Справа № 420/297/19
Суддя: Юхтенко Л.Р.
Дата ухвалення: 2019-07-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/297/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2019 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді: Юхтенко Л.Р.,

за участю секретаря судового засідання Закуріної А.М.,

за участю

за участю

від позивача: не з`явився

від відповідача: Маринов Д.В. - за довіреністю

від третьої особи: Задернівська Я.Є.- за довіреністю

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Одеського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовною заявою товариства з обмеженою відповідальністю «Местер» (, місцезнаходження: 65014, м. Одеса, вул. Успенська, буд. 22) до Головного управління ДФС в Одеській області (, місцезнаходження: 665044, м. Одеса, вул. Семінарська,5), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача товариства з обмеженою відповідальністю «Чорноморський Пантеон» (, місцезнаходження: 65009, м. Одеса, вул. Фонтанська дорога, 23/1) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень №№; від 04.12.2018 року, -

ВСТАНОВИВ:

До суду 18 січня 2019 року надійшла позовна заява товариства з обмеженою відповідальністю «Местер» до Головного управління ДФС в Одеській області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача товариства з обмеженою відповідальністю «Чорноморський Пантеон» про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень №№; від 04.12.2018 року.

Ухвалою від 21 січня 2019 року прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення є такими, що підлягають скасуванню.

Так, позивач зазначив, що ТОВ «Местер» має в наявності усі первинні документи, що відповідно до положень ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підтверджують реальність здійснення господарських операцій з його контрагентами, що свідчить про відсутність порушень податкового законодавства з боку позивача та про необґрунтованість та протиправність дій відповідача щодо прийняття оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.

Також, позивач зазначив, що висновки контролюючого органу базуються виключно на припущеннях та не враховують докази і відомості щодо власне господарської діяльності позивача у періоді, який перевірявся.

У позовній заяві позивач зазначив, що на підтвердження факту проведення грошових розрахунків між сторонами за договорами поставки №1312-ТД від 03.08.2017 року; №1211 -ТД від 02.10.2017 року; №14/11-ТД від 14.11.2017 року, договором поставки нафтопродуктів №26/-09ТД від 26.09.2017 року, укладеними з ТОВ «Торговий Дім Бетонекс-Буд» та господарських взаємовідносин з ТОВ «Чорноморський Пантеон» свідчать належним чином оформлені видаткові накладні та платіжні доручення, а також положення акту взаємних розрахунків за період січень 2017 року - грудень 2018 року.

На думку позивача, документи, що складені між ТОВ «Местер» та ТОВ «Торговий Дім Бетонекс-Буд» та між ТОВ «Местер» та ТОВ «Чорноморський Пантеон» за результатами господарських операцій за вказаними договорами містять усю необхідну для цілей оподаткування інформацію, зокрема, щодо змісту спірних господарських операцій та мають усі необхідні реквізити первинних документів, що дозволяють ідентифікувати учасників цих операцій і встановити реальність фактів господарських операцій, а неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію не є підставою для невизнання господарської операції.

У встановлений судом строк відповідач надав відзив на позовну заяву.

Відповідно до відзиву на позовну заяву, відповідач проти задоволення позову заперечував та просив відмовити в задоволенні позову повністю, зазначивши, що відображенню у податковій звітності підлягає лише та господарська операція, яка фактично відбулась раніше, а не та, зміст якої лише буде відображений на первинних документах, а тому така господарська операція спрямована лише на формування платником валових витрат та податкового кредиту, у зв`язку з відображенням її змісту первинних документах.

Також, відповідач вважає, що для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені у разі фактичного здійснення господарської операції, в той же час позивачем документально не підтверджено реальність господарських операцій із контрагентами-постачальниками - ТОВ «Торговий Дім Бетонекс-Буд» та ТОВ «Чорноморський Пантеон», а тому встановлено порушення позивачем вимог п.п.198.1, п. 198.3 ст. 198,п.200.2 абз. в п. 200.4 ст. 200 ПК України, що призвело до заниження податку на додану вартість у розмірі 11 873 595 грн. та завищення від`ємного значення на загальну суму 1 619 192 грн.

Позивач, в свою чергу, надав відповідь на відзив, відповідно до якої просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, вважаючи, що у відзиві відповідач не спростував твердження та аргументи стосовно суті позовних вимог.

Третя особа подала суду пояснення щодо позову по справі (вхід. № 4281/19 від 06.02.2019 року), в якій підтримала позицію позивача та просила задовольнити його позовні вимоги у повному обсязі.

Ухвалою, занесеною до протоколу судового засідання 19 березня 2019 року закрито підготовче провадження по справі та призначено розгляд справи по суті на 09 квітня 2019 року на 12 годину 30 хвилин.

Ухвалою від 17 квітня 2019 року зупинено провадження у адміністративній справі №420/297/19, - до одержання доказів повторного виклику до суду позивача, яка постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 18.06.2019 року скасована.

У зв`язку з цим, судом призначено розгляд справи по суті на 23 липня 2019 року.

Позивач не з`явився на відкрите судове засідання, повідомлений належним чином та завчасно, про причини нез`явлення до суду не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності до суду не подавав.

Відповідно до ч. 5 ст. 205 КАС України, у разі неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, суд залишає позовну заяву без розгляду, якщо неявка перешкоджає розгляду справи. Якщо відповідач наполягає на розгляді справи по суті, справа розглядається на підставі наявних у ній доказів.

Представник відповідача не заперечував проти продовження розгляду справи за відсутністю позивача, тому керуючись приписами ч. 5 ст. 205 КАС України, розгляд справи відбувся за відсутністю позивача, на підставі наявних у справі матеріалах.

Представник третьої особи на відкритому судовому засіданні просив задовольнити позовні вимоги в частині взаємовідносин між ТОВ «Местер» та ТОВ «Чорноморський Пантеон».

На відкритому судовому засіданні представник відповідача позовні вимоги не визнав, проти задоволення позовних вимог заперечував з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву.

