Справа № 200/4072/19-а
Суддя: Гайдар Андрій Володимирович
Дата ухвалення: 2019-07-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2019 року справа № 200/4072/19-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ, вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючого судді: Гайдара А.В., суддів: Казначеєва Е.Г., Компанієць І.Д., секретар судового засідання - Харечко О.П., за участю представника позивача - Попової К.М. , представника відповідача - Бажан О.О., розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державного підприємства «Шахта ім. М.С. Сургая» на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 22 травня 2019 року (повний текст складено 22 травня 2019 року в м. Слов`янськ Донецької області) у справі № 200/4072/19-а (суддя в 1 інстанції - Чекменьов Г.А.) за позовом Державного підприємства «Шахта ім. М.С. Сургая» до Головного управління Держпраці у Донецькі області про визнання протиправними та скасування постанов № ДЦ 2035/552/АВ/ПТ/ІП-ФС від 27 грудня 2018 року та № ДЦ 2035/552/АВ/ПТ/3Б-ФС від 27 грудня 2018 року, визнання протиправним та скасування припису № ДЦ 2035/552/АВ/П від 20 грудня 2018 року,-

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство «Шахта ім. М.С. Сургая» (далі - позивач) звернулося до суду з позовом до Головного управління Держпраці у Донецькі області (далі - відповідач) про визнання протиправними та скасування постанов № ДЦ 2035/552/АВ/ПТ/ІП-ФС від 27 грудня 2018 року та № ДЦ 2035/552/АВ/ПТ/3Б-ФС від 27 грудня 2018 року, визнання протиправним та скасування припису № ДЦ 2035/552/АВ/П від 20 грудня 2018 року (арк.справи 4-6).

В обґрунтування заявлених вимог, позивач зазначав, що відповідачем за результатами інспекційного відвідування встановлено порушення Державного підприємства «Шахта ім. М.С. Сургая» законодавства про працю. На підставі зазначеного, відповідачем винесені спірні постанови № ДЦ 2035/552/АВ/ПТ/ІП-ФС від 27 грудня 2018 року та № ДЦ 2035/552/АВ/ПТ/3Б-ФС від 27 грудня 2018 року та припис № ДЦ 2035/552/АВ/П від 20 грудня 2018 року. Однак, позивач вважає зазначені постанови та припис незаконними та протиправними, такими що прийняті з порушенням чинного законодавства України в зв`язку з чим вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 22 травня 2019 року у справі № 200/4072/19-а в задоволенні адміністративного позову було відмовлено (арк.справи 111-114).

Не погодившись з таким рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просив рішення місцевого суду скасувати та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі (арк.справи 119-121).

На обґрунтування апеляційної скарги наведено практично ті самі доводи, які були викладені в позовній заяві та протягом розгляду справи в суді першої інстанції.

В судовому засіданні представник позивача підтримала доводи апеляційної скарги та просила її задовольнити, проти чого заперечувала представник відповідача.

Відповідно до вимог частини 1 статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

З 27 листопада 2018 року по 05 грудня 2018 року проведено інспекційне відвідування державного підприємства «Шахта ім. М.С. Сургая» з питань дотримання законодавства про працю в частині нарахування та виплати заробітної плати.

За результатами проведеної перевірки складено акт інспекційного відвідування (невиїзного інспектування) юридичної особи (фізичної особи), яка використовує найману працю № ДЦ2035/552/АВ від 05 грудня 2018 року.

На підставі вказаного акту інспекційного відвідування 27 грудня 2018 року начальником Головного управління Держпраці у Донецькій області винесені постанови про накладення штрафу № ДЦ2035/552/АВ/ПТ/ЗБ-ФС та № ДЦ2035/552/АВ/ПТ/ІП-ФС на Державне підприємство «Шахта ім. М.С. Сургая» штрафу на підставі абзаців 3 та 8 ч. 2 ст. 265 КЗпП України у розмірі 11 169,00 грн. та 3 723,00 грн. відповідно.

