Справа № 214/2277/19
Суддя: Ткаченко А. В.
Дата ухвалення: 2019-07-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 214/2277/19
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

19 липня 2019 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, у складі:

головуючого - судді Ткаченка А.В.,

за участю: секретаря - Фастовець Ю.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі адміністративну справу № 214/2277/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 інспектора 2 взводу 2 роти 1 батальйону ППП в місті Кривий Ріг УПП в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом в якому просить визнати дії поліцейського ППП в м. Кривий Ріг УПП Дніпропетровської обл. інспектора старшого лейтенанта Яковенко Олександра Сергійовича що до складання постанови серії ЕАВ № 955185 від 01.03.2019 р. про адміністративне правопорушення про накладення на неї адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 255 гривень за порушення ч.1 ст. 122 КУпАП, незаконними та визнати постанову серії ЕАВ № 955185 від 01.03.2019 р. про адміністративне правопорушення протиправною та скасувати її, а провадження по справі закрити.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 01 березня 2019 року відповідачем було винесено постанову ЕАВ №955185 про притягнення її до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.122 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу 255 грн.

Відповідно до змісту спірної постанови, вона керуючи транспортним засобом нібито не зупинилась наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, щоб надати перевагу у русі пішоходам, чим створила для них перешкоду.

Однак, зазначає, що вона рухалась по вулиці Володимира Великого в бік вул. Філатова, перед нерегульованим пішохідним переходом, що перед площею Поля у м. Кривий Ріг, на якому перебували пішоходи, повністю зупинилась, щоб дати дорогу пішоходам, для яких створювала б перешкоду. На цьому проміжку дорога має по чотири смуги руху в один бік. Її транспортний засіб стояв на третій смузі перед пішохідним переходом. В цей час на першій смузі почали рух пішоходи. Вона відновила рух лише переконавшись, що на пішохідному переході немає пішоходів, для яких може бути створена нею перешкода чи небезпека. З правого боку від неї інших транспортних засобів не стояло.

Цей момент проїзду нею даного нерегульованого пішохідного переходу було зафіксовано на прилад відео спостереження поліцейським ППП в м. Кривий Ріг УПП Дніпропетровської обл. інспектором старшим лейтенантом Яковенко Олександром Сергійовичем.

Також вказує, що коли вона на своєму транспортному засобі наближалась до регульованого перехрестя, що на вул. Філатова, побачила у дзеркалі заднього виду поліцейську машину з ввімкненим проблисковим маячком. На вимогу представників ППП вона зупинилась. До неї підійшов поліцейським ППП в м. Кривий Ріг УПП Дніпропетровської області інспектор старший лейтенантом Яковенко О.С. і попросив надати документи. Документи представнику ППП вона надала і запитала причину зупинки автомобіля. Інспектор пояснив, що вона начебто проїхала нерегульований пішохідний перехід, на якому перебували пішоходи, створила перешкоду пішоходам. Потім їй було надано переглянути запис з камери відео спостереження, на якому чітко видно, що її дії на пішохідному переході були цілком правомірними. Вона одразу повідомила поліцейському ППП в м. Кривий Ріг УПП Дніпропетровської області ОСОБА_2 , що незгодна з висунутим їй звинуваченням, і буде оскаржувати постанову в суді, з чим інспектор погодився.

Від відповідача на адресу суду надійшов відзив з якого вбачається, що відповідач не згоден з позовною заявою за таких підстав.

Так ним, під час патрулювання 01.03.2019 близько 15 год. 30 хв. у м. Кривому Розі по вул. О. Поля біля буд. 1, був помічений транспортний засіб «Mitsubishi Outlander» з державними номерними знаками НОМЕР_1 , який наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу не зменшив швидкість та не зупинився щоб надати дорогу пішоходам які знаходилися на пішохідній доріжці. Вище зазначене транспортний засіб було зупинене з дотриманням правил ПДР.