Вивчивши матеріали справи, доповівши зміст позовної заяви, вивчивши обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги та заперечення, докази, якими вони підтверджуються, заслухавши у вступному слові пояснення представника третьої особи та представника відповідача, судом у справі встановлені такі факти та обставини.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Местер» зареєстровано 05.10.2016 року, про що зроблено запис в ЄДР за № 1 037873 (Т. 2,а.с. 184).

Одним із основних видів діяльності ТОВ «Местер» за КВЕД-2010 є: 41.20 будівництво житлових і нежитлових будівель, що підтверджується Випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 14.03.2017 року (Т.,2 а.с.184).

Матеріалами прави підтверджено, що відповідно до п.20.1.4 п. 20.1 ст. 20 п.п.78.1.4 п. 78.1 ст. 78 ПК України та на підставі наказу ГУДФС в Одеській області від 05.11.2018 року №8490 проведена позапланова виїзна документальна перевірка ТОВ «Местер» з питань дотримання вимог податкового законодавства з податку на додану вартість з контрагентами-постачальниками-ТОВ «ТД Бетонекс-Буд» за період з 01.06.2017 року по 31.03.2018 року, ТОВ «Чорноморський Пантеон» за період з 01.02.2018 року по 30.04.2018 року, за наслідками якої складено акт №2537/15-32-14-07/4087552 від 20.11.2018 року (Т.1,а.с.43-90).

Так, у акті перевірки зазначено, що відповідно до Статуту ТОВ «Местер», його засновником є ОСОБА_1 , якому належить 100 % статутного капіталу.

Основними видами господарської діяльності ТОВ «Местер» є надання в оренду будівельних машин та устаткування, діяльність у сфері архітектури, монтаж водопровідних мереж, електромонтажні роботи, будівництво трубопроводів, доріг та автострад, будівництво житлових і нежитлових будівель.

Позивачем подані до суду копії первинних документів, на підставі яких контролюючим органом зроблені наведені у акті перевірки висновки по взаємовідносинам позивача з ТОВ «ТД Бетонекс-Буд» та ТОВ «Чорноморський Пантеон», а саме: видаткові накладні, договори поставки нафтопродуктів, акти звіряння взаємних розрахунків, договори поставки, платіжні доручення, заявки, акти взаєморозрахунків, договори оренди нерухомого майна, довіреність на відвантаження товарів від 01.04.2018 року (а.с. 169, т.2), листи ТОВ «Местер» за підписом директора ОСОБА_1 на адресу директору ТОВ «ТД Бетонекс-Буд» від 22.01.2018 року, 10.09.2018 року (а.с. 170, 171, т. 2), договори оренди нерухомого майна ТОВ «ТД Бетонекс- Буд».

Відповідно до висновків зазначеного акту перевірки, за результатами дослідження перелічених вище первинних документів, контролюючим органом встановлено порушення п. 44.1 ст. 44 п. 198.1 п. 198.3 ст. 198, п. 200.2 ст. 200 ПК України, що призвело до заниження податку на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету у сумі 11 873 5495 грн., у тому числі, у жовтні 2017 року у розмірі 67 972 грн., у листопаді 2017 року - у розмірі 1327 605 грн.; у грудні 2017 року - у розмірі 4 183 487 грн.; у лютому 2018 року у розмірі 3 572 765 грн., у березні 2018 року у розмірі 2 325 814 грн., у квітні 2018 року у розмірі 395 952 грн.;

п. 44.1 ст. 44, п. 198.1 п. 198.3 абз. «в» п. 200.4 ст. 200 ПК України, що призвело до завищення від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду на загальну суму 1 619 192 грн., у тому числі, у квітні 2018 року - 1 619 192 грн.

Матеріалами справи підтверджено, що на підставі акту перевірки прийняті податкові повідомлення- рішення № від 04.12.2018 року, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість у розмірі 14 841 994 грн. (Т.1,а.с.31) та податкове повідомлення-рішення № від 04.12.2018 року, яким зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 1 619 192 грн. (Т.1, а.с.33)

Дослідивши матеріали справи, вислухавши вступне слово представника третьої особи та представника відповідача та, проаналізувавши норми матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги належать задоволенню частково, з огляду на таке.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено).

Аналізуючи правомірність прийняття оскаржуваних рішень, що є змістом правовідносин у цій справі, відповідно до приписів ст. 2 КАС України, суд виходить із такого.

Відповідно до п.п.20.1.4 п. 20.1 ст. 20 ПК України, контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Згідно з п. 75.1 ст. 75 ПК України, контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Відповідно до п.п. 78.1. 11 п. 78.1 ст. 78 ПК України, документальна позапланова перевірка здійснюється, серед іншого, коли отримано судове рішення суду (слідчого судді) про призначення перевірки, винесену ними відповідно до закону.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію.

Згідно з п.п.1-2 ст. 9 зазначеного Закону, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати обов`язкові реквізити.

Враховуючи вищевикладені приписи законодавства, будь-які документи мають силу первинних лише в разі здійснення господарської операції та можуть братися для підтвердження даних податкового обліку.

Відповідно до ч.ч.1-2 ст. 3 Господарського кодексу України, під господарською діяльністю у цьому Кодексі розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб`єкти підприємництва - підприємцями. Господарська діяльність може здійснюватись і без мети одержання прибутку (некомерційна господарська діяльність).

Відповідно до вимог п.2.1 ст.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 р. № 88 і зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 05.06.1995 р. за № 168/704, первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення. Господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов`язань і фінансових результатів.

Суд зазначає, що стан виконання податкових обов`язків визначається виключно дотриманням норм податкового законодавства. В основі оподаткування лежить не волевиявлення осіб у вигляді цивільно-правового правочину, а фактичний рух активів з урахуванням ділової мети такого руху та його зв`язку з господарською діяльністю платника податків. Це випливає з того, що норми податкового законодавства пов`язують формування витрат, що враховуються при обчисленні об`єкта оподаткування та податкового кредиту з фактом придбання товарів з метою використання в господарській діяльності.

