Катеринівська виправна колонія (№46)" подано відповідь на відзив, в якій спростовано аргументи відповідача, викладені у відзиві. Зазначено, що позивач у спірних правовідносинах не може бути податковим агентом, оскільки не є роботодавцем для засуджених. Залучення засуджених до робіт з господарського обслуговування установи за строковим трудовим договором не передбачено ст.118 Кримінально-виконавчого кодексу України (т.1 - а.а.с.92-95).

Ухвалою суду від 14.06.2019 закрито підготовче провадження у справі та призначено розгляд справи по суті.

У судовому засіданні представники позивача позовні вимоги підтримали з підстав викладених у позовній заяві та відповіді на відзив. Додатково зазначили, що відповідно до листа Державної податкової адміністрації України від 24.02.2007 №3736/17/0716, заробітна плата засуджених не відповідає визначенню заробітної плати і вказані особи не є найманими працівниками відповідно до вимог чинного трудового законодавства. Враховуючи викладене, просили суд позов задовольнити повністю.

Представник відповідача проти позовних вимог заперечила з підстав викладених у відзиві на позовну заяву. Просила суд в задоволенні позову відмовити повністю.

Заслухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, повно та всебічно з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності на підставі чинного законодавства, перевіривши їх дослідженими доказами, суд дійшов висновку, що позов до задоволення не підлягає, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що Державна установа "Катеринівська виправна колонія (№46)" є установою закритого типу та здійснює виконання покарань у вигляді позбавлення волі на певний строк, та довічного позбавлення волі. Ці обставини підтверджуються Положенням про Державну установу "Катеринівська виправна колонія (№46)", затвердженим наказом Міністерства юстиції України 27.06.2018 №2124/5 (т.1 - а.а.с.30-33, 74-77).

На підставі наказу Головного управління ДФС у Рівненській області від 10.12.2018 №3040 та направлення від 10.12.2018 №4418/17-00-13-05, відповідно до ст.20 розділу І, пп.75.1.2 п.75.1 ст.75, пп.78.1.1, пп.78.1.13 ст.78, п.81.1 ст.81, п.82.2 ст.82 глави 8 Податкового кодексу України проведено документальну позапланову виїзну перевірку Державної установи "Катеринівська виправна колонія (№46)".

За результатами проведення перевірки Головним управлінням ДФС у Рівненській області складено акт "Про результати позапланової виїзної перевірки Державної установи "Катеринівська виправна колонія (№46)" () з питань дотримання законодавства щодо правильності обчислення, повноти та своєчасності сплати податку на доходи фізичних осіб та військового збору за період з 01.10.2015 по 30.09.2018 та правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2011 по 30.09.2018" від 27.12.2018 №2800/17-00-13-05/08564363 (т.1, а.а.с.13-26, 57-70; далі - акт від 27.12.2018 №2800/17-00-13-05/08564363).

Згідно із актом від 27.12.2018 №2800/17-00-13-05/08564363, проведеною перевіркою встановлено порушення:

1). п.51.1 ст.51 глави 2, пп."б" п. 176.2 ст.176 розділу IV Податкового кодексу України №2755-VI від 02.12.2010 із змінами і доповненнями, розділу III "Порядку заповнення та подання податковими агентами податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку", затвердженого в новій редакції Наказом Міністерства фінансів України від 13.01.2015 №4, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 30.01.2015 №111/26556, а саме: подання податкових розрахунків за формою 1 ДФ за 4 кв. 2015 року, 1-4 кв. 2016 року, 1-4 кв. 2017 року, 1-3 кв. 2018 року не в повному обсязі, з недостовірними відомостями та з помилками;

2). пп.14.1.180, пп.14.1.156, пп.14.1.175 п.14.1 ст.14, п.31.1 ст.31, п.54.2 ст.54, абз.2 п.57.1 ст.57, пп.168.1.1 п.168.1 ст.168, п.171.1 ст.171 та пп."а" п.176.2 ст.176 Податкового кодексу України, а саме:

