Справа № 580/1734/19
Суддя: А.М. Бабич
Дата ухвалення: 2019-07-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2019 року справа № 580/1734/19

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд одноособово у складі головуючого судді Бабич А.М., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про стягнення коштів,

УСТАНОВИВ:

30.05.2019 у Черкаський окружний адміністративний суд з позовом звернувся ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) (далі - позивач) до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України (03048, м.Київ, вул.Федора Ернста, буд.3; ) (далі - відповідач) про стягнення з відповідача на його користь заборгованості з грошового забезпечення у вигляді доплати за службу в нічний час за період з 01.09.2015 до 10.01.2018 в сумі 8862,00 грн. та індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2016 до 30.10.2017 в сумі 3676,04 грн.

Позов мотивовано тим, що за весь період проходження служби в патрульній поліції міст Одеса та Черкаси йому не виплачувалась доплата за службу в нічний час за 211 нічних змін на вказану суму. Позивач вказує, що доплата за службу в нічний час є щомісячним додатковим обов`язковим видом грошового забезпечення поліцейського. Крім того, на його думку, відповідач протиправно не виплатив заборгованість з індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2016 до 30.10.2017, право на яку встановлено законом. Тому просив задовольнити позов.

Ухвалою від 31.05.2019 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено розгляд справи здійснювати на виконання ст.12 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Встановлено відповідачу строк тривалістю п`ятнадцять днів з дня отримання копії ухвали для надання відзиву на позовну заяву та доказів.

Згідно з даними рекомендованих повідомлень вказану ухвалу відповідач отримав 07.06.2019. Позивачу ухвала направлена за адресою, вказаною в позовній заяві. Однак повернулась суду 08.07.2019 з довідкою поштового відділення про причини невручення - за закінченням терміну зберігання, а отже, відповідно до п.4 ч.1 ст.127 КАС України вона вважається врученою належним чином.

24.06.2019 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просить суд у задоволенні позову відмовити. Вказує, що грошове забезпечення поліцейським виплачується за місцем проходження служби виключно в межах асигнувань, затверджених кошторисом органу поліції на грошове забезпечення. За період проходження служби позивачу виплачувалось грошове забезпечення в межах номенклатури посад та встановлення конкретного розміру окладів, надбавок, доплат. Вважає, що відсутні правові підстави для стягнення індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2016 до 31.10.2017, оскільки індексація грошового забезпечення поліцейських передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 18.10.2017 №782, яка діє з 24.10.2017. Тому її виплата має здійснюватися з 01.11.2017.

Оскільки сторони клопотань про розгляд справи з їх повідомленням (викликом у судове засідання) суду не надали, з огляду на відсутність необхідності призначення експертизи, виклику та допиту свідків суд вирішив розглянути справу у спрощеному провадженні без їх виклику (у письмовому провадженні).

Оцінивши доводи сторін, дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Суд встановив, що наказом від 07.09.2015 №11о/с позивач призначений інспектором патрульної поліції роти №4 Управління патрульної служби МВС у м. Одесі. Наказом Національної поліції України від 07.11.2015 №116о/с позивач призначений інспектором роти №4 батальйону №4 Управління патрульної поліції в м. Одесі. Наказом Департаменту патрульної поліції Національної поліції України від 27.02.2017 №69о/с позивача призначено інспектором роти №1 батальйону Управління патрульної поліції в м. Черкаси, звільнивши з попередньої посади. Наказом Департаменту патрульної поліції Національної поліції України від 10.01.2018 №11о/с позивач звільнений з посади інспектора роти №1 батальйону Управління патрульної поліції в Черкаській області Департаменту патрульної поліції у званні лейтенанта поліції.

З наданих суду копій розрахункових листів суд встановив, що посадовий оклад позивача у 2015-2018 роках становив 2400,00 грн. щомісячно без урахування додаткових видів грошового забезпечення. Доплата за службу в нічний час період його служби та індексація грошового забезпечення до 31.10.2017 позивачу не нараховувалась та не виплачувалась. Отже, заборгованість за цей період відсутня.