Отже, вирішальним значенням при вирішенні питання щодо формування платником податку витрат, що враховуються при обчисленні об`єкта оподаткування, та податкового кредиту має значення не те, які зобов`язання сторони обумовили договором, а те, що вчинив платник податків. З позицій оподаткування не має значення чи має в господарській операції дефект волевиявлення сторін правочину, а має значення господарська операція, що вчинена платником, яка і має бути предметом аналізу в податковому спорі.

Відповідно до п.п. 14.1.191 п. 14.1 ст. 14 ПК України, постачання товарів - будь-яка передача права на розпоряджання товарами як власник, у тому числі продаж, обмін чи дарування такого товару, а також постачання товарів за рішенням суду.

Пунктом 44.1 ст. 44 ПК України встановлено, що для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту. У випадках, передбачених статтею 216 Цивільного кодексу України, платники податків мають право вносити відповідні зміни до податкової звітності у порядку, визначеному статтею 50 цього Кодексу.

Так, суд встановив, що ТОВ «Местер» надало до ДПІ у Приморському районі міста Одеси ГУДФС в Одеській області декларації з податку на додану вартість за період червень-грудень 2017 року, січень-квітень 2018 року та задекларовано податкового кредиту з податку на додану вартість у розмірі 48 709 675 грн.

В акті перевірки, на підставі якого прийняті оскаржувані податкові податкові-повідомлення зазначено, що на формування показників податкової звітності мали взаємовідносини позивача з ТОВ «ТД Бетонекс-Буд».

Матеріалами справи підтверджено, що між позивачем (Покупець) та ТОВ «ТД Бетонекс-Буд» (Постачальник) укладено договір поставки від 03.08.2017 року №1312-ТД, відповідно до умов якого Постачальник на умовах цього договору зобов`язується передавати у власність у зумовлені строки покупцеві продукцію за потребами Покупця, а Покупець зобов`язується приймати та оплачувати вартість вказаного товару.

Відповідно до п.1.2 Договору, одиниці виміру, ці товару за одинцю, його асортимент визначаються в залежності від домовленості сторін наступним чином: в Специфікації до цього Договору або в рахунку на оплату товару та/або у видаткових накладних на такий товар.

Пунтком 5.6 Договору встановлено, що приймання-передача товару здійснюється уповноваженими представниками сторін та відповідно до п.5.7 цього договору, за результатами приймання-передачі партії товару сторони підписують видаткову накладну (Т.1,а.с.91-94).

На виконання цього Договору позивачем надано видаткові накладні №912 від 04 вересня 2017 року; №1003 від 04 вересня 2017 року;№908 від 06 вересня 217 року; №1010 від 06 вересня 2017 року; №911 від 19 вересня 2017 року;№1021 від 19 вересня 2017 року;№1016 від 29 вересня 2017 року;№1052 від 17 жовтня 2017 року; №1053 від 17 жовтня 2017 року;№1054 від 17 жовтня 2017 року;№1056 від 18 жовтня 2017 року; №1066 від 19 жовтня 2017 року; №1067 від 19 жовтня 2017 року;№1069 від 19 жовтня 2017 року;№1070 від 19 жовтня 2017 року;№1071 від 19 жовтня 2017 року;№1072 від 19 жовтня 2017 року;№1073 від 19 жовтня 2017 року;№1074 від 19 жовтня 2017 року;№1075 від 19 жовтня 2017 року;№1076 від 19 жовтня 2017 року;№1077 від 19 жовтня 2017 року;№1078 від 19 жовтня 2017 року;№1079 від 19 жовтня 2017 року;№1108 від 01 грудня 2017 ркоу№1109 від 01 грудня 2017 року;№1120 від 01 грудня 2017 року№1055 від 20 грудня 2017 року;№1057 від 21 грудня 2017 року;№93 від 15 березня 2018 року;№94 від 16 березня 2018 року;№95 від 19 березня 2018 року та платіжні доручення (Т.1,а.с. 95-156).

Відповідно до цих документів, позивачем були придбані адаптер, камера повітряна для фанкойлів, коліно, кран, лоток металевий, муфта, перехід, теплоізоляція, хомут, анемостат, шайба, відеореєстратор, відеокамера, кабель, кронштейн, дизельне паливо, труба сталева, заглушка, гребінки волорозподільні, насос, фланець, відвід, паста для пакування, блок розеток, шафа, стійка, ніжка для шафи, затискач для дроту, гратка димовидалення, вентилятор, клапан, ЗОНТ круглий, щит внутрішнього пожежного водопроводу, профіль, замок, кут, шпінгалет, засувка, американка, клей для газобетона, кран, шпунт.

Також, 26.09.2017 року між позивачем та (Покупець) та ТОВ «ТД Бетонекс-Буд» (Постачальник) укладено договір поставки нафтопродуктів №26/09-ТД, відповідно до п.1.1 якого Постачальник на умовах цього договору зобов`язується передавати у власність (здійснювати поставку) у зумовлені строки покупцеві нафтопродукти, масла (мастила) та автохімію за потребами Покупця, а Покупець зобов`язується приймати та оплачувати вартість вказаного товару та відповідно до п.1.2. Договору, одинці виміру, ціна товару за одиницю, його асортимент визначаються у домовленості сторін наступним чином: в Специфікації до цього Договору або у товарно-транспортних накладних або в рахунку на оплату товару та/або у видаткових накладних на такий товар (Т.1,а.с.157-160).

Пунтком 5.6 Договору встановлено, що приймання-передача товару здійснюється уповноваженими представниками сторін та відповідно до п.5.7 цього договору, за результатами приймання-передачі партії товару сторони підписують товарно-транспорту накладну та/або видаткову накладну (Т.1,а.с.91-94).

Факт виконання вказаного договору підтверджується наданими видатковими накладними №1016 від 29 вересня 2017 року; №1063 від 31 жовтня 2017 року; №1085 від 14 листопада 2017 року та платіжними дорученнями.