20 грудня 2018 року Головним управлінням Держпраці у Донецькій області внесено припис № 2035/552/АВ/П про усунення порушень за ст. 116 КЗпП України.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Державна служба України з питань праці (Держпраці) відповідно до Положення, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 № 96, є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, і який реалізує державну політику у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, на випадок безробіття (далі - загальнообов`язкове державне соціальне страхування) в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб.

Управління Держпраці є територіальним органом Державної служби України з питань праці, що їй підпорядковується відповідно до Положення про Головне управління Держпраці у Донецькій області (надалі - Положення), затвердженого наказом Держпраці від 04.02.2016 №8.

Відповідно до пп. 1 п. 3 Положення про Державну службу України з питань праці (далі - Положення № 96), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2015 року № 96, Державна служба України з питань праці (Держпраці) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, і який реалізує державну політику у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, на випадок безробіття (далі - загальнообов`язкове державне соціальне страхування) в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб.

Пунктом 7 Положення встановлено, що Держпраці здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Процедура здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю юридичними особами (включаючи їх структурні та відокремлені підрозділи, які не є юридичними особами) та фізичними особами, які використовують найману працю, визначена в Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 26 квітня 2017 року № 295 «Деякі питання реалізації статті 259 Кодексу законів про працю України та статті 34 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні» (далі за текстом - Порядок № 295).

Відповідно до п. 2 Порядку № 295, державний контроль за додержанням законодавства про працю здійснюється у формі проведення інспекційних відвідувань та невиїзних інспектувань інспекторами праці: Держпраці та її територіальних органів; виконавчих органів міських рад міст обласного значення та сільських, селищних, міських рад об`єднаних територіальних громад (з питань своєчасної та у повному обсязі оплати праці, додержання мінімальних гарантій в оплаті праці, оформлення трудових відносин).

Відповідно до пп. 5 п.4 Положення Управління Держпраці здійснює державний нагляд (контроль) за дотриманням законодавства про працю юридичними особами, у тому числі їх структурними та відокремленими підрозділами, які не є юридичними особами, та фізичними особами, які використовують найману працю.

Відповідно до пп. 5 п. 6 Положення Управління Держпраці для виконання покладених на нього завдань має право проводити безперешкодно відповідно до вимог закону без попереднього повідомлення в будь-яку робочу годину доби перевірки виробничих, службових, адміністративних приміщень та об`єктів виробництва фізичних та юридичних осіб, які використовують найману працю та працю фізичних осіб, експлуатують машини, механізми, устаткування підвищеної небезпеки, та у разі виявлення фіксувати факти порушення законодавства, нагляд та контроль за дотриманням якого віднесено до повноважень Управління Держпраці.

Згідно п. 8 Порядку № 295 про проведення інспекційного відвідування інспектор праці повідомляє об`єкту відвідування або уповноваженій ним посадовій особі.

Про проведення інспекційного відвідування з питань виявлення неоформлених трудових відносин інспектор праці повідомляє об`єкту відвідування або уповноваженій ним посадовій особі, якщо тільки він не вважатиме, що таке повідомлення може завдати шкоди інспекційному відвідуванню.

Відповідно до п. 11 Порядку № 295 інспектори праці за наявності службового посвідчення безперешкодно, без попереднього повідомлення мають право: 1) під час проведення інспекційних відвідувань з питань виявлення неоформлених трудових відносин за наявності підстав, визначених пунктом 5 цього Порядку, самостійно і в будь-яку годину доби з урахуванням вимог законодавства про охорону праці проходити до будь-яких виробничих, службових, адміністративних приміщень об`єкта відвідування, в яких використовується наймана праця; 2) ознайомлюватися з будь-якими книгами, реєстрами та документами, ведення яких передбачено законодавством про працю, що містять інформацію/відомості з питань, які є предметом інспекційного відвідування, невиїзного інспектування, з метою перевірки їх відповідності нормам законодавства та отримувати завірені об`єктом відвідування їх копії або витяги; 3) наодинці або у присутності свідків ставити керівнику та/або працівникам об`єкта відвідування запитання, що стосуються законодавства про працю, отримувати із зазначених питань усні та/або письмові пояснення; 4) за наявності ознак кримінального правопорушення та/або створення загрози безпеці інспектора праці залучати працівників правоохоронних органів; 5) на надання робочого місця з можливістю ведення конфіденційної розмови з працівниками щодо предмета інспекційного відвідування; 6) фіксувати проведення інспекційного відвідування з питань виявлення неоформлених трудових відносин засобами аудіо-, фото- та відеотехніки; 7) отримувати від державних органів інформацію, необхідну для проведення інспекційного відвідування, невиїзного інспектування.