На звернення позивача від 10.05.2019 про виплату йому доплати за службу в нічний час та індексації грошового забезпечення за періоди з 07.09.2015 до 10.01.2018 відповідач листом від 10.06.2019 №Т/4019/41/5/05-2019 його повідомив про відсутність підстав для їх виплати.

Суд врахував, що спірні правовідносини врегульовані Законом України від 2 липня 2015 року №580-VIII "Про Національну поліцію" (далі - Закон №580-VIII) та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно по ч. ч. 1, 2 ст. 94 Закону №580-VIII поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання. Порядок виплати грошового забезпечення визначає Міністр внутрішніх справ України.

Станом на час початку служби позивача в поліції виплата грошового забезпечення врегульована наказом МВС від 31.12.2007 №499 «Про впорядкування структури та умов грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ», додатком 22 до якого було передбачено доплату за службу в нічний час в розмірі 35 % грошового забезпечення.

З 06 квітня 2016 року з метою впорядкування структури та умов грошового забезпечення поліцейських та курсантів вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, наказом Міністерства внутрішніх справ України №260 затверджено Порядок та умови виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання (далі - Порядок №260).

Відповідно до п.3 Розділу І Порядку №260 грошове забезпечення поліцейських визначається залежно від посади, спеціального звання, стажу служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наукового ступеня або вченого звання. До складу грошового забезпечення входять: 1) посадовий оклад; 2) оклад за спеціальним званням; 3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер); 4) премії; 5) одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Пунктом 11 Розділу І Порядку №260 визначено, що грошове забезпечення, виплачене поліцейському несвоєчасно або в меншому розмірі, ніж належало, виплачується за весь період, протягом якого поліцейський мав на нього право, але не більше ніж за три роки, що передували зверненню за одержанням грошового забезпечення.

Відповідно до п. 11 Розділу ІІ Порядку №260 поліцейським, які виконують службові обов`язки в нічний час, виплачується доплата за службу в нічний час у розмірі 35 відсотків посадового окладу з розрахунку за кожну годину служби в нічний час. Годинна ставка обчислюється шляхом ділення місячного посадового окладу на кількість годин фактичного часу служби з урахуванням норми тривалості службового часу за відповідний місяць при 40-годинному робочому тижні.

Підставами для виконання службових обов`язків у нічний час є графіки нарядів та чергувань, затверджені наказами керівників підрозділів органів поліції.

Облік фактичного часу служби в нічний час для нарахування доплати здійснюється шляхом оформлення довідки обліку несення поліцейськими служби в нічний час за формою, визначеною у додатку 1 до цих Порядку та умов.

Поліцейським, що залучалися до служби в нічний час, виплата доплати за службу в нічний час за минулий місяць здійснюється одночасно з виплатою грошового забезпечення за поточний місяць.

Отже, доплата за службу у нічний час поліцейському за умови несення такої служби обов`язкова до виплати.

За твердженням позивача, що не спростовано відповідачем жодним доказом, у період з 07.09.2015 до 10.01.2018 включно позивач відпрацював в Патрульній поліції 211 нічних зміни.

Отже, оскільки посадовий оклад позивача за 2015-2018 роки становив 2400,00 грн., доплата за службу у нічний час мала становити 42,00грн. за 1 зміну.

Доказів нарахування і виплати такої доплати позивачу за період з 01.09.2015 до 10.01.2018 суду не надано.

Оскільки відповідач, як суб`єкт владних повноважень, що заперечував позов, не довів жодним належним і допустимим доказом, що у спірних правовідносинах діяв у межах, спосіб та порядку, визначених законом, суд дійшов висновку, що за вказаний період позивачу протиправно не нараховано та не виплачено доплату за службу у нічний час у сумі 8862,00 грн. Оскільки ці кошти не були нараховані позивачу, вони не є заборгованістю, як про те стверджує позивач, а є протиправною бездіяльністю щодо такої виплати.