Також, суд встановив, що 02 жовтня 2017 року між Позивачем (Покупець) та ТОВ «ТД Бетонекс-Буд» (Постачальник) укладено договір поставки №1211-ТД, відповідно до п.1.1 якого Постачальник на умовах цього договору зобов`язується передавати у власність (здійснювати) поставку у зумовлені строки покупцеві продукцію за потребами Покупця, а покупець зобов`язується приймати і оплачувати вартість вказаного товару та відповідно до п.1.2 Договору, одинці виміру, ціна товару за одиницю, його асортимент визначаються у домовленості сторін наступним чином: в Специфікації до цього Договору або в рахунку на оплату товару та/або у видаткових накладних на такий товар.

Пунктом 5.7 цього договору встановлено, що за результатами приймання-передачі товару сторони підписують видаткову накладну (Т.1,а.с. 166-169).

На виконання цього Договору позивачем надано видаткові накладні №1058 від 18 жовтня 2017 року; №1088 від 07 листопада 2017 року; №34 від 01 лютого 2018 року; №35 від 05 лютого 2018 року;№36 від 07 лютого 2018 року;№40 від 12 лютого 2018 року;№80 від 05 березня 2018 року та платіжні доручення.

Матеріалами справи підтверджено, що деякі видаткові накладні за договором № 209-ТД від 26.09.2017 року та за договором № 1211-ТД від 02.10.2017 року виписані від постачальника - ТОВ «ТД Бетонекс-Буд» та на покупця - ТОВ «Местер» на ім`я однієї особи - ОСОБА_2 , який є засновником та директором ТОВ «Местер» та директором ТОВ «ТД Бетонекс-Буд».

Також позивачем надана суду копія довіреності № б/н від 01 квітня 2018 року, яка дійсна до 01 липня 2018 року, видана директором ТОВ «ТД Бетонекс-Буд» ОСОБА_1 ОСОБА_3 на відвантаження товарів зі складів ТОВ «ТД Бетнокс-Буд» на користь ТОВ «Чорноморський Пантеон» та ТОВ «Местер».

Також позивачем надані суду копії листів за підписом директора ТОВ «Местер» ОСОБА_4 на ім`я директора ТОВ «Бетонекс-Буд» від 22.01.2018 року. 10.09.2018 року (коли директором був ОСОБА_4) про рахування оплати за договором № 14/11-ТД та про здійснення переплати (а.с.169-171, т.2).

Матеріалами справи підтверджено, що аналогічний договір поставки було укладено між Позивачем (Покупець) та ТОВ «ТД Бетонекс-Буд» (Постачальник) №14/11-ТД від 14 листопада 2017 року, відповідно до якого Постачальник на умовах цього договору зобов`язується передавати у власність (здійснювати) поставку у зумовлені строки покупцеві продукцію за потребами Покупця, а покупець зобов`язується приймати і оплачувати вартість вказаного товару та відповідно до п.1.2 Договору, одинці виміру, ціна товару за одиницю, його асортимент визначаються у домовленості сторін наступним чином: в Специфікації до цього Договору або в рахунку на оплату товару та/або у видаткових накладних на такий товар.

Пунктом 5.7 договору передбачено, що за результатами приймання-передачі товару сторони підписують видаткову накладну (Т.1,а.с. 181-183).

На виконання цього Договору позивачем надано видаткові накладні №1083 від 15 листопада 2017 року; №1084 від 17 листопада 2017 року; №1095 від 20 листопада 2017 року; №1096 від 20 листопада 2017 року; №1101 від 21 листопада 2019 року4 №1141 від 18 грудня 2017 року; №1148 від 18 грудня 2017 року; №1139 від 19 грудня 2017 року; №1149 від 19 грудня 2017 року; №1142 від 21 грудня 2017 року; №1140 від 22 грудня 2017 року; №1143 від 22 грудня 2017 року; №1144 від 22 грудня 2017 року; №1145 від 26 грудня 2017 року; №1151 від 26 грудня 2017 року; №1135 від 27 грудня 2017 року; №136 від 27 грудня 2017 року; №1137 від 27 грудня 2017 року; №1146 від 27 грудня 2017 року; №1147 від 27 грудня 2017 року; №1152 від 27 грудня 2017 року; №37 від 08 лютого 2018 року; №38 від 08 лютого 2018 року; №50 від 08 лютого 2018 року; №39 від 09 лютого 2018 року; №41 від 13 лютого 2018 року; №42 від 14 лютого 2018 року; №43 від 15 лютого 2018 року; №49 від 16 лютого 2018 року; №48 від 19 лютого 2018 року; №47 від 23 лютого 2018 року; ;46 від 26 лютого 2018 року; №45 від 27 лютого 2018 року; №78 від 06 березня 2018 року; №81 від 15 березня 2018 року; №82 від 16 березня 2018 року; та платіжні доручення.

З цих первинних документів вбачається, що позивачем придбано у постачальника блоки, плити минераловатні, плінтус, кут внутрішній, потрійний перехід, труба пластик, труба профільна, цегла, вікно, арматура, гіпсовий матеріал, шуруп, катанка, клей, газобетон, ізоляційна труба, кран, емаль, гвоздик, валик, насадки, кабель, фарба фасадна, черепиця, відвід сталевий, профнастил.

Матеріалами справи підтверджено, що деякі видаткові накладні за цим договором виписані від постачальника - ТОВ «ТД Бетонекс-Буд» та на покупця - ТОВ «Местер» на ім`я однієї особи - ОСОБА_2 , який є засновником та директором ТОВ «Местер» та директором ТОВ «ТД Бетонекс-Буд» (а.с. 206-217, т. 1).

Суд встановив, що в акті перевірки зазначено, що до перевірки надано видаткові накладні на загальну суму 5 487 141,11 грн., у т.ч. ПДВ 914 523, 53 грн. на отримання товару, які не відповідають даним зареєстрованих податкових накладних або по номенклатурі товару та/або по кількості товару та/або по ціні придбання, по деяким видам нібито отриманого товару складено розрахунок коригування по причині помилково виписана», але товар начебто був отриманий, перелік яких наведений в акті перевірки (а.с. 66-70, т.1).

