Справа № 440/1309/19
Суддя: Є.Б. Супрун
Дата ухвалення: 2019-07-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2019 року м. ПолтаваСправа № 440/1309/19

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

судді Супруна Є.Б.,

за участю:

секретаря судового засідання Лисака С.В.,

представника позивача адвоката Дробота Р.Д.,

представника відповідача за довіреністю Предибайло А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження справу №440/1309/19 за позовом Публічного акціонерного товариства "Полтавський автоагрегатний завод" до Головного управління ДФС у Полтавській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В:

10 квітня 2019 року Публічне акціонерне товариство "Полтавський автоагрегатний завод" (надалі - позивач, ПАТ "ПААЗ") звернулося до Полтавського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДФС у Полтавській області (надалі - відповідач, ГУ ДФС у Полтавській області) , в якому просить визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 05.02.2019 №, яким позивачу зменшено суму від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток у розмірі 440762,00 грн та №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з податку на прибуток приватних підприємств на загальну суму 1 730 006,25 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує на необґрунтованість та протиправність висновків документальної планової виїзної перевірки відповідача щодо отримання позивачем безповоротної фінансової допомоги у вигляді грошових коштів від покупців, оскільки всі господарські операції з останніми є реальними та належним чином оформленими документально. До того ж збільшення грошових зобов`язань платника відповідач здійснив після того, як стосовно ПАТ "ПААЗ" була розпочата ліквідаційна процедура, чим порушив вимоги пункту 1 статті 38 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 15.04.2019 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду за правилами загального позовного провадження на 02.05.2019.

02.05.2019 до суду від відповідача надійшов відзив на позов, відповідно до якого проведеною перевіркою за наслідками вивчення господарських операцій з контрагентами позивача-покупцями не було підтверджено факт придбання товарів (м`ясорубки, соковижималки) ТОВ "Сістем-Літл", ТОВ "Компанія Крат", ТОВ "Ліатоп" та ТОВ "Промоушн Трейд" по ланцюгу постачання з огляду на відсутність доказів перевезення та подальшого руху товарів та відсутність контрагентів за місцем знаходження згідно з інформаційними базами ДФС. На переконання відповідача, кошти, отримані ПАТ "ПААЗ" від контрагентів є ніщо інше, як безповоротна фінансова допомога, яка має враховуватися при обчисленні об`єкта оподаткування з податку на прибуток відповідно до абз. 8 ст. 4 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" та п. 5 П(С)БО 11 "Зобов`язання", п. 5 П(С)БО 15 "Дохід" у розмірі 2 587 823 грн у складі інших доходів. Перевіркою також встановлено факт сплати позивачем, як поручителем, протягом 2016 - 2018 років коштів на погашення кредиту ТОВ "КрАЗ Лізинг". Проте зворотня вимога до боржника з приводу компенсації витрат понесених позивачем не направлялася, документи які свідчать про повернення коштів в ході перевірки та на письмові запити не надані. У зв`язку з цим перевіркою встановлено факт порушення позивачем формування валових витрат внаслідок віднесення до їх складу сум сплаченого кредитного боргу за договором поруки на користь ПАТ "Державний експортно-імпортний банк України" в рахунок погашення кредитної заборгованості третьої особи ТОВ "КрАЗ Лізинг" (т. 1 а.с. 226-236).

У судовому засіданні 02.05.2019 для надання додаткових доказів оголошено перерву у підготовчому засіданні до 06.06.2019.

У судовому засіданні 06.06.2019 продовжено підготовче судове засідання на 30 днів та оголошено перерву для витребування додаткових доказів та виклику свідка до 20.06.2019

У судовому засіданні 20.06.2019 протокольною ухвалою закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 09.07.2019.

У судовому засіданні 09.07.2019 представник позивача позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні 09.07.2019 проти позову заперечував, просив відмовити у задоволенні позову з підстав, визначених у відзиві на позов. Стосовно процедури банкрутства пояснив, що ПАТ "ПААЗ" визнано банкрутом лише на кінець проведення перевірки, а тому контролюючим органом правомірно нараховано грошові зобов`язання за період до відкриття ліквідаційної процедури.