Потім він підійшов до автомобіля на місці водія якого знаходився позивач, представився згідно з п.3 ст.18 ЗУ « Про Національну поліцію», після чого згідно з п.2 ст.35 ЗУ «Про Національну поліцію» повідомив про причину зупинки. Після того попросив пред`явити водійське посвідчення, реєстраційний документ на транспортний засіб. Переконавшись, що вимоги ст.278 КУпАП виконані, перейшов до розгляду адміністративної справи стосовно позивача. Під час розгляду справи від позивача ніяких клопотань не надходило що підтверджується відеозаписом з нагрудного відеореєстртора. Доказом скоєння правопорушення був відеозапис з нагрудного відеореєстратора та автомобільного відеореєстратора. Після з`ясування усіх фактичних даних ним було встановлено наявність адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП, а саме ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, вчинюване позивачем, за що передбачено відповідальність у вигляді накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

За результатами розгляду адміністративної справи та з метою припинення вказаного правопорушення, ним було законно та обґрунтовано, з дотриманням норм чинного законодавства до позивача застосовано адміністративне стягнення - штраф у розмірі 255 грн., шляхом винесення постанови серії ЕАВ № 955185 від 01.03.2019, відповідно до вимог Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України від 07.11.2015 № 1395 та КУпАП.Він при винесенні оскаржуваної постанови, керувався Правилами дорожнього руху, КУпАП, в постанові чітко описане правопорушення, яке було скоєне, а тому діяв в межах правового кола і не порушував норм процесуального права. Тому, вважає, що ним винесено постанову згідно ст. 258 КУпАП, яка встановлює загальні правила накладення стягнення про адміністративні правопорушення. А також ст. 33 КУпАП. Жодних переконливих підстав своєї невинуватості позивачем не надано, та слід зазначити, що всі її позовні вимоги зводяться до висвітлення порушень норм процесуального права з боку відповідача. По суті, позивач спотворює дійсні обставини справи з метою ухилитися від адміністративної відповідальності за вчинене нею адміністративне правопорушення, а тому її вимоги є безпідставними і задоволенню не підлягають.

Позивач ОСОБА_1 до зали судового засідання не з`явилась, надав до суду заяву про розгляд справи без фіксації судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Крім того, просила суд звернути увагу, що відеозапису наданого відповідачем не вбачається. факту вчинення нею адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Відповідач ОСОБА_2 будучи належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, до зали судового засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив.

Відповідно до ч. 3 ст. 268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Суд, дослідивши відзив відповідача та матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог за таких підстав.

Відповідно до постанови серії ЕАВ № 955185 від 01.03.2019 року водій ОСОБА_1 01.03.2019 року о 15-27 год. керуючи транспортним засобом «Mitsubishi Outlander» з державними номерними знаками НОМЕР_1 наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу не зупинилася, щоб надати перевагу у русі пішоходам, чим створила для них перешкоду, чим порушила п. 18.1 ПДР України. На позивача накладено штраф у розмірі 255,00 гривень за скоєння правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП. ( а.с.3).

Судом також було оглянуто відеозапис долучений відповідачем до відзиву на позовну заяву.

З дослідженого судом відеозапису «0976» зафіксованого на бодікамеру АЕ0217 не вбачається відомостей, які б підтверджували саме факт порушення позивачем п. 18.1 ПДР України. На вищезазначеному відеозаписі зафіксовано лише розмову патрульного поліцейського з позивачем, а отже в розумінні приписів ст. 73-76 КАС України даний відеозапис не є належним, допустимим і достатнім доказом по справі ( а.с.32).

Також судом взято до уваги, що під час розгляду справи інспектором, позивач заперечувала факт вчинення нею адміністративного правопорушення.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до ст. 2 Закону України «Про Національну поліцію», завданнями поліції є надання поліцейських послуг у сферах: 1) забезпечення публічної безпеки і порядку; 2) охорони прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави; 3) протидії злочинності; 4) надання в межах, визначених законом, послуг з допомоги особам, які з особистих, економічних, соціальних причин або внаслідок надзвичайних ситуацій потребують такої допомоги.

Згідно з п. 1 ч. 1ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі , якщо водій порушив Правила дорожнього руху.

Пунктом 4 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженою Наказом МВС України №1395 від 07.11.2015 року, передбачено, що у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Відповідно до ч.1 ст.122 КУпАП в тому числі ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах тягне за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Згідно п. 18.1 Правил дорожнього руху водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.

Відповідно до п. 18.2 Правил дорожнього руху, на регульованих пішохідних переходах і перехрестях при сигналі світлофора чи регулювальника, що дозволяє рух транспортним засобам, водій повинен дати дорогу пішоходам, які закінчують перехід проїзної частини відповідного напрямку руху і для яких може бути створена перешкода чи небезпека.