Відповідно до наданих до перевірки видаткових накладних здійснюється придбання більшої кількості товару, ніж зареєстровано на даний вид податкових накладних.

Також, в акті перевірки зазначено, що у порушення вимог ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» надані до перевірки видаткові накладні не містять посади і прізвища відповідальної особи ТОВ «Местер», яка здійснила отримання товару.

Крім того, у акті перевірки зазначено, що позивач придбавав нафтопродукти (дизельне паливо). Однак, в порушення Інструкції про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України не надано до перевірки акти приймання нафти або нафтопродуктів за формою № 5-НП, товарно-транспортні накладні акти приймання-здавання нафти за формою № 34-НП, книга кількісного руху нафтопродуктів.

В той час, як цією Інструкцією передбачено, що вимоги цієї Інструкції є обов`язковими для всіх суб`єктів господарювання (підприємств, установ, організацій та фізичних осіб - підприємців), що займаються хоча б одним з таких видів

економічної діяльності, як закупівля, транспортування, зберігання і реалізація нафти і нафтопродуктів на території України (далі - підприємства).

У акті перевірки зазначено, що ТОВ «Местер» не надало пояснень та документального підтвердження щодо подальшого використання товарів, які були придбані у ТОВ «ТД «Бетонекс-Буд».

Слід звернути увагу, що такі пояснення та відповідні докази позивач й не надав суду.

Таким чином, в акті перевірки зроблений висновок, що відсутня частина податкових накладних, відсутні первинні документи щодо приймання, зберігання, транспортування нафтопродуктів, відсутні документи щодо подальшого використання у господарській діяльності товарів або здійснення перепродажу.

Також у акті перевірки зазначено, що з 06.02.2017 року ОСОБА_2 є директором ТОВ «ТД «Бетонекс-Буд» та є директором і засновником ТОВ «Местер».

Таким чином, в акті перевірки зроблено висновок, що ТОВ «ТД Бетонекс- Буд», яке було постачальником ТОВ «Местер» у періоді з 01.06.2017 року по 31.03.2018 року здійснювало діяльність спрямовану на здійснені операції, пов`язані з наданням податкової вигоди третім особам, а тому вищезазначене свідчить про штучне формування податкового кредиту ТОВ «Мсетер» за період червня 2017 року по березень 2018 року по ланцюгу постачання від ТОВ «ТД Бетонекс -Буд», не встановлено факту отримання товару ТОВ «Местер» від підприємств - постачальника ТВ «ТД Бетонекс -Буд», в зв`язку з чим підтвердити реальність отримання товару по ланцюгу від продавця на адресу ТОВ «Местер».

Оцінивши наявні у справі докази, суд вважає, що зроблений контролюючим органом висновок щодо взаємовідносин ТОВ «Местер» з його підприємством - постачальником ТВ «ТД Бетонекс -Буд» є обґрунтованим та доведеним, з огляду на таке.

Відповідно до пункту 44.1 статті 44 Податкового кодексу України, для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку, що витрати для цілей визначення об`єкта оподаткування податком на прибуток, а також податковий кредит для цілей визначення об`єкта оподаткування податком на додану вартість мають бути фактично здійснені та підтверджені належним чином оформленими первинними документами, що відображають реальність здійснення господарської операції.

Отже, предметом доказування у відповідній категорії спорів є реальність господарських операцій, що є підставою для виникнення права на врахування витрат, понесених у зв`язку із здійсненням цих господарських операцій при визначенні об`єкта оподаткування податком на прибуток та сум податку на додану вартість при визначенні об`єкта оподаткування податком на додану вартість; добросовісність дій платника податку, яка полягає у відповідності вчинених ним дій господарській меті, а також реальність усіх даних, наведених у документах.

Також, сама по собі наявність або відсутність окремих документів, а так само помилки у їх оформленні не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов`язаннях платника податків у зв`язку з його господарською діяльністю мали місце. Водночас наявність формально складених, але недостовірних первинних документів, відповідність яких фактичним обставинам спростована належними доказами, не є безумовним підтвердженням реальності господарської операції.

Доводи ж податкового органу про не підтвердження реальності здійснення господарських операцій мають ґрунтуватись на сукупності доказів, що безспірно підтверджують існування обставин, які виключають право платника, зокрема, на віднесення певних витрат до складу валових витрат з податку на прибуток чи віднесення до складу податкового кредиту певних сум податку на додану вартість.

При дослідженні факту здійснення господарської операції оцінюватися повинні відносини безпосередньо між учасниками тієї операції, на підставі якої сформовані дані податкового обліку.

Правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні визначені Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

Так, в розумінні ст.1 Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Аналіз вказаної норми дає підстави вважати, що первинний документ згідно з визначенням містить дві обов`язкові ознаки: він має містити відомості про господарську операцію і підтверджувати її реальне (фактичне) здійснення.

Господарська операція - це дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства (ст. 1 Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»).

За змістом ст.3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» податкова звітність ґрунтується на даних бухгалтерського обліку.

Відповідно до ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис, аналог власноручного підпису або підпис, прирівняний до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Відповідно до абз. 2 п. 2.1 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 №88, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 №168/704, господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов`язань і фінансових результатів.

Аналіз вказаних норм свідчить про те, що будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичне здійснення господарської операції відсутнє, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені законодавством.

Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Отже, проведення будь-якої господарської операції підприємства фіксується та підтверджується первинними документами, на підставі яких ведеться бухгалтерський облік.

При цьому, наслідки в податковому обліку платника створюють лише реально вчинені господарські операції, тобто такі, що пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника, та відповідають змісту, відображеному в укладених платником податку договорах.