- несплата (неперерахування) до бюджету податковим агентом сум належного до сплати податку на доходи фізичних осіб до або під час виплати доходу, у випадку коли виплата доходу на користь платників податків передувала сплаті податку;

- неподання платіжних доручень на сплату податку на доходи фізичних осіб податковим агентом до або під час виплати доходу на користь іншого платника податків;

3). пп.1.1, 1.2, 1.3, 1.4, 1.5, 1.6 п. 16 прим.1 підрозділу 10 Розділу XX Податкового кодексу України, а саме:

- несплата (неперерахування) до бюджету податковим агентом сум належного до сплати військового збору із засуджених до або під час виплати доходу, у випадку коли виплата доходу на користь платників податків передувала сплаті податку;

- неподання платіжних доручень на сплату військового збору із засуджених податковим агентом до або під час виплати доходу на користь іншого платника податків;

4). п.1 ч.1 ст.4, п.1 ч.2 ст.6, п.1, 4 ст.7, ч.5 ст.8 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 08.07.2010 №2464-VI у період з 01.10.2016 по 30.09.2018 ДУ "Катеринівська виправна колонія (№46)" занижено суму нарахованого єдиного внеску на 891339,53 грн. за рахунок не включення до бази нарахування єдиного внеску заробітної плати засуджених;

5). п.4 ч.2 ст. 6 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 08.07.2010 №2464-VI та п.1 розділу ІІІ Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування із змінами і доповненнями, затвердженого Наказом МФУ від 14.04.2015 №435, в результаті чого подано звіт за серпень 2018 року з порушенням термінів подачі (по терміну подачі 20.09.2018 звіт подано 28.09.2018).

На підставі акта від 27.12.2018 №2800/17-00-13-05/08564363 контролюючим органом прийнято:

- рішення про застосування штрафних санкцій за неподання, несвоєчасне подання, подання не за встановленою формою звітності, передбаченої Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 16.01.2019 № (т.1 - а.а.с.9, 53);

- рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 16.01.2019 № (т.1 - а.а.с.10, 54).

- вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 16.01.2019 №Ю-04 (т.1 - а.а.с.12, 56).

Вважаючи дії Головного управління ДФС у Рівненській області щодо винесення рішень про застосування штрафних санкцій та вимоги про сплату боргу (недоїмки), а також прийняті рішення й вимогу про сплату боргу (недоїмки) протиправними, позивач звернувся до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до вимог ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України від 02.12.2010 № 2755-VI (далі - ПК України)

Згідно з вимогами пп.20.1.4 п.20.1 ст.20 ПК України, контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Відповідно до п.75.1 ст.75 ПК України, контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Як зазначено вище, Головним управлінням ДФС у Рівненській області було проведено документальну позапланову виїзну перевірку Державної установи "Катеринівська виправна колонія (№46)" з питань дотримання законодавства щодо правильності обчислення, повноти та своєчасності сплати податку на доходи фізичних осіб та військового збору за період з 01.10.2015 по 30.09.2018 та правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2011 по 30.09.2018, за результатами якої складено акт.

Зі змісту акта від 27.12.2018 №2800/17-00-13-05/08564363 вбачається, що між позивачем та засудженими було укладено 9 строкових трудових договорів. Також вказано про те, що предметом договору є трудові відносини в межах визначених вказаним договором посадових обов`язків між Працівником та Установою, які збоку останнього реалізуються роботодавцем на час відбування покарання. Роботодавець зобов`язаний виплачувати працівнику заробітну плату згідно з умовами, визначеними в Договорі та відповідно до чинного законодавства.

Перевіркою також встановлено, що за виконання посадових обов`язків працівнику проводилася оплата праці відповідно до чинного законодавства, яке регулює оплату праці засудженим, та встановлювався посадовий оклад у розмірі не менше законодавчо встановленого мінімального розміру заробітної плати за відпрацьований місяць.

