Справа № 320/3917/19
Суддя: Лиска І.Г.
Дата ухвалення: 2019-07-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про відмову в забезпеченні позову

24 липня 2019 року 320/3917/19

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Лиска І.Г., розглянувши заяву фізичної особи-підприємця Лиховей Лариси Борисівни про забезпечення позову в адміністративній справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ГУ ДФС у Київській області про визнання протиправною та скасування вимоги,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернулась фізична особа-підприємець ОСОБА_1 з позовом до ГУ ДФС у Київській області про визнання протиправною та скасування вимоги.

Одночасно з пред`явленням зазначеного позову фізична особа-підприємець ОСОБА_1 подала заяву про вжиття заходів забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого документа - вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 03 січня 2019 року №Ф-292593-50у, виданої Головним управлінням ДФС у Київській області відносно фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , про стягнення боргу по сплаті єдиного внеску на суму 7914 грн. 98 коп. та заборони державному виконавцю у вказаному провадженні вживати будь-які виконавчі дії з примусового стягнення цієї заборгованості до набрання законної сили рішенням суду у цій справі. Заява мотивована тим, що фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернулась до Київського окружного адміністративного суду з позовом про визнання протиправною та скасування вимоги від 03 січня 2019 року №Ф-292593-50у про сплату боргу (недоїмки). При цьому, фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернула увагу на те, що із змісту вказаної вимоги випливає, що вона є виконавчим документом. Пунктом 4 вимоги позивач повідомлений про те, що у разі несплати суми боргу, ця вимога передається до органу державної виконавчої служби для стягнення в примусовому порядку.

На думку позивача, невжиття в даній справі заходів забезпечення позову може унеможливити поновлення його порушених прав та інтересів, у разі задоволення його позовної заяви, виходячи з того, що оскаржувана вимога про сплату боргу є виконавчим документом, що може бути пред`явлена Головним управлінням ДФС у Київській області до примусового виконання, в порядку передбаченому Законом України "Про виконавче провадження".

Розглянувши заяву фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про забезпечення позову, дослідивши матеріали справи, суд зазначає наступне.

Частинами першою та другою статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Відповідно до частини п`ятої статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України, про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Отже, забезпечення адміністративного позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до вирішення адміністративної справи по суті позовних вимог, визначених Кодексом адміністративного судочинства України заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому рішення суду, якщо його буде прийнято на користь позивача.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову можуть бути вжиті судом лише в межах предмета позову та не повинні порушувати прав осіб, що не є учасниками справи.

Суд встановив, що в матеріалах позовної заяви наявна вимога від 03.01.2019 №Ф-292593-50у про сплату боргу (недоїмки), яка оскаржується позивачем та з якої випливає, що у позивача наявна заборгованість зі сплати єдиного внеску у розмірі 7914,98 грн.

Суд звертає увагу на те, що відповідно до абзацу третього частини чотирнадцятої статті 25 Закону України від 8 липня 2010 року №2464-VI "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", оскарження рішення органу доходів і зборів про застосування фінансових санкцій зупиняє перебіг строку їх сплати до винесення органом доходів і зборів вищого рівня та/або центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, або судом рішення у справі. Строк сплати фінансових санкцій також зупиняється до ухвалення судом рішення у разі оскарження платником єдиного внеску вимоги про сплату недоїмки, якщо застосування фінансових санкцій пов`язано з виникненням або несвоєчасною сплатою суми недоїмки.

Суд констатує те, що позивач не надав доказів існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди його правам, свободам та інтересам до ухвалення рішення в адміністративній справі, не обґрунтував причин неможливості захисту (поновлення) прав, свобод та інтересів позивача після набрання законної сили рішенням в адміністративній справі без вжиття таких заходів, не розкрив у чому полягає необхідність докладання значних зусиль та витрат для відновлення прав позивача у майбутньому, а також очевидність ознак протиправності рішення відповідача. Також, фізична особа-підприємець ОСОБА_1 не зазначила будь-яких фактичних даних, які б свідчили про те, що невжиття заходів забезпечення позову, в даному випадку, може ускладнити або привести до неможливості виконання рішення суду в майбутньому.

Окрім цього, суд вважає, що застосування судом заходів забезпечення позову, про які просить фізична особа-підприємець ОСОБА_1 , без з`ясування фактичних обставин справи означатиме надання судом передчасних правових оцінок по суті пред`явленого позову і ототожнюватиметься з фактичним задоволенням позову.

Крім того, вимога до заінтересованої особи-Державного виконавця Білоцерківського міського відділу ДВС ГТУЮ у Київській області Піонтківської А.В. не може бути в даному провадженні, оскільки позивачем не заявлені жодні позовні вимоги в позовній заяві до державного виконавця та такі позовні вимоги повинні бути в окремій позовній заяві.

Враховуючи зазначене, суд вважає, що заява фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про забезпечення адміністративного позову задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 150-157, 243, 248, 256, 294, 295 КАС України, суд,-

у х в а л и в:

У задоволенні заяви фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

Копію ухвали надіслати заявнику.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення. Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або у судовому засіданні у разі неявки учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України, до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Київський окружний адміністративний суд.

Суддя Лиска І.Г.