Необґрунтована податкова вигода характеризується відсутністю фактичного виконання господарських операцій, здійсненням операцій без ділової мети та обліком операцій безвідносно до їх реального економічного змісту, узгодженістю дій покупця та постачальника для штучного створення умов бюджетного відшкодування.

Якщо певна господарська операція не відбулася чи відбулася не за тим її змістом, який відображений в укладених платником податку договорах, то це є підставою для застосування відповідних наслідків у податковому обліку.

Документи та інші дані, що спростовують реальність здійснення господарської операції, яка відображена в податковому обліку, повинні оцінюватися з урахуванням специфіки кожної господарської операції умов перевезення, зберігання товарів, змісту послуг, що надаються, тощо.

Оцінивши наведені докази, застосувавши вище перелічені норми матеріального права суд доходить висновку, що відповідачем доведено правомірність своїх доводів.

Так, відповідно до наданих до перевірки видаткових накладних здійснюється придбання більшої кількості товару, ніж зареєстровано на даний вид податкових накладних. Позивачем не надані докази на спростування цих доводів.

У акті перевірки зазначено, що ТОВ «Местер» не надало пояснень та документального підтвердження щодо подальшого використання товарів, які були придбані у ТОВ «ТД «Бетонекс-Буд». Позивачем не надані докази на спростування цих доводів.

Крім того, з наданих позивачем документів, суд встановив, що у період господарських відносин між ТОВ «Местер» та ТОВ «ТД Бетонекс-Буд», директором цих підприємства був один директор ОСОБА_1 , який є засновником ТОВ «Местер» та з 06.02.2017 року директором ТОВ «ТД Бетонекс-Буд».

Відповідно до п. 14.1.159.ст. 14 ПК України, пов`язані особи - юридичні та/або фізичні особи, взаємовідносини між якими можуть впливати на умови або економічні результати їх діяльності чи діяльності осіб, яких вони представляють і які відповідають будь-якій з наведених нижче ознак: юридична особа, що здійснює контроль за господарською діяльністю платника податку або контролюється таким платником податку чи перебуває під спільним контролем з таким платником податку;

фізична особа або члени її сім`ї, які здійснюють контроль за платником податку;

посадова особа платника податку, уповноважена здійснювати від імені платника податку юридичні дії, спрямовані на встановлення, зміну або припинення правових відносин, а також члени її сім`ї;

платники податку - учасники об`єднання підприємств незалежно від його виду та організаційно-правової форми, що провадять свою господарську діяльність шляхом утворення такого об`єднання.

Під контролем господарської діяльності платника податку слід розуміти:

а) володіння безпосередньо або через пов`язаних фізичних та/або юридичних осіб часткою (паєм, пакетом акцій) статутного фонду платника податку в розмірі не менш як 20 відсотків статутного фонду платника податку;

б) вплив безпосередньо або через пов`язаних фізичних та/або юридичних осіб на господарську діяльність суб`єкта господарювання в результаті:

надання права, яке забезпечує вирішальний влив на формування складу, результати голосування та рішення органів управління платника податку;

обіймання посад членів наглядової (спостережної) ради, правління, інших наглядових чи виконавчих органів платника податку особами, які вже обіймають одну чи декілька із зазначених посад в іншому суб`єкті господарювання;

обіймання посади керівника, заступника керівника спостережної ради, правління, іншого наглядового чи виконавчого органу платника податку особою, яка вже обіймає одну чи декілька із зазначених посад в інших суб`єктах господарювання;

надання права на укладення договорів і контрактів, які дають можливість визначати умови господарської діяльності, давати обов`язкові до виконання вказівки або здійснювати делеговані повноваження і функції органу управління платника податку.

Таким чином, директор та засновник ТОВ «Местер» здійснював контроль за діяльністю ТОВ ««ТД Бетонекс-Буд».

Згідно з положеннями ст. 627 Цивільного кодексу України відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Підприємці мають право без обмежень самостійно здійснювати будь-яку підприємницьку діяльність, яку не заборонено законом.

У той же час, варто урахувати, що контролюючим органом при дослідженні факту здійснення господарської операції повинні оцінюватися відносини безпосередньо між учасниками такої операції, на підставі якої сформовані дані податкового обліку.

Не є обов`язковою передумовою для визначення контролюючими органами грошових зобов`язань визнання недійсними (у тому числі нікчемними) правочинів, які укладалися за ланцюгом між попередніми посередниками, через ланцюг яких декларувався рух товарів чи послуг, нібито придбаних останнім у такому ланцюгу платником податку. При цьому відносини між учасниками попередніх ланцюгів постачань товарів та послуг не мають безпосереднього впливу на дослідження факту реальності господарської операції, вчиненої між останнім у ланцюгу постачань платником податків та його безпосереднім контрагентом.

Як уже зазначалось вище, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичне здійснення господарської операції відсутнє, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені законодавством.

При цьому, необхідно розуміти, що про відсутність реального характеру відповідних операцій можуть свідчити, зокрема, наявність таких обставин: неможливість здійснення платником податку зазначених операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна або обсягу матеріальних ресурсів, економічно необхідних для виробництва товарів, виконання робіт або послуг, нездійснення особою, яка значиться виробником товару, підприємницької діяльності, відсутність у платника податку необхідних умов для досягнення результатів відповідної підприємницької, економічної діяльності в силу відсутності управлінського або технічного персоналу, основних коштів, виробничих активів, складських приміщень, транспортних засобів, здійснення операцій з товарно-матеріальними цінностями, які не вироблялися або не могли бути вироблені в обсязі, зазначеному платником податку в документах обліку.

Аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 06.03.2018 у справі № 804/5444/16.

Між тим, суд зазначає, що позивачем не подано достатніх та необхідних первинних документів бухгалтерського та податкового обліку, які би свідчили про реальних рух активів, за виключенням наявних у справі документів, які могли бути здійснені за підписом однієї особи - директора вказаних підприємства, а отже, на переконання суду такі докази не є достатніми доказами на підтвердження фактичного виконання операцій, оскільки не підтверджені належними первинними документами, що в сукупності з виявленими контролюючим органом фактами щодо фіктивної діяльності контрагентів позивача свідчить про безтоварність господарських операцій, що виключає правомірність їх відображення у податковому обліку цього товариства.