В акті від 27.12.2018 №2800/17-00-13-05/08564363 також вказано про те, що у період з 01.10.2016 по 30.09.2018 Державна установа "Катеринівська виправна колонія (№46)" занизила базу нарахування єдиного внеску на суму 4051543,3 грн. за рахунок невключення до бази нарахування єдиного внеску заробітної плати засуджених із врахуванням додаткової бази нарахування єдиного внеску.

Тобто, висновки контролюючого органу зводяться до порушення позивачем чинного законодавства - ненарахування та несплати до бюджету єдиного соціального внеску на доходи засуджених.

Відповідно до ст.162 ПК України, платниками податку є: фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи; фізична особа - нерезидент, яка отримує доходи з джерела їх походження в Україні; податковий агент.

Згідно з пп.163.1.1 п. 163.1 ст. 163 ПК України, об`єктом оподаткування резидента є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід.

Базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду (п.164.1 ст.164 ПК України).

Підпунктом 164.1.1 пункту 164.1 статті 164 ПК України встановлено, що загальний оподатковуваний дохід складається з доходів, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання), доходів, які оподатковуються у складі загального річного оподатковуваного доходу, та доходів, які оподатковуються за іншими правилами, визначеними цим Кодексом.

Відповідно до положень пп.164.2.1 п.164.2 ст.164 ПК України, до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються доходи у вигляді заробітної плати, нараховані (виплачені) платнику податку відповідно до умов трудового договору (контракту).

Згідно з п.6 ч.2 ст. 13 Закону України "Про Державну кримінально-виконавчу службу в Україні" від 23.06.2005 №2713-IV, підприємства установ виконання покарань проводять свою діяльність відповідно до законодавства з урахуванням таких особливостей, зокрема, трудові відносини засуджених регулюються законодавством про працю з урахуванням вимог кримінально-виконавчого законодавства.

Частиною 1 статті 9 Кримінально-виконавчого кодексу України від 11.07.2003 №1129-IV (у редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо забезпечення виконання кримінальних покарань та реалізації прав засуджених" від 07.09.2016 №492-VIII) (далі - КВК України) передбачено, що засуджені зобов`язані виконувати встановлені законодавством обов`язки громадян України, неухильно додержуватися правил поведінки, які передбачені для засуджених, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших осіб.

Засуджені до позбавлення волі мають право працювати та залучаються до суспільно корисної праці у місцях і на роботах, визначених адміністрацією колонії, з урахуванням наявних виробничих потужностей, зважаючи при цьому на стать, вік, працездатність, стан здоров`я і спеціальність. Засуджені залучаються до оплачуваної праці, як правило, на підприємствах, у майстернях колоній, а також на державних або інших форм власності підприємствах за строковим трудовим договором, що укладається між засудженим і виправною колонією (слідчим ізолятором), за умови забезпечення їх належної охорони та ізоляції.

Адміністрація зобов`язана створювати умови, що дають змогу засудженим займатися суспільно корисною оплачуваною працею.

Праця засуджених до позбавлення волі регулюється законодавством про працю з особливостями, визначеними цим Кодексом (ч.1 ст.118 КВК України).

Відповідно до ч.1 ст.120 КВК України, праця осіб, засуджених до позбавлення волі, оплачується відповідно до її кількості і якості. Форми і системи оплати праці, норми праці та розцінки встановлюються нормативно-правовими актами Міністерства юстиції України.

Умови праці та заробітної плати засуджених до обмеження волі або позбавлення волі, які тримаються в установах виконання покарань та слідчих ізоляторах Державної кримінально-виконавчої служби України визначаються Інструкцією про умови праці та заробітну плату засуджених до обмеження волі або позбавлення волі, затвердженою наказом Міністерства юстиції України від 07.03.2013 №396/5, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 11.03.2013 за №387/22919 (далі - Інструкція №396/5).

Згідно з п.1.2 Інструкції №396/5, засуджені залучаються до праці: у центрах трудової адаптації; у майстернях, підсобних господарствах установ та слідчих ізоляторів; на підприємствах установ виконання покарань; на підприємствах державної або інших форм власності за умови забезпечення їх належної охорони та ізоляції відповідно до укладених угод між установою, де відбуває покарання засуджений, та замовником; на роботах з господарського обслуговування установ та слідчих ізоляторів.

