Справа № 160/4319/19
Суддя: Ільков Василь Васильович
Дата ухвалення: 2019-07-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 липня 2019 року Справа № 160/4319/19
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді: Ількова В.В.
за участю секретаря судового засідання: Мартіросян Г.А.,
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу №160/4319/19 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправною відмову та зобов`язати вчинити певні дії,-
1. 11.05.2019 року позивач ОСОБА_1 звернувся із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якому, з урахуванням уточненої позовної заяви в редакції від 20.05.2019 року, просить суд:
2. Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14.05.2019 року позовну заяву було залишено без руху, надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви.
3. 20.05.19 року в строк, визначений судом, позивачем усунуті недоліки позовної заяви.
4. Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.05.2019 року відкрито провадження в адміністративній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи у письмовому провадженні в порядку статті 263 КАС України на 18.06.2019 року.
5. Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.05.2019 року судом витребувані докази у Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та Товариства з обмеженою відповідальністю «Житлобудмеханізація №1».
6. 04.06.2019 року відповідачем до канцелярії суду було надано відзив на позовну заяву по справі 160/4319/19 разом із документами, що були витребувані судом ухвалою від 20.05.2019 року.
7. 14.06.2019 року представником позивача до канцелярії суду було подано відповідь на відзив по справі 160/4319/19 та клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з викликом сторін.
8. 18.06.2019 року протокольною ухвалою суду викликано в судове засідання у якості свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 для надання інформації щодо роботи позивача на ТОВ «Житлобудмеханізація №1».
9. Ухвалою суду від 18.06.2019 року розгляд справи призначено здійснювати за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 02.07.2019 року.
10. Ухвалою суду від 18.06.2019 року вдруге витребувано у Товариства з обмеженою відповідальністю Житлобудмеханізація №1 належним чином засвідчені копії таких документів: відомості про період роботи ОСОБА_1 на Відкритому акціонерному товаристві Житлобудмеханізація №1 з наданням засвідчених копій наказів про прийняття на роботу та звільнення з роботи ОСОБА_1
11. Ухвалою суду від 02.07.2019 року закрито підготовче засідання та призначено розгляд справи по суті на 24.07.2019 року.
12. Учасники справи у судове засідання не прибули, представник позивача надав клопотання про продовження розгляду справи в порядку письмового провадження, також представник відповідача надав заяву про продовження розгляду справи в порядку письмового провадження, у зв`язку із чим справу розглянуто у порядку письмового провадження.
13. Відповідно до частини 9 статті 205 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.
14. 24.07.2019 року фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось на підставі частини четвертої статті 229 КАС України.
15. Суд протокольною ухвалою перейшов до розгляду справи у порядку письмового провадження.
16. Частиною четвертою статті 243 КАС встановлено, що судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.
ІІ. ВИКЛАД ПОЗИЦІЇ ПОЗИВАЧА
17. Позивачу була призначена з 30.05.2018 року пенсія за віком згідно пенсійного посвідчення № НОМЕР_2
18. Позивачем зазначено, що листом від 14.01.2019 року № 169/Д-07 Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області було повідомлено про те, що з 30.05.2018 року йому призначена пенсія за віком. При розрахунку загального трудового стажу, на підставі наданої трудової книжки, не зараховано період з 01.02.1988 року по 03.10.1997 року, оскільки в записі у трудовій книжці на даті звільнення відсутній підпис керівника підприємства або спеціально уповноваженої ним особи. Оскільки підтверджуюча довідка про період роботи період з 01.02.1988 року по 03.10.1997 року позивачем не надана, зарахувати його до загального страхового стажу немає законних підстав.
19. Проте, у своєму позові позивач вказав, що у нього наявний профспілковий квиток від 30.07.2019 року профспілки робітників будівництва та промбудматеріалів, об`єднаного комітету профспілки тресту «Дніпроважбудмеханізація». Наявні відмітки про сплату внесків в період з 1984 року по 1997 року.