Також, суд звертає увагу, що ухвалою від 30.01.2018 року по справі №520/15060/17 за ознаками кримінального провадження №0003102 від 29.07.2016 року передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України щодо неправомірних дій посадових осіб ТОВ «Торговий Дім Бетонекс-Буд» та ухвалу по справі від 08.02.2017 року №520/1494/17 за матеріалами кримінального провадження внесеного до ЄДРС за №0003102 від 29.07.2016 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ст. 190 КК України, відповідно до якого в діях посадових осіб ТОВ «Будівельна компанія Бетонекс-Буд» присутні ознаки шахрайства, направленого на заволодіння грошовими коштами шляхом штучного формування валових витрат та податкового кредиту.

Таким чином, недоведеність фактичного здійснення господарської операції позбавляє первинні документи юридичної значимості для цілей формування податкової вигоди, а покупця (замовника послуг) права на формування цієї податкової вигоди навіть за наявності правильно оформлених за зовнішніми ознаками та формою, але недостовірних та у зв`язку з цим юридично дефектних первинних документів, та незважаючи на наявність у платника податку доказів сплати вартості товарів/послуг, якщо рух коштів не забезпечений зв`язком з господарською діяльністю учасників цих операцій.

Таким чином, суд вважає, що відповідач довів правомірність своїх доводів щодо відсутності таких операцій, у свою чергу, позивачем не підтверджено належними первинними документами, які б свідчили про виконання ТОВ «ТД Бетонекс-Буд» означених договорами робіт, що ставиться у взаємозалежність можливості врахування платником податку у податковому обліку витрат на оплату придбаних у контрагента товарів/робіт/послуг від підтвердження проведених господарських операцій належним чином оформленими первинними документами, що містять достовірні відомості про обсяг та зміст господарської операції.

Враховуючи вищевикладені встановлені обставини, суд вважає, що висновок контролюючого органу щодо формування ТОВ «Местер» податкового кредиту та витрат по взаємовідносинам з ТОВ «ТД Бетонекс Буд» є правомірним, а тому податкові повідомлення-рішення в цій частині є правомірними та не підлягають визнанню протиправними та скасуванню.

Щодо взаємовідносин ТОВ «Местер» з ТОВ «Чорноморський Пантеон» судом встановлено таке.

01 лютого 2018 року між позивачем (Покупець) та ТОВ «Чорноморський Пантеон» (Постачальник) укладено договір поставки №01/02/18, відповідно до умов якого постачальник на умовах цього Договору зобов`язується передавати у власність (здійснювати поставку) у зумовлені строк Покупцеві продукцію за потребами Покупця, а Покупець зобов`язується приймати і оплачувати вартість вказаного товару.

Відповідно до п.1.2 цього договору, асортимент товару, ціна та інші характеристики, кількість товару можуть погоджуватись сторонами у Специфікаціях або, якщо відсутня чинна специфікація безпосередньо у видаткових чи товарно-транспортних накладних в залежності від способу оформлення документів на конкретну партію товару

Згідно з п.п. 4.1.3 - 4.1.4 п. 4 Договору, адреса поставки є «місцем поставки» за цим Договором та доказом поставки товару (його партії) є примірник видаткової накладної або товарно-транспортної накладної, скріплений підписами та печатками Постачальника та Покупця, а у разі перевезення товару перевізником, у тому числі і підписом і печаткою перевізника.

Відповідно до п.5.1 Договору, моментом поставки товару є момент фактичного приймання-передачі товару сторонами (представниками сторін). Для цілей цього Договору та цілей податкового та бухгалтерського обліку сторони домовились, що «моментом поставки» партії товару вважатиметься дата, проставлена на відповідній видатковій або ТТН (Т.2,а.с. 62-65).

Так, судом встановлено, що на виконання цього Договору позивачем надано видаткові накладні №21 від 01 лютого 2018 року; №22 від 02 лютого 2018 року; №23 від 05 лютого 2018 року; №24 від 07 лютого 2018 року; №25 від 12 лютого 2018 року; №27 від 12 лютого 2018 року; №28 від 13 лютого 2018 року; №26 від 14 лютого 2018 року; №29 від 15 лютого 2018 року; №30 від 16 лютого 2018 року; №31 від 19 лютого 2018 року; №32 від 20 лютого 2018 року; №33 від 20 лютого 2018 року; №34 від 21 лютого 2018 року; №35 від 2018 року; №36 від 23 лютого 2018 року; №37 від 26 лютого 2018 року; №38 від 27 лютого 2018 року; №39 від 28 лютого 2018 року; №41 від 28 лютого 2018 року; №42 від 28 лютого 2018 року; №43 від 28 лютого 2018 року; №44 від 28 лютого 2018 року; №45 від 28 лютого 2018 року4 3 46 від 28 лютого 2018 року; №47 від 28 лютого 2018 року; №48 від 28 лютого 2018 року; №49 від 28 лютого 2018 року; №50 від 28 лютого 2018 року; №51 від 28 лютого 2018 року; №52 від 28 лютого 2018 року; №53 від 28 лютого 2018 року; №54 від 28 лютого 2018 року; №55 від 28 лютого 2018 року; №56 від 28 лютого 2018 року; №57 від 28 лютого 2018 року; №58 від 28 лютого 2018 року; №59 від 28 лютого 2018 року; №60 від 28 лютого 2018 року; №108 від 02 квітня 2018 року; №109 від 03 квітня 2018 року; №110 від 04 квітня 2018 року; №111 від 04 квітня 2018 року; №112 від 05 квітня 2018 року; №106 від 06 квітня 2018 року; №113 від 06 квітня 2018 року; №107 від 10 квітня 2018 року; №114 від 10 квітня 2018 року; №116 від 12 квітня 2018 року; №160 від 17 квітня 2018 року; №161 від 17 квітня 2018 року; №159 від 18 квітня 2018 року; №157 від 19 квітня 2018 року; №158 від 19 квітня 2018 року; №164 від 20 квітня 2018 року; №162 від 24 квітня 2018 року; №163 від 25 квітня 2018 року; №195 від 26 квіття 2018 року; №194 від 27 квітня 2018 року; №196 від 30 квітня 2018 року, платіжні доручення та акт звірки взаємних розрахунків за період з 01.01.2018 року по 17.01.2019 року, заявки на відвантаження товару №№1-14, довіреності на відвантаження товарів.