Відповідно до п. 12 Порядку № 295 вимога інспектора праці про надання об`єктом відвідування для ознайомлення документів та/або їх копій чи витягів з документів, пояснень, доступу до приміщень, організації робочого місця, внесена в межах повноважень, є обов`язковою для виконання.

Згідно п. 14 Порядку № 295, під час проведення інспекційного відвідування об`єкт відвідування має право: 1) перевіряти в інспектора праці наявність службового посвідчення; 2) не допускати до проведення інспекційного відвідування у разі: відсутності службового посвідчення; якщо на офіційному веб-сайті Держпраці відсутні рішення Мінсоцполітики про форми службового посвідчення інспектора праці, акта, довідки, припису, вимоги, перелік питань, що підлягають інспектуванню; якщо строк проведення інспекційного відвідування перевищує строки, визначені пунктом 10 цього Порядку; 3) подавати в письмовій формі свої пояснення, зауваження про усунення порушень до акта або припису; 4) вимагати від інспектора праці внесення запису про проведення інспекційного відвідування до відповідного журналу перевірок об`єкта відвідування (за його наявності) перед наданням акта для підпису керівником об`єкта відвідування або його уповноваженим представником; 5) перед підписанням акта бути поінформованим про свої права та обов`язки; 6) вимагати від інспектора праці додержання вимог законодавства; 7) вимагати нерозголошення інформації, що становить комерційну таємницю або є конфіденційною інформацією об`єкта відвідування; 8) оскаржувати в установленому законом порядку неправомірні дії інспектора праці; 9) отримувати консультативну допомогу від інспектора праці з метою запобігання порушенням під час проведення інспекційних відвідувань, невиїзних інспектувань.

Пунктами 19, 20 Порядку № 295 визначено, що за результатами інспекційного відвідування або невиїзного інспектування складаються акт і у разі виявлення порушень законодавства про працю - припис про їх усунення. Акт складається в останній день інспекційного відвідування або невиїзного інспектування у двох примірниках, які підписуються інспектором праці, що його проводив, та керівником об`єкта відвідування або його уповноваженим представником.

Відповідно до норм ч. 1 ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону України «Про оплату праці», а саме заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Відповідно до ч. 1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Так підчас інспекційного відвідування на ДП «Шахта ім. М.С. Сургая» не забезпечено виплата працівникам заробітної плати два рази на місяць, що значно погіршує права працівників на оплату праці.

Так заробітна плата виплачувалась: за травень 2018 року : 30.05.2018, 10.07.2018, 12.07.2018; за червень 2018 року: 10.07.2018, 17.08.2018; за липень 2018 року: 20.08.2018, 23.08.2018, 28.08.2018; за серпень 2018 року: 18.09.2018, 20.09.2018, 01.10.2018; за вересень 2018 року: 24.10.2018, 25.10.2018, 29.10.2018, 30.10.2018; за жовтень 2018 року: 15.10.2018.

За аналізом наданих на інспектування документів, встановлено, що на час інспекційного відвідування встановлено, що розрахунок звільненим працівникам не проводиться в день звільнення, а в найближчий час виплати заробітної плати. На момент інспекційного 27.11.2018 встановлено заборгованість із виплати розрахункових коштів у сумі 162 тис. грн. перед 40 звільненим особами.

Відповідно до пункту 3.1 розділу 3 статуту ДП «Шахта ім. Сургая» підприємство є юридичною особою публічного права. Відповідно до пункту 6.2 розділу 6 підприємство зобов`язано, зокрема, створювати належні умови для високо продуктивності праці, забезпечувати додержання законодавство про працю, правил та норм охорони праці, техніки безпеки, соціально страхування.