20. Відповідно до облікової картки члена профсоюзу ОСОБА_1 від 30.07.1984 року, зазначено місце роботи з 01.02.88 року в УМС-9 тресту « Дніпробудмеханізація» машиністом автокрану, яке було перейменовано спочатку в управління «Житлобудмеханізація №1», а потім у ВАТ «Житлобудмеханізація №1».
21. Також, відповідно до довідки від 15.09.1993 року Управління «Житлобудмеханізація №1», ОСОБА_1 працював в Управлінні «Житлобудмеханізація №1», в якості машиніста автокрана в період з 01.02.1988 року по 15.09.1993 року.
22. Відповідно до п.2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій, затвердженого постановою КМУ №637 від 12.08.1993 року, у разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.
23. Період роботи позивача з 01.02.1988 року по 03.10.1997 року на Відкритому акціонерному товаристві «Житлобудмеханізація №1» можуть підтвердити двоє свідків, які також працювали в цей період на цьому підприємстві, що підтверджується наявними у них трудовими книжками.
24. Однак, листом від 03.04.2019 року № 2443/Д-0А Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повідомило Позивача, що на підставі відомостей з Єдиного державного реєстру страхувальників України підприємство ВАТ «Житлобудмеханізація №1» не ліквідовано. Довідки про відсутність архівних даних на даному підприємстві не надано. Також зазначили, що підтверджувати стаж роботи на підставі показань свідків немає законних підстав.
25. Позивач вважає неправомірними вказані відмови Відповідача в зарахуванні до загального страхового стажу період роботи позивача з 01.02.1988 року по 03.10.1997 року на Відкритому акціонерному товаристві «Житлобудмеханізація №1», з огляду на те, що трудовий стаж за період з 01.02.1988 року по 03.10.1997 року в повному обсязі підтверджується необхідними документами, які не були прийняті до уваги Відповідачем.
ІІІ. ВИКЛАД ПОЗИЦІЇ ВІДПОВІДАЧА
26. Відповідач в обґрунтування своєї позиції вказує, що позивач перебуває на обліку в Головному управлінні та отримує пенсію за віком Список №2 з 30.05.2018 року, призначену відповідно до Закону України від 9 липня 2003 року № 1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
29. Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області вражає, що діяло в межах повноважень, згідно діючого законодавства.
ІV. ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ТА ЗМІСТ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН
30. ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з 30.05.2018 року та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
31. Відповідно до записів у трудовій книжці позивача, серія НОМЕР_3 , копія якої міститься у матеріалах справи, 31.01.1988 року позивач був звільнений, у зв`язку із реорганізацією УМС-11 треста «Дніпробудмеханізація» в УМС-9 треста «Дніпробудмеханізація». 01.02.1988 року позивач прийнятий машиністом автомобільного крану шостого розряду (наказ №58-к від 01.02.1988 року). 01.01.1991 року УМС-9 тресту «Дніпробудмеханізація» було перейменовано в Управління «Житлобудмеханізація №1». У подальшому Управління «Житлобудмеханізація №1» змінило назву на Відкрите акціонерне товариство «Житлобудмеханізація №1». 03.10.1997 року позивач був звільнений по ст. 38 КЗпП України (наказ № 54/К від 30.09.1997 року).
32. 03.01.2019 року позивач звернувся до відповідача із заявою про надання інформації щодо незарахування стажу за період роботи з 01.02.1988 року по 05.10.1997 року.
33. Листом від 14.01.2019 року № 169/Д-07 Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повідомило позивача про те, що з 30.05.2018 року йому призначена пенсія за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». При розрахунку загального трудового стажу, на підставі наданої трудової книжки, не зараховано період з 01.02.1988 року по 03.10.1997 року, оскільки на даті звільнення відсутній підпис керівника підприємства або спеціально уповноваженої ним особи. Оскільки підтверджуюча довідка про період роботи період з 01.02.1988 року по 03.10.1997 року позивачем не надана, зарахувати його до загального страхового стажу немає законних підстав.
