Справа № 665/1222/19
Суддя: Березніков О. В.
Дата ухвалення: 2019-07-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

набрала чинності "___"_________20____р.
Справа № 665/1222/19
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" липня 2019 р. Чаплинський районний суд Херсонської області в складі:

головуючого судді Березнікова О.В.,

секретаря судового засідання Собчук М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Чаплинка Херсонської області адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до УПП в Миколаївській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із вказаним адміністративним позовом, в якому зазначено, що постановою інспектора 3 батальону 1 роти Управління патрульної поліції в Миколаївській області лейтенанта поліції Добровського В.В. серії ЕАВ № 1283910 від 01.07.2019 року по справі про адміністративне правопорушення його було притягнуто до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст. 122 КУпАП. Вважає дії поліцейського та постанову незаконними з підстав того що при складанні постанови поліцейський не мав права виносити постанову про накладення адміністративного стягнення за місцем зупинки транспортного засобу, відповідно до рішення Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року в справі № 5-рп/2015, повинен був скласти протокол та перед початком розгляду справи роз`яснити права та обов`язки передбачені ст. 268 КУпАП.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 був відсутнім. Надав до суду клопотання, в якому просив розгляд справи провести за його відсутністю. Позовні вимоги підтримує та просить задовольнити.
Відповідачі в судовому засіданні були відсутніми. Про час, дату та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причина неявки суду не відома що у відповідності до положень ч. 1 ст. 205 КАС України не перешкоджає розгляду справи по суті.
Вивчивши наявні матеріали справи у їх сукупності, прийнявши до уваги пояснення позивача, дослідивши представлені суду письмові докази, надавши правовідносинам, що виникли між сторонами по справі належну правову оцінку, суд доходить висновку про задоволення заявленого позову з наступних підстав.
Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України «Про дорожній рух» безпосередньо встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені Постановою КМУ від 10 жовтня 2001 року №1306. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Так, ч. 2 ст. 222 КУпАП наділяє працівників патрульної служби повноваженнями щодо розгляду справ про адміністративні правопорушення, в тому числі і передбаченими ч.1 ст.122 КУпАП.
Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку, що інспектор патрульної поліції як представник підрозділу патрульної служби Національної поліції і уповноважена особа має право розглядати справи про адміністративні правопорушення, віднесені до компетенції органів Національної поліції, зокрема за ч. 1 ст. 122 КУпАП.
Частиною першою ст. 122 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за, зокрема, перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, що тягне за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.
У силу приписів ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення можуть бути будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото-і кінозйомки, відеозапису, які використовуються під час нагляду за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
На пропозицію суду, яку було викладено в ухвалі про відкриття провадження по справі, подати письмові заперечення проти позову, та посилання на докази, якими вони обґрунтовуються, і які можуть бути використані як доказ у справі, відповідачами не було надано відповідних доказів, тому суд вирішує справу на основі наявних доказів відповідно до вимог ч. 5 ст. 77 КАС України.
Згідно копії постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАВ № 1283910 від 01.07.2019 року інспектор 3 батальону 1 роти Управління патрульної поліції в Миколаївській області лейтенант поліції Добровський В.В. 01.07.2019 року розглянув матеріали адміністративної справи стосовно ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП, а саме перевищення встановленого обмеження швидкості руху в населеному пункті, яке зафіксоване не в автоматичному режимі за допомогою приладу TRUCAM LTI 20/20 ТС000763 .