Суд, здійснивши розгляд справи за правилами загального позовного провадження, заслухав пояснення представників сторін, дослідив письмові докази, з`ясував фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

ПАТ "ПААЗ" () є юридичною особою, зареєстрованою в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 03.09.1993, про що вчинено запис від 06.05.2005 за №1 001914 (т. 1 а.с. 217-222). До зареєстрованих видів економічної діяльності позивача за КВЕД належать: 29.32 Виробництво інших вузлів, деталей і приладдя для автотранспортних засобів (основний), 25.99 Виробництво інших готових металевих виробів, н.в.і.у., 81.10 Комплексне обслуговування об`єктів, 47.78 Роздрібна торгівля іншими невживаними товарами в спеціалізованих магазинах, 56.29 Постачання інших готових страв, 68.20 Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна. Підприємство з 24.01.2019 перебуває в стані припинення за судовим рішенням про банкрутство (т. 1 а.с. 216).

У період з 26.11.2018 по 09.01.2019 посадовими особами ГУ ДФС у Полтавській області на підставі направлень на перевірку від 22.11.2018 №3970, № 3972, №3971, від 03.01.2019 № 18 (т. 1 а.с. 246-249) та згідно з наказами від 09.11.2018 №2888 та від 19.12.2018 №3372 (т. 1 а.с. 244-245) була проведена документальна планова виїзна перевірка ПАТ "ПААЗ" з питань дотримання вимог податкового, валютного законодавства за період з 01.07.2016 по 30.09.2018, валютного законодавства за період з 01.07.2016 по 30.09.2018, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за той же період, результати якої оформлено актом від 16.01.2019 №53/16-31-14-01-10/00232124 (т.1 а.с. 13-88).

Вказаним актом зафіксовано наступні порушення:

- п.п.14.1.36, 14.1.257. п. 14.1 ст.14, п. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI (із змінами та доповненнями), наказу № 318 від 31.12.1999 Міністерства фінансів України "Про затвердження Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 16 "Витрати", п.5, п.7 П(С)БО 15 "Дохід" затверджений наказом Міністерства фінансів України від 29.11.1999 № 290 Зареєстрований в Міністерстві юстиції України 14.12.1999 №860/4153, П(С)БО 1 п.3 "Загальні вимоги до фінансової звітності", затверджено наказом Міністерства фінансів України від 31.03.1999 № 87, Інструкції "Про застосування Плану рахунків бухгалтерського обліку активів, капіталу, зобов`язань і господарських операцій підприємств і організацій" затвердженою наказом Міністерства фінансів України від 30.11.1999 № 291, п.3.13 наказу Міністерства фінансів України №433 від 28.03.2013 "Про затвердження Методичних рекомендацій щодо заповнення форм фінансової звітності" в результаті чого встановлено заниження податку на прибуток всього на суму 1 384 005 грн. в т. ч. в розрізі звітних періодів: 1 квартал 2017 року - 54 912 грн, 2 квартал 2017 року - 837 876 грн, 3 квартал 2017 року - 411 880 грн, квартал 2017 року - 79 337 грн;

- п.п.14.1.36, п. 14.1 ст.14, п. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI (із змінами та доповненнями), наказу № 318 від 31.12.1999 Міністерства фінансів України "Про затвердження Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 16 "Витрати", п.5, п.7 П(С)БО 15 "Дохід" затверджений наказом Міністерства фінансів України від 29.11.1999 № 290 Зареєстрований в Міністерстві юстиції України 14.12.1999 № 860/4153, П(С)БО 1 п.3 "Загальні вимоги до фінансової звітності", затверджено наказом Міністерства фінансів України від 31.03.1999 № 87, Інструкції "Про застосування Плану рахунків бухгалтерського обліку активів, капіталу, зобов`язань і господарських операцій підприємств і організацій" затвердженою наказом Міністерства фінансів України від 30.11.1999 № 291, п.3.13 наказу Міністерства фінансів України №433 від 28.03.2013 "Про затвердження Методичних рекомендацій щодо заповнення форм фінансової звітності", в результаті чого встановлено завищення від`ємного значення об`єкту оподаткування податком на прибуток за 9 місяців 2018 року на суму 440 762 грн;

- п.57.1 ст. 57 розділу ІІ Податкового кодексу України - несвоєчасна сплата узгодженого податкового зобов`язання з податку на додану вартість за липень 2017 року, лютий 2018 року, серпень 2018 року;