Праця засуджених до обмеження волі регулюється законодавством про працю, за винятком правил прийняття на роботу, звільнення з роботи, переведення на іншу роботу (п.2.2 Інструкції №396/5).

Пунктами 3.1, 3.3 Інструкції №396/5 передбачено, що засуджені до позбавлення волі працюють у місцях і на роботах, які визначаються адміністрацією установи. Засуджені залучаються до суспільно корисної праці з урахуванням наявних виробничих потужностей залежно від статі, віку, працездатності, стану здоров`я, спеціальності. Засуджені до довічного позбавлення волі залучаються до праці тільки на території виправної колонії з урахуванням вимог тримання їх у приміщеннях камерного типу.

Відповідно до п.п.5.1-5.3 Інструкції №396/5, праця засуджених оплачується відповідно до її кількості і якості. Підприємства установ розраховують тарифні ставки, посадові оклади для диференціації оплати праці залежно від професії і кваліфікації засуджених, складності й умов виконуваних ними робіт. Заробітна плата, нарахована засудженим, за умови виконання ними норми виробітку (денної, тижневої, місячної) або тривалості робочого часу (у тому числі при залученні до робіт на підприємствах державної або інших форм власності) не може бути менше законодавчо встановленого мінімального розміру заробітної плати.

Праця засуджених оплачується відрядно, погодинно або за іншими системами оплати праці.

Основною системою оплати праці є відрядна, яка застосовується на всіх роботах, що піддаються нормуванню та точному обліку.

Разом з тим, відповідно до ч.1 ст.122 КВК України, засуджені до позбавлення волі, залучені до суспільно корисної оплачуваної праці за строковим трудовим договором, підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню.

Відповідно до ч. 5 ст. 118 КВК України засуджені можуть залучатися без оплати праці лише до робіт з благоустрою колоній і прилеглих до них територій, а також поліпшення житлово-побутових умов засуджених або до допоміжних робіт із забезпечення колоній продовольством.

До цих робіт засуджені залучаються в порядку черговості, в неробочий час і не більш як на дві години на день.

Аналізуючи викладені норми, суд дійшов висновку, що засуджені до позбавлення волі з метою залучення до суспільно корисної праці виконують трудові функції в місцях і на роботах, які визначаються адміністрацією колонії, в результаті чого їм виплачується заробітна плата. Засуджені залучені до суспільно корисної оплачуваної праці за строковим трудовим договором, підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню. До робіт з благоустрою колонії, а також поліпшення житлово-побутових умов засуджених, засуджені залучаються без оплати праці, в порядку черговості, в неробочий час і не більш як на дві години на день.

У ході розгляду справи судом встановлено та не заперечувалося сторонами, що у період з 01.10.2016 по 30.09.2018 Державною установою "Катеринівська виправна колонія (№46)" було залучено до робіт з господарського обслуговування установи 1265 засуджених, лише з дев`ятьма із них було укладено строкові трудові договори (т.1 - а.а.с.96-114) та договір №Г-09/Г-31 на виконання господарських робіт (т.1 - а.а.с.115-116).

Нарахування заробітку засудженим здійснювалося щомісяця та виплачувалося у грошовій формі. Заробітна плата нараховувалася пропорційно відпрацьованому часу та перераховувалася на особовий рахунок засудженого, що підтверджується розрахунково-платіжними відомостями (т.1 - а.а.с.127-250, т.2 - а.а.с.1-16) та відомостями нарахування заробітної плати засудженим (т.2 - а.а.с.16-42).

На переконання суду, у даному випадку, Державна установа "Катеринівська виправна колонія (№46)" є власником виконаних робіт, за які сплачує найманим працівникам - засудженим, заробітну плату. Тобто, відповідач є роботодавцем.