Дотримуючись вимог ст.2 та ч.2 ст.9 КАС України для повного та ефективного захисту прав позивача суд дійшов висновку вийти за межі позовних вимог та визнати таку бездіяльність протиправною, а також стягнути з відповідача на користь позивача 8862,00 грн. не нерахованої та не виплаченої доплати в складі грошового забезпечення за його службу в нічний час за період з 07.09.2015 до 10.01.2018.

Щодо вимоги позивача стягнути на його користь з відповідача заборгованість з індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2016 до 30.10.2017 в сумі 3676,04 грн. суд врахував таке.

Відповідно до ч.5 ст. 94 Закону №580-VIII грошове забезпечення поліцейських індексується відповідно до закону.

Індексація грошових доходів населення відповідно до ч.1 ст.1 Закону України від 03.07.1991 №1283-ХІІ "Про індексацію грошових доходів населення" (далі - Закон №1283-ХІІ) - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

На підставі ч.1 ст.2 Закону №1283-ХІІ індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення).

Необґрунтованим є посилання відповідача, що індексація грошового забезпечення позивача повинна здійснюватись лише з набранням чинності постановою Кабінету Міністрів України від 18 жовтня 2017 року №782, якою включено поліцейських до переліку категорій осіб, яким здійснюється індексація грошового забезпечення, оскільки виплата індексації прямо передбачена положеннями ч.5 ст.94 Закону №580-VIII та ч.1 ст.2 Закону №1283-ХІІ.

Згідно з ч.1 ст.4 Закону №1283-ХІІ індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.

Відсутність на момент виникнення спірних правовідносин підзаконного нормативно-правового акту для реалізації вказаного обов`язку відповідачем не є правомірною підставою для такої бездіяльності.

Постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078 затверджений Порядок проведення індексації грошових доходів населення (далі - Порядок №1078), згідно з п.2 якого індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру.

Пунктом 6 вказаного Порядку передбачено, що виплата сум індексації грошових доходів здійснюється за рахунок джерел, з яких провадяться відповідні грошові виплати населенню, зокрема, підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з державного бюджету, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів державного бюджету.

Отже, індексація грошового забезпечення є однією із основних державних гарантій щодо оплати праці. Проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язком для всіх юридичних осіб-роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.

Тому невиконання обов`язку з нарахування індексації на грошове забезпечення в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка, свідчить про недотримання вимог Закону.

Пунктом 4 Порядку №1078 визначено, що індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення. У межах прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, індексуються оплата праці (грошове забезпечення), розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, допомога по безробіттю та матеріальна допомога у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації безробітного, що надаються залежно від страхового стажу у відсотках середньої заробітної плати, стипендії.

Сума індексації грошових доходів громадян визначається як результат множення грошового доходу, що підлягає індексації, на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100 відсотків.

Пунктом 5 Порядку №1078 визначено, що, у разі підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків. Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення. Сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу. Нарахування сум індексації або проведення чергового підвищення грошових доходів випереджаючим шляхом здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін, на підставі якого нарахована сума індексації перевищить розмір підвищення грошових доходів випереджаючим шляхом.

З наданих відповідачем копій розрахункових листів позивача суд встановив, що індексація грошового забезпечення за період вересня 2015 року до жовтня 2017 включно позивачу не нараховувалась та не виплачувалась.

Суд врахував, що посадовий оклад позивача за 2015-2018 роки не підвищувався. Оскільки позивача прийнято на службу з 07.09.2015, базовим місяцем для відповідного нарахування є вересень 2015 року. Місяцем, з якого визначається можливість нарахування індексації, є жовтень 2016 року.

Відповідно до інформації Держстату України з часу призначення позивача на посаду індекс споживчих цін не перевищував порогу у 103%. Таке перевищення розпочалося саме з квітня 2016 року (величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації у 103 відсотка) та складала 103,5 відсотка, а приріст індексу інфляції червні-листопаді 2016 року становив 3,5; угрудні 2016 року-лютому 2017 року - 7,70; березні-травні 2017 року - 11,80; червні-серпні 2017 року - 16; вересні-жовтні 2017 - 19,60. Отже, підстави для нарахування індексації позивачу виникли з червня 2016 року.