- п. 2.6, 3.3, 7.15 "Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні" затвердженого постановою Правління НБУ від 15.12.2004 №637 зі змінами та доповненнями: встановлено не оприбуткування (не своєчасне оприбуткування) 15.12.2016 (в день надходження) готівкових коштів в касі підприємства в сумі 100,00 грн;

- статті 1 Закону України від 23.09.1994 № 185/94-ВР "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті" із змінами та доповненнями, стосовно несвоєчасного надходження валютної виручки при виконанні експортних контрактів, укладених з нерезидентами, а саме: № 8 від 30.01.2008 із змінами та доповненнями укладеного з нерезидентом ВАТ "Мінський автомобільний завод" - керуюча компанія холдінгу "Белавтомаз", Республіка Білорусь, нараховано пеню в сумі 1 500,19 грн. Сплачено до держбюджету.

На підставі даного акту ГУ ДФС у Полтавській області 05.02.2019 були винесені наступні податкові повідомлення-рішення:

- №, яким позивачу зменшено суму від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток у розмірі 440 762 грн за податковою декларацією №, поданої до контролюючого органу 06.11.2018 за 9 місяців 2018 року (т. 1 а.с. 9);

- №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з податку на прибуток приватних підприємств на загальну суму 1 730 006,25 грн, з яких за податковими зобов`язаннями - 1 384 005,00 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями - 346 001,25 грн (т. 1 а.с. 11).

Позивач, не погоджуючись із висновками перевірки та нарахованими на їх підставі грошовими зобов`язаннями, оскаржив вищезазначені податкові повідомлення-рішення до суду.

Надаючи правову оцінку доводам позивача та запереченням відповідача, суд виходить з наступного.

Позивач, мотивуючи протиправність нарахованих відповідачем грошових зобов`язань зазначає, що на момент винесення податкових повідомлень - рішень (05.02.2019) підприємство позивача визнано банкрутом та розпочато ліквідаційну процедуру, а тому у ПАТ "ПААЗ" не могло виникнути жодних додаткових зобов`язань зі сплати податків та зборів.

Дійсно, як з`ясовано судом в ході судового розгляду, постановою Господарського суду Полтавської області від 15.01.2019 у справі №917/373/18, яка набрала законної сили 21.01.2019 (за даними ЄДРСР), ПАТ "ПААЗ" визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру ПАТ "ПААЗ" строком на дванадцять місяців. При цьому, в резолютивній частині рішення суду зазначено, що з дня прийняття Господарським судом постанови про визнання ПАТ "ПААЗ" банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, зокрема, у банкрута не виникає жодних додаткових зобов`язань (у тому числі зі сплати податків і зборів (обов`язкових платежів)), крім витрат, безпосередньо пов`язаних із здійсненням ліквідаційної процедури (т. 1 а.с. 89-93).

Умови та порядок відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом та застосування ліквідаційної процедури з метою повного або часткового задоволення вимог кредиторів встановлює Закон України від 14.05.1992 №2343-XII "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (надалі - Закон №2343-XII).

Згідно з частинами першою - третьою статті 19 Закону №2343-XII мораторій на задоволення вимог кредиторів - зупинення виконання боржником грошових зобов`язань і зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), термін виконання яких настав до дня введення мораторію, і припинення заходів, спрямованих на забезпечення виконання цих зобов`язань та зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), застосованих до дня введення мораторію.

Мораторій на задоволення вимог кредиторів вводиться одночасно з відкриттям провадження (проваджень) у справі про банкрутство, про що зазначається в ухвалі господарського суду. Ухвала є підставою для зупинення виконавчого провадження. Про запровадження мораторію розпорядник майна повідомляє відповідному органу або особі, яка здійснює примусове виконання судових рішень, рішень інших органів, за місцезнаходженням (місцем проживання) боржника та знаходженням його майна.

Протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів, зокрема: забороняється виконання вимог, на які поширюється мораторій; не нараховується неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші фінансові санкції за невиконання чи неналежне виконання зобов`язань із задоволення всіх вимог, на які поширюється мораторій.