Статтею 265 КЗпП України передбачена відповідальність за порушення законодавства про працю, зокрема, абзацом третім частини 2 цієї статті встановлено, що юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі порушення встановлених строків виплати заробітної плати працівникам, інших виплат, передбачених законодавством про працю, більш як за один місяць, виплата їх не в повному обсязі - у трикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення.

При цьому, частина перша зазначеної статті визначає відповідальність посадових осіб органів державної влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, винних у порушенні законодавства про працю.

Тобто з аналізу наведеної норми вбачається, що обов`язковою умовою притягнення посадових осіб до відповідальності є наявність складу вчиненого правопорушення, зокрема, його суб`єктивної сторони - вини.

Відповідно до ч. 5 ст. 97 КЗпП оплата праці працівників здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються власником або уповноваженим ним органом після виконання зобов`язань щодо оплати праці.

Під час інспекційного відвідування встановлено:

у травні 2018 року всього надходжень в сумі 33944 тис. грн., з них сплачено податків та інших обов`язкових платежів 0 тис.грн.; на інші видатки 12883 тис. грн., та на заробітну плату 21061 тис. грн.;

у червні 2018 року всього надходжень в сумі 12338 тис. грн., з них сплачено податків та інших обов`язкових платежів 15 тис. грн., на інші видатки 8717 тис. грн., та на заробітну плату 3606 тис. грн.;

у липні 2018 року усього надходжень в сумі 112527 тис. грн., з них сплачено податків та інших обов`язкових платежів - 49 тис. грн., на інші видатки 67018 тис. грн., та на заробітну плату - 45460 тис. грн.;

у серпні 2018 року всього надходжень в сумі 42786 тис. грн., з них сплачено податків та інших обов`язкових платежів - 310 тис. грн., на інші видатки - 27482 тис. грн., та на заробітну плату - 14994 тис. грн.;

у вересні 2018 року всього надходжень в сумі 66091 тис. грн., з них сплачено податків та інших обов`язкових платежів - 280 тис. грн., на інші видатки - 52372 тис. грн., та на заробітну плату - 13439 тис. грн.;

у жовтні 2018 року всього надходжень в сумі 64490 тис. грн., з них сплачено податків та інших обов`язкових платежів - 283 тис. грн., на інші видатки - 24529 тис. грн., та на заробітну плату - 39678 тис. грн.;

Станом на 27.11. 2018 року всього надходжень в сумі 73955 тис. грн., з них сплачено податків та інших обов`язкових платежів - 85 тис. грн., на інші видатки - 65016 тис. грн., та на заробітну плату - 8854 тис. грн.

Отже, відповідачем встановлені факти порушення позивачем законодавства про оплату праці. Наявність вказаних порушень позивачем не спростована.

В якості однієї з підстав позову та апеляційної скарги позивачем вказано на відсутність його вини у вказаних порушеннях через несвоєчасні розрахунки за поставлену вугільну продукцію.

З цього приводу колегія суддів зазначає, що особливості господарських відносин підприємства не звільняють його від відповідальності за порушення законодавства про оплату праці, яке з вищезазначених підстав є пріоритетним про розподілі надходжень від господарської діяльності.

Про наявність обставин непереборної сили, які б унеможливили виконання встановлених законодавством обов`язків перед найманими працівниками, позивачем не зазначено.

Посилання позивача на звільнення керівника підприємства від відповідальності через відсутність складу адміністративного правопорушення колегія суддів не приймає до уваги, оскільки відповідно до ч. 6 ст. 78 КАС України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Тому вказані обставини стосуються лише керівника підприємства як посадової особи, і не свідчать про відсутність підстав для застосування передбачених законом санкцій до господарюючого суб`єкта за порушення законодавства про працю.

Крім того, колегія суддів враховує, що вина фізичної особи у скоєнні правопорушення розуміється як психічне ставлення такої особи до власної протиправної дії чи бездіяльності у формі умислу або необережності. Але вказані форми вини не застосовуються до юридичної особи при вирішенні питання про накладення адміністративно-господарських санкцій при здійсненні державного контролю.

Щодо посилань апелянта на грубе порушення відповідачем процедури притягнення підприємства до відповідальності та формального підходу відповідача до розгляду справи, колегія суддів зазначає наступне.