Так, в акті перевірки зазначено, що ТОВ «Местер» у лютому- квітні 2018 року штучно сформовано податковий кредит по ланцюгу постачання з ТОВ «Чорноморський Пантеон», оскільки документально не підтверджено реальність здійснення господарських відносин із контрагентом ТОВ «Чорноморський Пантеон», їх вид, якість та обсяг за перевіряємий період лютий - квітень 2018 року.

В акті перевірки зазначено, що по взаємовідносинам ТОВ «Чорноморський Пантеон» з ТОВ «Местер» було прийнято відносно ТОВ «Чорноморський Пантеон» податкове повідомлення - рішення від 15.11.2018 року № на суму 845 354 грн.

Між тим, судом встановлено, що рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 20 лютого 2019 року по справі № 420/6157/18 задоволено позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Чорноморський Пантеон» до Головного управління ДФС в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень Головного управління ДФС в Одеській області №, № від 15.11.2018 року, та визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС в Одеській області №, № від 15.11.2018 року.

У рішенні суду зазначено, що 01.02.2018 р. між ТОВ «ЧОРНОМОРСЬКИЙ ПАНТЕОН» (продавець) та ТОВ «МЕСТЕР» (покупець) укладено договір поставки № 01/02/18. Відповідно до умов договору, постачальник на умовах цього договору зобов`язується передавати у власність (здійснювати поставку) у зумовлені строки покупцеві продукцію за потребами покупця, а покупець зобов`язується приймати і оплачувати вартість вказаного товару.

При укладанні такого договору, сторонами було досягнуто усіх істотних умов, договір спрямований на реальне настання обумовлених ним правових наслідків, відповідає економічному змісту та чинному законодавству.

Також зазначено, що за матеріалами справи підтверджується, що крім іншого, позивачем поставлялися на користь ТОВ «МЕСТЕР» товари, попередньо придбані у ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ БЕТОНЕКС-БУД», які зберігалися у складських приміщеннях ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ БЕТОНЕКС-БУД», відповідно до умов договору відповідального зберігання від 29.01.2018 р. № 29/01-18.

За фактами проведення зазначених вище господарських операцій, позивачем було зареєстровано відповідні податкові накладні в Єдиному реєстрі податкових накладних. При цьому, суми ПДВ включено до складу податкових зобов`язань у деклараціях з ПДВ.

Рішення суду набрало законної сили 25 квітня 2019 року.

Відповідно до ч. 4 ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Тому наведені контролюючим органом в акті перевірки обставини по взаємовідносинам ТОВ «Местер» з ТОВ «ЧОРНОМОРСЬКИЙ ПАНТЕОН» є не підтвердженими, що встановлено рішенням суду та не належить доказуванню.

Таким чином, враховуючи те, що рішенням по справі №420/6157/18 надано оцінку господарським відносинам ТОВ «Местер» та ТОВ «Чорноморський Пантеон», суд вважає, що висновок контролюючого органу щодо порушення позивачем податкового законодавства по взаємовідносинам з ТОВ «Чорноморський Пантеон» не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи.

Відповідно до ч.1,3 ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, оцінюючи встановлені у судовому засіданні факти, суд дійшов висновку, що відповідач, заперечуючи проти позову, з посиланням на відповідні докази частково довів правомірності своїх рішень, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню частково, а саме: суд дійшов висновку щодо визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 04.12.2018 року в частині зменшення розміру від`ємного значення суми податку на додану вартість по взаємовідносинам ТОВ «Чорноморський Пантеон» та визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення №від 04.12.2018 року в частині збільшення суми грошового зобов`язання з податку на додану вартість по взаємовідносинам ТОВ «Чорноморський Пантеон» та застосованих штрафних санкцій. В іншій частині позовних вимог, суд дійшов висновку, що слід відмовити.

Відповідно до ч.3 ст. 139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Керуючись ст. ст. 6, 12, 72, 77,90, 139, 246, 255,295,297 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву товариства з обмеженою відповідальністю «Местер» (, місцезнаходження: 65014, м. Одеса, вул. Успенська, буд. 22) до Головного управління ДФС в Одеській області (, місцезнаходження: 665044, м. Одеса, вул. Семінарська,5), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача товариства з обмеженою відповідальністю «Чорноморський Пантеон» (, місцезнаходження: 65009, м. Одеса, вул. Фонтанська дорога, 23/1) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень №№; від 04.12.2018 року,- задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 04.12.2018 року в частині зменшення розміру від`ємного значення суми податку на додану вартість по взаємовідносинам ТОВ «Чорноморський Пантеон».

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення №від 04.12.2018 року в частині збільшення суми грошового зобов`язання з податку на додану вартість по взаємовідносинам ТОВ «Чорноморський Пантеон» та застосованих штрафних санкцій.

В іншій частині позовних вимог, - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління ДФС в Одеській області (, місцезнаходження: 65044, м. Одеса, вул. Семінарська, 5) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Местер» (, місцезнаходження: 65014, м. Одеса, вул. Успенська, буд. 22) судовий збір в розмірі 9605 грн. (дев`ять тисяч шістсот п`ять гривень).

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та в строки, встановлені ст.ст. 295, 297 КАС України, з урахуванням п.15.5 п. 15 ч. 1 Перехідних положень КАС України.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та в строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний « 25» липня 2019 року,

Суддя Л.Р. Юхтенко

.