Згідно з ч. 1 ст. 38 Закону №2343-XII з дня прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури у банкрута не виникає жодних додаткових зобов`язань (у тому числі зі сплати податків і зборів (обов`язкових платежів)), крім витрат, безпосередньо пов`язаних із здійсненням ліквідаційної процедури; припиняється нарахування неустойки (штрафу, пені), процентів та інших економічних санкцій за всіма видами заборгованості банкрута.

З огляду на викладене, суд відкидає твердження відповідача про можливість нарахування платнику грошових зобов`язань з податків і зборів з огляду на момент початку проведення податкової перевірки, оскільки жодних застережень з цього приводу вищенаведений Закон не містить.

За таких обставин нарахування відповідачем спірних грошових зобов`язань після відкриття господарським судом ліквідаційної процедури суд визнає протиправним, що є самодостатньою підставою для скасування спірних податкових повідомлень-рішень та задоволення позовних вимог.

Однак з метою дотримання принципів повноти та всебічності з`ясування обставин справи суд здійснить дослідження суті виявлених перевіркою порушень.

Як видно з акту перевірки, підставою для прийняття податкового повідомлення-рішення від 05.02.2019 № взятий висновок про порушення позивачем п. 14.1.257 п. 14.1 ст. 14, п. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 Податкового кодексу України, п.5, п.7 П(С)БО 15 "Дохід" затверджений наказом Міністерства фінансів України від 29.11.1999 № 290 Зареєстрований в Міністерстві юстиції України 14.12.1999 №860/4153, внаслідок заниження об`єкту оподаткування податком на прибуток на загальну суму 2 587 823 грн за 3 квартал 2016 року, оскільки отримані кошти від контрагентів-покупців ТОВ "Сістем-Літл", ТОВ "Компанія Крат", ТОВ "Ліатоп" та ТОВ "Промоушн Трейд" є безповоротною фінансовою допомогою, що мали би бути враховані при обчисленні об`єкта оподаткування з податку на прибуток відповідно до абз. 8 ст. 4 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в України".

Надаючи оцінку таким висновкам відповідача, суд виходить з такого.

Відповідно до пп. 14.1.257 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України безповоротна фінансова допомога - це: сума коштів, передана платнику податків згідно з договорами дарування, іншими подібними договорами або без укладення таких договорів; сума безнадійної заборгованості, відшкодована кредитору позичальником після списання такої безнадійної заборгованості; сума заборгованості одного платника податків перед іншим платником податків, що не стягнута після закінчення строку позовної давності; основна сума кредиту або депозиту, що надані платнику податків без встановлення строків повернення такої основної суми, за винятком кредитів, наданих під безстрокові облігації, та депозитів до запитання у банківських установах, а також сума процентів, нарахованих на таку основну суму, але не сплачених (списаних).

Як встановлено судом, 08.07.2016 між ПАТ "ПААЗ" (постачальник) та ТОВ "Сістем-Літл" (покупець) було укладено договір №31/38 постачання (т. 2 а.с. 208-209), відповідно до умов якого постачальник зобов`язується виготовити та передати у власність покупця протягом терміну дії договору продукцію, а покупець зобов`язується прийняти і оплатити її у кількості та номенклатурі, зумовлених письмовою заявою покупця на кожну партію продукції. Загальна кількість, номенклатура та ціна продукції зумовлюється видатковою накладною. Найменування продукції: товари народного споживання. Склад продукції: склад постачальника - м. Полтава, вул. Зіньківська, 57.

З покупцями ТОВ "Компанія Крат", ТОВ "Ліатоп" та ТОВ "Промоушн Трейд" договори постачання не укладалися, натомість оформлялися листи-звернення на відвантаження товарно-матеріальних цінностей (т. 2 ст. 211-213).

Як пояснив у судовому засіданні представник позивача, у 3 кварталі 2016 року ПАТ "ПААЗ" реалізувало готову продукцію власного виробництва, а саме - м`ясорубки та соковижималки на користь TOВ "Сістем-Літл" (п.н. 40091203), ТОВ "Компанія Крат" (п.н. 40153809), ТОВ "Ліатоп" (п.н. 40556278), ТОВ "Промоушн Трейд" (п.н. 40396816), на адресу яких ПАТ "ПААЗ" виписало розпорядження на відвантаження продукції.