Твердження позивача, що вказані роботи засуджені виконують для власних потреб і відповідач не є власником цих робіт відхиляються судом, оскільки до робіт з поліпшення житлово-побутових умов засуджених, останні залучаються без оплати праці.

Суд зазначає, що норми податкового законодавства не встановлюють будь-яких особливостей оподаткування доходів фізичних осіб, які відбувають покарання у вигляді позбавлення волі і отримують заробітну плату за виконану роботу, у зв`язку з чим обкладення цих доходів податками та зборами здійснюється у загальному порядку.

Згідно з абз.2 п.1 ч.1 ст.4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 08.07.2010 №2464-VI (далі - Закон №2464-VI), платниками єдиного внеску є роботодавці, а саме: підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.

Отже, Державна установа "Катеринівська виправна колонія (№46)", як роботодавець, є платником єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позивач зобов`язаний своєчасно та повністю нараховувати, утримувати та сплачувати (перераховувати) до бюджету податок з доходу (заробітної плати) засуджених до позбавлення волі, а також єдиний внесок, незалежно від укладення письмового трудового договору із засудженими, оскільки, укладення трудового договору відповідно до ст.24 КЗпП України є обов`язком роботодавця.

Згідно з ч.2 ст.6 Закону №2464-VI, платник єдиного внеску зобов`язаний: своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок та вести облік виплат (доходу) застрахованої особи та нарахування єдиного внеску за кожним календарним місяцем і календарним роком, зберігати такі відомості в порядку, передбаченому законодавством.

Частиною 1 статті 7 Закону №2464-VI передбачено, що єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пунктах 1 (крім абзацу сьомого), частини першої статті 4 цього Закону, - на суму нарахованої кожній застрахованій особі заробітної плати за видами виплат, які включають основну та додаткову заробітну плату, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, у тому числі в натуральній формі, що визначаються відповідно до Закону України "Про оплату праці", та суму винагороди фізичним особам за виконання робіт (надання послуг) за цивільно-правовими договорами.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст.9 Закону №2464-VI, обчислення єдиного внеску здійснюється на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) виплат (доходу), на які відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок. Обчислення єдиного внеску органами доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом, здійснюється на підставі актів перевірки правильності нарахування та сплати єдиного внеску, звітності, що подається платниками до органів доходів і зборів, бухгалтерських та інших документів, що підтверджують суми виплат (доходу), на суми яких (якого) відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.

Згідно з абз.1, 2 ч.8 ст.9 Закону №2464-VI, платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця.

При цьому платники, зазначені у п.1 ч.1 ст.4 Закону №2464-VI, під час кожної виплати заробітної плати (доходу, грошового забезпечення), на суми якої (якого) нараховується єдиний внесок, одночасно з видачею зазначених сум зобов`язані сплачувати нарахований на ці виплати єдиний внесок у розмірі, встановленому для таких платників (авансові платежі). Винятком є випадки, якщо внесок, нарахований на ці виплати, вже сплачений у строки, встановлені абзацом першим цієї частини, або за результатами звірення платника з органом доходів і зборів за платником визнана переплата єдиного внеску, сума якої перевищує суму внеску, що підлягає сплаті, або дорівнює їй. Кошти перераховуються одночасно з отриманням (перерахуванням) коштів на оплату праці (виплату доходу, грошового забезпечення), у тому числі в безготівковій чи натуральній формі. При цьому фактичним отриманням (перерахуванням) коштів на оплату праці (виплату доходу, грошового забезпечення) вважається отримання відповідних сум готівкою, зарахування на рахунок одержувача, перерахування за дорученням одержувача на будь-які цілі, отримання товарів (послуг) або будь-яких інших матеріальних цінностей у рахунок зазначених виплат, фактичне здійснення з таких виплат відрахувань згідно із законодавством або виконавчими документами чи будь-яких інших відрахувань.

Відповідно до ч.12 ст. 9 Закону 2464-VI єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника.