34. 25.02.2019 року представник позивача направив адвокатський запит до Товариства з обмеженою відповідальністю «Житлобудмеханізація №1», в якому просив підприємство з метою підтвердження трудового стажу ОСОБА_1 надати довідку з підтвердженням періоду роботи з 01.02.1988 року по 03.10.1997 року останнього в ВАТ «Житлобудмеханізація №1», а також надати копії наказів про прийняття та звільнення з роботи позивача, та відомості про його заробітну плату.
35. Станом на дату розгляду справи, позивачем вказано, що жодної відповіді на адвокатський запит від Товариства з обмеженою відповідальністю «Житлобудмеханізація №1» не надходило.
36. 25.03.2019 року ОСОБА_1 звернувся до Пенсійного фонду із заявою щодо підтвердження стажу роботи на підставі показань свідків.
37. Листом від 03.04.2019 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області було повідомлено позивача, що на підставі відомостей з Єдиного державного реєстру страхувальників України підприємство ВАТ «Житлобудмеханізація №1» не ліквідовано. Довідки про відсутність архівних даних на даному підприємстві не надано. Тому, відповідач зазначив, що підтверджувати стаж роботи на підставі показань свідків немає законних підстав.
38. 06.05.2019 представник позивача звернувся до Новокодацького відділу обслуговування громадян управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про зарахування до загального страхового стажу ОСОБА_1 періоду роботи в ВАТ «Житлобудмеханізація №1» з 01.02.1988 року по 03.10.1997 року на підставі членських квитків профспілок. Також, 06.05.2019 року представник позивача звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зі скаргою на відмову Новокодацького відділу обслуговування громадян управління обслуговування громадян ГУ ПФУ у Дніпропетровській області в зарахуванні до загального страхового стажу періоду роботи ОСОБА_1 в ВАТ «Житлобудмеханізація№1» з 01.02.1988 року по 03.10.1997 року.
39. Листом від 11.05.2019 року № 258/02-07/26 Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повідомило, що оскільки підтверджуюча довідка про період роботи з 01.02.1988 року по 03.10.1997 року ОСОБА_1 не надана, тому зарахувати його до загального страхового стажу немає законних підстав. Також зазначили, що профспілковий квиток до відділу не надходив, тому ОСОБА_1 необхідно звернутися до Новокодацького відділу обслуговування громадян (сервісний центр) для надання оригіналу та копії цього документу, а також відповідної заяви.
40. Не погодившись із діями відповідача, що полягають у не зарахуванні до загального страхового стажу ОСОБА_1 період роботи з 01.02.1988 року по 03.10.1997 року на Відкритому акціонерному товаристві «Житлобудмеханізація №1» на посаді машиніста автомобільного крану, позивач, звернувся до суду з цим позовом та на підтвердження стажу роботи позивачем до суду будо надано трудову книжку, профспілковий квиток, облікову картку члена профсоюза, що підтверджують щорічну сплату профспілкових внесків у період з 1988 року по 1997 року які, на думку позивача, підтверджують роботу в ВАТ «Житлобудмеханізація №1» та довідку від 15.09.1993 року виданої Управлінням «Житлобудмеханізація №1».
V. ПРАВОВЕ РЕГУЛЮВАННЯ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН
41. Законом, який відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій є Закон України «Про пенсійне забезпечення».
42. Відповідно до частини 1 статті 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення», громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку із втратою годувальника та інших випадках, передбачених цим Законом.
43. Звернення за призначенням пенсії може здійснюватися у будь-який час після виникнення права на пенсію. При цьому пенсії за віком і по інвалідності призначаються незалежно від того, припинено роботу на час звернення за пенсією чи вона продовжується. Пенсії за вислугу років призначаються при залишенні роботи, яка дає право на цю пенсію (частина перша та друга статті 7 Закону №1788-XII).
44. Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
45. Зазначеній нормі відповідає пункт 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637(далі - Порядок № 637).
46. За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи (п.3 Порядку).
47. За відсутності зазначених у цьому пункті документів для підтвердження трудового стажу приймаються членські квитки профспілок. При цьому підтверджуються періоди роботи лише за той час, за який є відмітки про сплату членських внесків.
48. Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України затверджено Інструкцію про порядок ведення трудових книжок працівників №58 від 29.07.1993.
49. Відповідно до пункту 1 Інструкції №58 трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації (далі - підприємство) усіх форм власності або у фізичної особи понад п`ять днів, у тому числі осіб, які є співвласниками (власниками) підприємств, селянських (фермерських) господарств, сезонних і тимчасових працівників, а також позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають державному соціальному страхуванню.
50. Відповідно до п. 2.6. Інструкції №58 у разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення, а також про нагородження та заохочення тощо, виправлення виконується власником або уповноваженим ним органом, де було зроблено відповідний запис. Власник або уповноважений ним орган за новим місцем роботи зобов`язаний надати працівнику в цьому необхідну допомогу.
51. Відповідно до абзацу 2 пункту 6.1 Інструкції №58 у разі невірного первинного заповнення трудової книжки або вкладиша до неї, а також псування їх бланків внаслідок недбалого зберігання, вартість зіпсованих бланків сплачується підприємством.
52. Отже, з вище наведених норм слідує, що позивач не несе відповідальності за заповнення трудової книжки, оскільки записи у його трудову книжку вносяться відповідальним працівником підприємства, а не особисто позивачем, більше того, недоліки її заповнення не є підставою вважати про відсутність трудового стажу позивача за спірний період.
53. Відповідно до пунктів 2 і 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою КМУ від 12 серпня 1993 р. №637.
54. За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи, в т.ч. і профспілкові квитки.
VІ. ОЦІНКА СУДУ
56. Так, судом встановлено, що відповідно до записів у трудовій книжці позивача, серія НОМЕР_3 , копія якої міститься у матеріалах справи, 31.01.1988 року позивач був звільнений, у зв`язку із реорганізацією УМС-11 треста «Дніпробудмеханізація» в УМС-9 треста «Дніпробудмеханізація». 01.02.1988 року позивач прийнятий машиністом автомобільного крану шостого розряду (наказ №58-к від 01.02.1988 року). 01.01.1991 року УМС-9 тресту «Дніпробудмеханізація» було перейменовано в Управління «Житлобудмеханізація №1». У подальшому Управління «Житлобудмеханізація №1» змінило назву на Відкрите акціонерне товариство «Житлобудмеханізація №1». 03.10.1997 року позивач був звільнений по ст. 38 КЗпП України (наказ № 54/К від 30.09.1997 року).
57. Проте, судом встановлено, що запис у трудовій книжці позивача № 12 про звільнення позивача з Відкритого акціонерного товариства «Житлобудмеханізація №1» засвідчений печаткою відділу кадрів підприємства, разом з цим, підпис керівника підприємства або спеціально уповноваженої ним особи не внесений.
58. Однак, у матеріалах справи міститься профспілковий квиток позивача, з якого вбачається що з 01.02.1988 року по 03.10.1997 року підприємством були сплачені членські внески, про що містяться відповідні відмітки та наявна довідка від 15.09.1993 року, яка видана Управлінням «Житлобудмеханізація №1», що підтверджує період роботи позивача на вказаному підприємстві у період з 01.02.1988 року по 15.09.1993 року.
59. Також, з метою підтвердження трудового стажу ОСОБА_1 на ВАТ «Житлобудмеханізація №1» судом були допитані в якості свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які були попередженні про кримінальну відповідальність, які також працювали у спірному періоді разом із позивачем на вказаному підприємстві. Даний факт підтверджується копіями трудових книжок свідків, що були дослідженні у підготовчому засіданні та містяться в матеріалах справи (а.с. 197-210).
60. Так, свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 надали пояснення, що у період з 01.02.1988 року по 03.10.1997 року позивач дійсно працював на Відкритому акціонерному товаристві «Житлобудмеханізація №1» на посаді машиніста автомобільного крану.
61. При цьому, слід зазначити, що відповідно до пунктів 1, 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637, у разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків. Проте, Пенсійним фондом було відмовлено у підтвердженні стажу роботи на підставі показань свідків, чим в свою чергу порушили норми вищевказаного порядку.