Як зазначив представник позивача, надавши відповідні докази (т. 1 а.с. 121-214), документи на відвантаження продукції містили кількісні та вартісні показники продукції, артикул, ціну одиниці, загальну вартість товару, ПДВ, дату та суму оплати, залишок, що підлягає сплаті, дозвіл на вивезення продукції, ідентичний розпорядженню. Право власності на готову продукцію згідно договірних умов перейшло на складі продавця. Продукція зі складу продавця транспортувалась транспортом покупця. Охороною підприємства в журналі реєстрації відмічені номер та марка машин, якими транспортувалася готова продукція. Крім того, на зворотній стороні пропуску охоронник проставляв номер та марку машини та проставляв свій особистий підпис. Операції з продажу готової продукції відображено в бухгалтерському обліку відповідно до вимог чинного законодавства.

Заперечуючи реальність факту реалізації товару на користь TOВ "Сістем-Літл", ТОВ "Компанія Крат", ТОВ "Ліатоп", ТОВ "Промоушн Трейд", відповідач вказує, що до перевірки не надано товарно-транспортних документів на перевезення товару та відсутні дані про подальший рух товарів, посилається на аналіз баз даних ІС "Податковий блок" та баз даних ЄРПН зареєстрованих податкових накладних по ланцюгам постачання TOВ "Сістем-Літл", ТОВ "Компанія Крат", ТОВ "Ліатоп", ТОВ "Промоушн Трейд", відповідно до яких встановлено причетність вказаних контрагентів до реалізації товару, відмінного від придбаного у ПАТ "ПААЗ".

У зв`язку з цим суд зазначає, що позивач не є учасником перевезень реалізованого товару, оскільки не відображає у складі власних витрат транспортні витрати. У зв`язку з цим твердження відповідача про необхідність підтвердження факту реалізації виробленої позивачем продукції є безпідставними.

Посилання податкового органу на податкову інформацію щодо контрагентів у базах даних ДФС суд не приймає до уваги, оскільки така інформація носить виключно інформативний характер та не є належним доказом в розумінні процесуального закону.

Тож відповідач не довів перед судом свого висновку про факт отримання ПАТ "ПААЗ" безповоротної фінансової допомоги за наслідками господарських операцій з TOВ "Сістем-Літл", ТОВ "Компанія Крат", ТОВ "Ліатоп", ТОВ "Промоушн Трейд", тоді як позивач, на спростування голослівних звинувачень відповідача, підтвердив реальність цих операцій документально.

Крім того, перевіркою зафіксовано факт порушення податкового законодавства позивачем у взаємовідносинах із ТОВ "КрАЗ Лізинг", які на думку відповідача полягали в тому, що ТОВ "КрАЗ Лізинг" уклало кредитний договір з ПАТ "Укрексімбанк" та отримало грошові кошти від вказаної установи. Позивач, у свою чергу, уклав договір поруки з ПАТ "Укрексімбанк" по зобов`язанням ТОВ "КрАЗ Лізинг" і на думку відповідача, погашаючи заборгованість ТОВ "КрАЗ Лізинг" на користь банку на підставі договору поруки, позивач не мав права відносити вказані суми до своїх витрат.

З цього приводу в судовому засіданні представник позивача пояснив, що такий висновок відповідача не ґрунтується на дійсних обставинах, оскільки по-перше: позивач сплачував суми боргу ТОВ "КрАЗ Лізинг" не на підставі договору поруки, а на підставі рішення суду, що набрало законної сили, про стягнення боргу з поручителя; по-друге: сплата вказаних сум відбувалася не на користь безпосередньо ПАТ "Укрексімбанк", а стягувалась державною виконавчою службою на свій рахунок в межах виконавчого провадження.

Перевіряючи повідомлені представником позивача обставини суд встановив, що у січні 2015 року ПАТ "Державний експортно-імпортний банк України" звернулося до господарського суду з позовом до ПАТ "ПААЗ", третя особа ТОВ "КрАЗ Лізинг" про стягнення кредитного боргу у розмірі 7933723,03 грн на користь АТ "Укрексіманк". Позовні вимоги обґрунтовано невиконанням умов кредитного договору, на забезпечення виконання якого сторонами укладено договір поруки.

Рішенням господарського суду Полтавської області від 09.04.2015 у справі №917/131/15 у задоволенні позову відмовлено.