За наявності у платника єдиного внеску одночасно із зобов`язаннями із сплати єдиного внеску зобов`язань із сплати податків, інших обов`язкових платежів, передбачених законом, або зобов`язань перед іншими кредиторами зобов`язання із сплати єдиного внеску виконуються в першу чергу і мають пріоритет перед усіма іншими зобов`язаннями, крім зобов`язань з виплати заробітної плати (доходу).

Згідно з п.1 розд.ІІІ Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 14.04.2015 №435 (у редакції наказу Міністерства фінансів України від 15.05.2018 №511), зареєстровано в Міністерстві юстиції України 23.04.2015 за №460/26905 (далі - Порядок №435), страхувальники, крім зазначених у пунктах 5, 6 цього розділу, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з ФО - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності, зазначеним у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань), у частині подання Звіту за таких осіб зобов`язані формувати та подавати до органів доходів і зборів Звіт протягом 20 календарних днів, що настають за останнім днем звітного періоду.

У ході розгляду справи судом встановлено невключення до бази нарахування єдиного внеску заробітної плати засуджених із врахуванням додаткової бази нарахування єдиного внеску, за період з 01.10.2016 по 30.09.2018, у сумі 4051543,30грн.

Таким чином, позивач за період з 01.10.2016 по 30.09.2018 занизив базу нарахування єдиного внеску на суму 4051543,30 грн.

Враховуючи встановлені обставини, суд дійшов висновку, що позивач своєчасно не нараховував ЄСВ на суми нарахованої заробітної плати (доходу) засуджених з 01.10.2016 по 30.09.2018 та створив недоїмку зі сплати єдиного внеску на суму 891339,53грн, яку було донараховано контролюючим органом за наслідками перевірки.

Твердження позивача про неможливість сплати єдиного внеску у зв`язку із відсутністю бюджетних асигнувань на його виплату відхиляється судом, оскільки згідно з нормами Закону 2464-VI єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника.

Крім того, позивачем, всупереч вимогам п.1 розд.ІІІ Порядку №435, подано звіт за серпень 2018 року з порушенням термінів подачі (за терміном подачі 20.09.2018 звіт подано 28.09.2018).

Відповідно до ч.4 ст.25 Закону № 2464-VI, орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

Пунктом 3 частини 11 ст.25 Закону №2464-VI передбачено, що орган доходів і зборів застосовує до платника єдиного внеску штрафні санкції за донарахування органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску у розмірі 10 відсотків зазначеної суми за кожний повний або неповний звітний період, за який донараховано таку суму, але не більш як 50 відсотків суми донарахованого єдиного внеску.

Відповідно до п.7 ч.11 ст.25 Закону №2464-VI, за неподання, несвоєчасне подання, подання не за встановленою формою звітності, передбаченої цим Законом, органом доходів і зборів здійснюється накладення штрафу в розмірі 10 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян за кожне таке неподання, несвоєчасне подання або подання не за встановленою формою.

Таким чином, Головне управління ДФС у Рівненській області при винесенні рішень про застосування штрафних санкцій та вимоги про сплату боргу (недоїмки) діяло на підставі, в межах та у спосіб, що передбачені законодавством України.

Отже, рішення про застосування штрафних санкцій за неподання, несвоєчасне подання, подання не за встановленою формою звітності, передбаченої Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 16.01.2019 №, рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 16.01.2019 № та вимога про сплату боргу (недоїмки) від 16.01.2019 №Ю-04 є правомірними.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач, як суб`єкт владних повноважень обґрунтував обставини щодо правомірності прийнятих ним рішень, а позивач не довів ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Відтак, вимоги позивача до задоволення не підлягають.

Відповідно до ст.139 КАС України підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позовних вимог Державної установи "Катеринівська виправна колонія (№46)" (с.Катеринівка, Сарненський район, Рівненська область, 34541, ) до Головного управління ДФС у Рівненській області (вул.Відінська, 12, м.Рівне, 33023, ) про визнання дій протиправними, визнання протиправними та скасування рішень, вимоги про сплату боргу відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або справу розглянуто в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 19 липня 2019 року.

Суддя Дудар О.М.