62. Крім цього, суду зазначає, що працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства, що не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії по віку на загальних підставах.
63. Наведене в повній мірі узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеній у постанові №687/975/17 від 21.02.2018 року.
64. Також суд зазначає, що трудовим законодавством України не передбачено обов`язку працівника здійснювати контроль за веденням обліку та заповнення роботодавцем, іншими органами трудової книжки, а тому працівник не може нести і негативних наслідків порушення порядку заповнення його трудової книжки.
65. Крім того, суд враховує вимоги пункту 3.3 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, який затверджено постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року № 22-1, орган, що призначає пенсію, надає, зокрема, допомогу особам, зазначеним у пунктах 1.1 і 1.2 розділу І цього Порядку, щодо одержання відсутніх документів для призначення пенсії.
66. Відповідачем не надано суду доказів надання позивачу допомоги в одержанні відсутніх документів для зарахування стажу його роботи у період з 01.02.1988 року по 03.10.1997 року на Відкритому акціонерному товаристві «Житлобудмеханізація №1».
67. Згідно ч. 2 ст. 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина від порушень з боку суб`єкта владних повноважень.
68. Фактично суд зв`язаний предметом і розміром заявлених особою вимог, проте може вийти за межі вимог адміністративного позову у випадках, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Вихід за межі позовних вимог можливий у випадку помилкового обрання особою неналежного способу захисту порушеного права, у цьому випадку можливо на підставі частини другої статті 9 КАС України вийти за межі позовних вимог та застосувати той спосіб захисту порушеного права позивача, який відповідає фактичним обставинам справи і відновлює порушене право особи. Фактично, необхідною передумовою застосування частини другої статті 9 КАС України є саме порушення прав позивача та необхідність захисту порушеного права шляхом його відновлення.
69. Отже, адміністративний суд не обмежений у виборі способів відновлення права особи, порушеного суб`єктами владних повноважень, а вправі обрати найбільш ефективний спосіб відновлення порушеного права, який відповідає характеру такого порушення.
71. Щодо зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до загального страхового стажу ОСОБА_1 період роботи з 01.02.1988 року по 03.10.1997 року на Відкритому акціонерному товаристві «Житлобудмеханізація №1» на посаді машиніста автомобільного крану, слід зазначити про таке.
72. Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 245 КАС України, у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.
73. Згідно ч. 4 ст. 245 КАС України у випадку, визначеному пунктом 4 частин другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.
74. З огляду на вищезазначене, суд вважає за необхідним зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до загального страхового стажу ОСОБА_1 період роботи з 01.02.1988 року по 03.10.1997 року на Відкритому акціонерному товаристві «Житлобудмеханізація №1» на посаді машиніста автомобільного крану.
75. Щодо зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області перерахувати та виплатити пенсію ОСОБА_1 з 30.05.2018 року з врахуванням до загального страхового стажу ОСОБА_1 періоду роботи з 01.02.1988 року по 03.10.1997 року на Відкритому акціонерному товаристві «Житлобудмеханізація №1» на посаді машиніста автомобільного крану.
76. Так, за приписами ст.245 вказаного Кодексу, встановлено, що у разі задоволення позову, суд може прийняти постанову про зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії.
77. Окрім того, і за приписами ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
78. Під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, дає найбільший ефект.
79. Відтак, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права та відповідати наявним обставинам.
80. Також слід зазначити, що за приписами ст.6 Кодексу адміністративного судочинства України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.
81. Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Суду як джерело права.
82. Так, Європейський Суд з прав людини у рішенні від 08.11.2005р. (остаточне) у справі «Кечко проти України» зазначив, що якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок, і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах доки відповідні положення є чинними.