Проте, постановою Харківського апеляційного господарського суду від 29.07.2015 апеляційну скаргу ПАТ "Державний експортно-імпортний банк України" в особі філії АТ "Укрексімбанк" задоволено. Рішення Господарського суду Полтавської області від 09.04.2015 скасовано та постановлено нове рішення, яким позовні вимоги задоволено. Стягнуто з ПАТ "ПААЗ" на користь ПАТ "Державний експортно-імпортний банк України" в філії АТ "Укрексімбанк" в м. Запоріжжі кредитний борг в розмірі 7 933 723,03 грн.

Постановою Вищого господарського суду України від 28.10.2015 у справі №917/131/15 постанову Харківського апеляційного господарського суду від 29.07.2015 залишено без змін (т. 1 а.с. 94-99).

За заявою ПАТ "ПААЗ" ухвалою Господарського суду Полтавської області від 08.12.2015 розстрочено виконання постанови Харківського апеляційного господарського суду від 29.07.2015 про стягнення з ПАТ "ПААЗ" кредитного боргу шляхом стягнення боргу протягом 3-х років щомісячно рівними частинами згідно графіку.

Ухвала Господарського суду Полтавської області від 08.12.2015 залишена без змін судами апеляційної та касаційної інстанції (т. 1 а.с. 101-106).

Як встановлено судом, протягом періоду, що перевірявся (з 01.07.2016 по 30.09.2018) на виконання постанови Харківського апеляційного господарського суду від 29.07.2015 ПАТ "ПААЗ" частково сплачено борг в розмірі 5 541 856,93 грн. По бухгалтерському обліку дані суми було віднесено до інших витрат операційної діяльності (рахунок 94).

Відповідно до п. 6 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 16 "Витрати" (надалі - П(С)БО 16 Витрати) витратами звітного періоду визнаються або зменшення активів, або збільшення зобов`язань, що призводить до зменшення власного капіталу підприємства (за винятком зменшення капіталу внаслідок його вилучення або розподілу власниками), за умови, що ці витрати можуть бути достовірно оцінені.

При цьому, відповідно до п. 7 П(С)БО 16 "Витрати" витрати визнаються витратами певного періоду одночасно з визнанням доходу, для отримання якого вони здійснені. Витрати, які неможливо прямо пов`язати з доходом певного періоду, відображаються у складі витрат того звітного періоду, в якому вони були здійснені.

Як видно з наданих позивачем реєстру платежів на виконання рішення суду, платіжних вимог, платіжних доручень, банківської виписки ПАТ "ПААЗ", погашення боргу відбувалося в рамках виконавчого провадження №48601387 на виконання ухвали Господарського суду Полтавської області №917/131/15 від 08.12.2015 (т. 1 а.с. 107-120).

Таким чином матеріалами справи підтверджено, що ПАТ "ПААЗ" саме на виконання рішення суду, що набрало законної сили, про стягнення боргу з поручителя, а не на підставі договору поруки сплачувало суми заборгованості не на користь безпосередньо ПАТ "Укрексімбанк", а на рахунок державної виконавчої служби в межах виконавчого провадження.

А тому позивач правомірно відносив суми сплачених платежів до складу витрат.

Отже, виявлені контролюючим органом в ході перевірки порушення не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду справи.

Відтак податкові повідомлення-рішення ГУ ДФС у Полтавській області від 05.02.2019 № та № підлягають скасуванню, як протиправні.

За таких обставин позов належить задовольнити у повному обсязі.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справ.

Тож сплачена позивачем сума судового збору підлягає стягненню з відповідача.

Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов Публічного акціонерного товариства "Полтавський автоагрегатний завод" (вул. Зіньківська, 57, м. Полтава, 36009, ) до Головного управління ДФС у Полтавській області (вул. Європейська, 4, м. Полтава, 36014, ) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень - задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Полтавській області від 05.02.2019 № та №.

Стягнути на користь Публічного акціонерного товариства "Полтавський автоагрегатний завод" (вул. Зіньківська, 57, м. Полтава, 36009, ) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 19 210 (дев`ятнадцять тисяч двісті десять) грн 00 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Полтавській області (вул. Європейська, 4, м. Полтава, 36014, ).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Другого апеляційного адміністративного суду з урахуванням положень п.п. 15.5 п. 15 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст судового рішення складений 19.07.2019.

Суддя Є.Б. Супрун