Пункт 12.4 ПДР передбачено, що у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.
Так, для позначення початку населеного пункту, в якому діють вимоги цих Правил, що визначають порядок руху в населених пунктах, застосовується знак 5.45 «Початок населеного пункту», який встановлюється на фактичній межі забудови, яка прилягає до дороги.
Згідно з положенням п. (а) ч. 3 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, ратифікованої Верховною Радою України 17 липня 1997 р., кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, має право бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причину обвинувачення проти нього.
Обвинувачення повинно бути конкретним, обвинувачена особа, реалізує своє право на захист від пред`явленого їй конкретного обвинувачення (відомості про час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення).
Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено те, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Суд констатує, що обвинувачення позивача у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП є неконкретним і не містить, як того вимагає ч. 2 ст. 283 КУпАП, конкретного опису обставин, установлених під час розгляду справи.
Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст.283, 284 КУпАП. В ній, зокрема, необхідно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.
Так, позивач у позові вказав, що рухався в м. Миколаєві по вул.. Веселинівській в потоці транспортних засобів, де попереду та позаду рухались інші транспортні засоби і зупинено було лише його, тобто з оскаржуваної постанови не можливо встановити чи розглядались зазначені доводи позивача під час розгляду справи інспектором, зокрема чи дійсно було зафіксовано швидкість саме транспортного засобу яким керував позивач.
Застосування адміністративного стягнення до особи за відсутності будь-яких доказів її протиправної дії чи бездіяльності не відповідатиме принципу верховенства права і міститиме ознаки свавільного застосування адміністративних повноважень. Така позиція суду ґрунтується на правових висновках, які зроблені Конституційним Судом України у своєму Рішенні у справі № 23-рп/2010 від 22 грудня 2010 року.
Разом з тим, відповідачем, на якого законом покладено обов`язок щодо збирання доказів правопорушення та на якого покладений обов`язок доказування правомірності свого рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності, не надав суду докази, які б безпосередньо свідчили про наявність події правопорушення, яка б була підставою для притягнення позивача до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП.
Постанова не містить посилання на жоден доказ вчинення позивачем адміністративного порушення, окрім застереження стосовно того, що швидкість керованого позивачем вимірювалась приладом TRUCAM LTI20/20 ТС000763.
Проте, сама по собі постанова про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (рішення від 18 січня 1978 року у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства" (Ireland v. The United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть "випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту".
Разом з тим, суд критично оцінює доводи позивача про те, що відповідач не мав права виносити постанову про накладення адміністративного стягнення за місцем зупинки транспортного засобу, відповідно до рішення Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року в справі № 5-рп/2015 та повинен був скласти протокол, так як він оспорив допущене порушення.
Так, відповідно до висновків, викладених у вказаному рішенні Конституційного Суду України, складання протоколу про адміністративне правопорушення та розгляд уповноваженим органом (посадовою особою) справи про таке правопорушення належать до різних стадій адміністративного провадження. Перелік адміністративних правопорушень, за які адміністративні стягнення накладаються на місці їх вчинення, є вичерпним і може бути змінений лише законом. В аспекті питання, порушеного у конституційному поданні, положення ч.1 ст.276 КУпАП, яке передбачає, що "справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення", необхідно розуміти так, що використане в ньому словосполучення "за місцем його вчинення" визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.
Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху" від 14 липня 2015 року № 596-VIII до Кодексу України про адміністративні правопорушення та Закону України "Про дорожній рух" внесено зміни, які були направлені на істотну зміну та спрощення порядку розгляду справ про адміністративне правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху саме для працівників поліції. Внесені зміни стосувались зокрема ст.ст.33, 222, 258, 276 КУпАП. Перелік правопорушень, в яких адміністративне стягнення накладається і стягується на місці вчинення правопорушення, було розширено тими правопорушеннями, які відносяться до компетенції Національної поліції.
Згідно ч.1, ч.2 ст.222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення про порушення правил дорожнього руху (зокрема, ч.1 ст.122 КУпАП). Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.
Згідно ч.1, ч.3 ст.254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол не складається у випадках, передбачених статтею 258 цього Кодексу.
Згідно ч.2 ст.258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі, а також порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису).
Згідно ч.4 ст.258 КУпАП у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.
Згідно ч.5 ст.258 КУпАП якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.
За приписами закону про адміністративні правопорушення розгляд справ та накладення штрафу інспектором поліції фактично відбувається у спрощеному порядку, підстави для відкладення таких контролюючих функцій не передбачені.
Отже, розгляд справи про адміністративне правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху та притягнення особи до відповідальності відбувається безпосередньо на місці його вчинення та без складання відповідного протоколу. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності за порушення правил у сфері дорожнього руху, має спростувати виявлене правопорушення на місці його вчинення, в іншому випадку правомірність дій водія доводиться у судовому порядку шляхом подання позову про скасування відповідного рішення суб`єкта владних повноважень.
Відповідачі, не з`явившись до суду, заперечень проти вимог позивача та викладених ним обставин, не надали, приведені ним твердження не спростували.
Враховуючи викладене вище, відсутність доказів на підтвердження факту скоєння ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, з огляду на те, що відповідачем, на якого покладено обов`язок доказування, не надано до суду жодних доказів, які б беззаперечно підтвердили факт порушення позивачем вимог ПДР, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову, шляхом скасування оскаржуваної постанови.

Витрати у справі необхідно віднести на державу.

Керуючись ст.ст. 1, 2, 3, 8, 9, 11, 19, 139, 159-165, 255 КАС України, ст. 251, 258, 268, 276, 280, 283 КУпАП, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Скасувати постанову інспектора 3 батальону 1 роти Управління патрульної поліції в Миколаївській області лейтенанта поліції Добровського В.В. серії ЕАВ № 1283910 від 01.07.2019 року по справі про адміністративне правопорушення винесену відносно ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП та провадження по справі закрити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду через Чаплинський районний суд Херсонської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення суду.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя: О.В. Березніков