83. Також і у рішенні від 13.01.2011 року (остаточне) по справі "Чуйкіна проти України" констатував: " 50. Суд нагадує, що процесуальні гарантії, викладені у статті 6 Конвенції, забезпечують кожному право звертатися до суду з позовом щодо своїх цивільних прав та обов`язків. Таким чином стаття 6 Конвенції втілює "право на суд", в якому право на доступ до суду, тобто право ініціювати в судах провадження з цивільних питань становить один з його аспектів ( див. рішення від 21 лютого 1975 року у справі "Голдер проти Сполученого Королівства" (Golder v. The United Kingdom),п.п.28-36, Series A №18). Крім того, порушення судового провадження саме по собі не задовольняє всіх вимог пункту 1 статті 6 Конвенції. Ціль Конвенції - гарантувати права, які є практичними та ефективними, а не теоретичними або ілюзорними. Право на доступ до суду включає в себе не лише право ініціювати провадження, а й право отримати "вирішення" спору судом. Воно було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави дозволяла особі подати до суду цивільний позов без гарантії того, що справу буде вирішено остаточним рішенням в судовому провадженні. Для пункту 1 статті 6 Конвенції було б неможливо детально описувати процесуальні гарантії, які надаються сторонам у судовому процесі - провадженні, яке є справедливим, публічним та швидким, не гарантувавши сторонам того, що їхні цивільні спори будуть остаточно вирішені.
84. Таким чином, з урахуванням наведеної правової позиції, суд приходить до висновку, що задоволення позовних вимог позивача в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області перерахувати та виплатити пенсію ОСОБА_1 з 30.05.2018 року з врахуванням до загального страхового стажу ОСОБА_1 періоду роботи з 01.02.1988 року по 03.10.1997 року на Відкритому акціонерному товаристві «Житлобудмеханізація №1» на посаді машиніста автомобільного крану є дотриманням судом гарантій того, що спір між сторонами буде остаточно вирішений.
VІІ. ВИСНОВКИ СУДУ
85. Відповідно до приписів статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
86. Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
87. Згідно частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
88. Дослідивши обставини справи, судом встановлено, що дійсно в трудовій книжці серії НОМЕР_3 запис у трудовій книжці позивача № 12 про звільнення позивача з Відкритого акціонерного товариства «Житлобудмеханізація №1» засвідчений печаткою відділу кадрів підприємства, разом з цим, підпис керівника підприємства або спеціально уповноваженої ним особи не внесений, проте, суд зазначив, що трудовим законодавством України не передбачено обов`язку працівника здійснювати контроль за веденням обліку та заповнення роботодавцем, іншими органами трудової книжки, а тому працівник не може нести і негативних наслідків порушення порядку заповнення його трудової книжки.
89. Крім цього, у матеріалах справи міститься профспілковий квиток позивача, з якого вбачається що з 01.02.1988 року по 03.10.1997 року були сплачені членські внески, про що містяться відповідні відмітки. Також в підготовчому засіданні були допитані свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які не були допитані Пенсійним фондом та які підтвердили, що ОСОБА_1 з 01.02.1988 року по 03.10.1997 року дійсно працював на Відкритому акціонерному товаристві «Житлобудмеханізація №1» на посаді машиніста автомобільного крану.
91. Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає про таке. Частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
92. Враховуючи наявність підстав для задоволення позовної заяви ОСОБА_1 , суд вважає за необхідне стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на користь позивача сплачений ним судовий збір у розмірі 1536,80 гривень.
93. Керуючись статтями 205, 244, 245, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
94. Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправною відмову та зобов`язати вчинити певні дії - задовольнити.
96. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до загального страхового стажу ОСОБА_1 період роботи з 01.02.1988 року по 03.10.1997 року на Відкритому акціонерному товаристві «Житлобудмеханізація №1» на посаді машиніста автомобільного крану.
97. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області перерахувати та виплатити пенсію ОСОБА_1 з 30.05.2018 року з врахуванням до загального страхового стажу ОСОБА_1 періоду його роботи з 01.02.1988 року по 03.10.1997 року на Відкритому акціонерному товаристві «Житлобудмеханізація №1» на посаді машиніста автомобільного крану.
98. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1 536,80 гривень.
99. Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код ОКПП НОМЕР_1 ).
103. Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.
104. До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.
105. Повний текст рішення суду складено 24.07.2019 року.
Суддя В.В Ільков