Згідно 18.4 Правил дорожнього руху, якщо перед нерегульованим пішохідним переходом зменшує швидкість чи зупинився транспортний засіб, водії інших транспортних засобів, що рухаються по сусідніх смугах, повинні зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися і можуть продовжити (відновити) рух лише переконавшись, що на пішохідному переході немає пішоходів, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 280 КУпАП України орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на суб`єкта владних повноважень, тобто на відповідача.

Згідно ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Статтею 62 Конституції України передбачено, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Крім того, рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб`єктів приватного права, що знаходяться в нерівному положенні по відношенні до суб`єкта владних повноважень.

В контексті наведеного слід відмітити, що дотримання передбаченої законом процедури та порядку винесення такого рішення має виключно важливу роль для встановлення об`єктивної істини органом, на який законом покладено повноваження, зокрема, щодо розгляду справ про адміністративне правопорушення. Порушення норм процесуального права суб`єктом владних повноважень (в даному випадку - інспектором патрульної поліції) при прийнятті та складанні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності зводить нанівець саму суть та завдання, покладені в основу поняття адміністративної відповідальності, оскільки ускладнює, а подекуди й унеможливлює встановлення судом, що розглядає справу про адміністративне правопорушення, об`єктивної сторони вчинюваного порушення та вини особи в його вчиненні.

Вищезазначене твердження узгоджується з правовою позицією ВС висвітленою в постанові суду від 30 травня 2018 року у справа №337/3389/16-а

Таким чином, відповідач у справі зобов`язаний довести правомірність свого рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, а відтак і довести факт вчинення позивачем порушення Правил відповідними доказами.

Однак, відповідач в порушення вимог ст. 77 КАС України суд не надано будь-яких докази, які б беззаперечно свідчили про те, що позивачем не виконані вимоги ПДР України, за що наступає адміністративна відповідальність відсутні.

З огляду на вищезазначене, суд приймає до уваги твердження позивача про відсутність в її діях складу адміністративного правопорушення, та вважає що її позовні вимоги в частині скасування постанови серії ЕАВ № 955185 від 01.03.2019 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі та закриття провадження по справі, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Щодо позовної вимоги в частині визнання дій відповідача протиправними, то вони не підлягають задоволенню за таких підстав.

Способи судового захисту порушених прав, свобод або законних інтересів осіб у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності визначені статтею 286 Кодексу адміністративного судочинства України.

Так, відповідно до частини третьої статті 286 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Вказаний перелік судових рішень, які може приймати суд у даній категорії справ, є вичерпний та не передбачає права суду визнати неправомірними дії суб`єкта владних повноважень.

З огляду на вищенаведене, суд приходить до висновку, що ефективним та достатнім способом захисту порушених прав, свобод або законних інтересів позивача у даній справі є скасування постанови серії ЕАВ № 955185 від 01.03.2019 року.

Крім того, суд звертає увагу позивача, що дії відповідача щодо притягнення його до адміністративної відповідальності самі по собі не містять владно-управлінських ознак, оскільки юридичні наслідки для особи у даному випадку має лише рішення у формі постанови, яким останнього притягнуто до адміністративної відповідальності. Отже, не діями відповідача, а його рішенням (оскаржуваною постановою), позивача притягнуто до адміністративної відповідальності.

Відповідно до п.3) ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справ з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право в т.ч. скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

На підставі викладеного і у відповідності зі ст. 2, 5, 15, 72-77, 79, 241-246, 250, 251 КАС України , ст.ст. 121 ч. 1, 222, 251, 254, 255, 256, 280, 288 КУпАП, ЗУ «Про дорожній рух», суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 інспектора 2 взводу 2 роти 1 батальйону ППП в місті Кривий Ріг УПП в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови задовольнити частково.

Постанову серії ЕАВ № 955185 від 01.03.2019 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі скасувати і закрити справу про адміністративне правопорушення.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Третього апеляційного адміністративного суду через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Відомості про сторін:

Позивач: ОСОБА_1 - зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідача: ОСОБА_2 , інспектор 2 взводу 2 роти 1 батальйону ПП в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції, вул. Волгоградська, 11, м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область, РНОКПП НОМЕР_2

Суддя А.В. Ткаченко