Порядком накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, який затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2013 року № 509 (далі по тексту - Порядок № 509) визначено механізм накладення на суб`єктів господарювання та роботодавців штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, передбачених частиною другою статті 265 Кодексу законів про працю України.

Відповідно до п. 3, 4 Порядку № 509, уповноважена посадова особа не пізніше ніж через 10 днів з дати складення акта приймає рішення щодо розгляду справи про накладення штрафу (далі - справа). Справа розглядається у п`ятнадцятиденний строк з дня прийняття рішення про її розгляд.

Згідно п. 6 Порядку № 509, про розгляд справи уповноважені посадові особи письмово повідомляють суб`єктів господарювання та роботодавців не пізніше ніж за п`ять днів до дати розгляду рекомендованим листом чи телеграмою, телефаксом, телефонограмою або шляхом вручення повідомлення їх представникам, про що на копії повідомлення, яка залишається в уповноваженої посадової особи, що надіслала таке повідомлення, робиться відповідна позначка, засвідчена підписом такого представника.

Справа розглядається за участю представника суб`єкта господарювання або роботодавця, щодо якого її порушено. Справу може бути розглянуто без участі такого представника у разі, коли його поінформовано відповідно до пункту 6 цього Порядку і від нього не надійшло обґрунтоване клопотання про відкладення її розгляду (п. 7 Порядку № 509).

Пунктом 8 Порядку № 509 встановлено, що за результатами розгляду справи уповноважена посадова особа на підставі акта, зазначеного в пункті 3 цього Порядку, складає постанову про накладення штрафу.

Як вбачається з матеріалів справи, заступником начальника Головного управління Держпраці у Донецькій області підписано повідомлення про розгляд справи про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зареєстровано за № 04.3-13-6/11996-18 від 14.12.2018 року (арк.справи 21). Вказане повідомлення про розгляд справи про накладення штрафу надіслано позивачу 19.12.2018.

Відповідно до інформації з офіційного сайту ПАТ «УКРПОШТА» (поштове відправлення № 745) повідомлення про розгляд справи про накладення штрафу знаходилось у точці видачі з 21.12.2018, згідно правил Укрпошти «Відправлення у точці доставки/видачі», але отримано позивачем лише 26.12.2018 (арк.справи 22).

Колегія суддів зазначає, що абонент самостійно визначає, як організувати відносини з оператором поштового зв`язку, щоб забезпечити отримання надісланої йому кореспонденції, шляхом укладання договору та встановлення абонентської скриньки, отримання кореспонденції безпосередньо у відділенні поштового зв`язку тощо.

При цьому, обов`язок відповідача повідомити позивача про розгляд справи обмежується надісланням повідомлення про розгляд справи. Фактичні обставини одержання надісланого повідомлення знаходяться за межами компетенції Управління Держпраці та не можуть впливати на розгляд справи про накладення штрафу, оскільки відносини між оператором поштового зв`язку та адресатом (позивачем) знаходяться поза контролем відправника та не залежать від нього.

Аналогічна правова позиція, з приводу одержання суб`єктами господарювання кореспонденції від суб`єктів владних повноважень, викладена в постанові Верховного Суду від 20.06.2018 по справі № 809/1198/17.

Відтак, Управлінням Держпраці вжито всіх належних та можливих заходів щодо додержання процедури розгляду справи про накладення штрафу, у тому числі, своєчасного повідомлення позивача про розгляд справи про накладення штрафу.

Отже твердження позивача щодо неналежного його повідомлення про розгляд справи про накладення штрафу є хибними, оскільки відповідачем були дотримані вимоги Постанови № 509.

На підставі викладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Статтею 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на наведене, судова колегія дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. У зв`язку з викладеним доводи апеляційної скарги не приймаються до уваги, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись статтями 23, 33, 292, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державного підприємства «Шахта ім. М.С. Сургая» на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 22 травня 2019 року у справі № 200/4072/19-а - залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 22 травня 2019 року у справі № 200/4072/19-а - залишити без змін.

Повне судове рішення складено 24 липня 2019 року.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя А.В. Гайдар

Судді Е.Г. Казначеєв

І.Д. Компанієць