З огляду на підвищення індексу споживчих цін загальна сума індексації грошового забезпечення позивача мала бути нарахована та виплачена за період з червня 2016 року до жовтня 2017 року 3597,87грн. Зокрема, 95,70 грн. - щомісячно у червні-листопаді 2016 року, 174,40 грн. щомісячно у грудні 2016 року - лютому 2017 року, 243,20 грн. щомісячно у березні, квітні 2017 року, 255,97 грн. за травень 2017 року, 326,70 грн. щомісячно за червень-серпень 2017 року та 389,00 грн. щомісячно за вересень-жовтень 2017 року.

Отже, позовні вимоги є обгрунтованими лише в частині щодо вказаного періоду.

Оскільки суми індексації позивачу у спірному періоді не нараховувалися, вони не вважаються заборгованістю. Тому відповідне твердження позивача не є обгрунтованим. Натомість має місце бездіяльність відповідача, що не відповідає вимогам Закону №1283-ХІІ. Тобто не нарахування та невиплата відповідачем позивачу індексації грошового забезпечення саме за період з червня 2016 року до жовтня 2017 року є протиправною. Дотримуючись вимог ст.2, ч.2 ст.9 КАС України, суд дійшов висновку вийти за межі позовних вимог та визнати таку бездіяльність протиправною та стягнути на користь позивача 3597,87грн. не нерахованої та не виплаченої індексації грошового забезпечення за період з червня 2016 року до жовтня 2017 року.

Позовні вимоги про стягнення індексації грошового забезпечення за березень-травень 2016 року є необґрунтованими та задоволенню не підлягають, оскільки згідно зі встановленими обставинами справи фактичні підстави та умови для нарахування такої індексації позивачу до червня 2016 року не виникали із-за не перевищення величиною споживчих цін порогу в 103%.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 08 листопада 2005 року у справі "Кечко проти України" (заява №63134/00) зауважив, що в межах свободи дій держави визначати, які надбавки виплачувати своїм працівникам з державного бюджету. Держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни до законодавства. Однак, якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах, доки відповідні положення є чинними (пункт 23 рішення). Також Суд не прийняв аргумент Уряду України щодо відсутності бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань.

Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов`язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України відокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до статті 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме: у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо (рішення Конституційного Суду України від 06.07.1999 № 8-рп/99 у справі щодо права на пільги та від 20.03.2002 № 5- рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій).

У зазначених рішеннях Конституційний Суд України вказав, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов`язана з ризиком для життя і здоров`я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення.

Тому суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з вищевикладених підстав.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, відсутні підстави для розподілу судових витрат.

Керуючись ст.ст. 6, 9, 14, 241-246, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 про стягнення коштів - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Департаменту патрульної поліції Національної поліції України щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 грошового забезпечення у вигляді доплати за службу в нічний час за період з 07.09.2015 до 10.01.2018 у сумі 8862,00грн. та індексації грошового забезпечення за період з 01.06.2016 до 31.10.2017 у сумі 3597,87грн.

Стягнути з Департаменту патрульної поліції Національної поліції України (03048, м.Київ, вул. Федора Ернста, буд.3; ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) грошове забезпечення у вигляді доплати за службу в нічний час за період з 07.09.2015 до 10.01.2018 у сумі 8862,00грн. (вісім тисяч вісімсот шістдесят дві гривні нуль копійок), а також індексацію грошового забезпечення за період з 01.06.2016 до 31.10.2017 у сумі 3597,87грн. (три тисячі п`ятсот дев`яносто сім гривень вісімдесят сім копійок).

У задоволенні інших позовних вимог відмовити.

2. Судові витрати розподілу не підлягають.

3. Копію рішення направити учасникам справи.

4. Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, яка може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом 30 днів з складення повного тексту судового рішення.

Суддя А.М. Бабич

Рішення складене у повному обсязі 24.07.2019.