Справа № 300/530/19
Суддя: Коваль Роман Йосипович
Дата ухвалення: 2019-07-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2019 рокуЛьвів№ 857/6152/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Коваля Р.Й.,

суддів Довгополова О.М.,

Святецького В.В.,

з участю секретаря судового засідання Дідик Н.С.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Прос Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу Івано-Франківської митниці ДФС на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 24 квітня 2019 року (прийняте у м. Івано-Франківську суддею Григоруком О.Б.; складене у повному обсязі 30 квітня 2019 року) в адміністративній справі № 300/530/19 за позовом ОСОБА_2 до Івано-Франківської митниці ДФС про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості товарів та картки відмови у митному оформленні (випуску) товарів,

В С Т А Н О В И В :

У березні 2019 року ОСОБА_2 звернувся до Івано-Франківського окружного адміністративного суду із вказаним позовом та просив визнати протиправними і скасувати прийняті Івано-Франківською митницею ДФС рішення про коригування митної вартості товарів № UA206010/2018/000276/2 від 13 грудня 2018 року та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA206010/2018/10864.

Позовні вимоги обґрунтовував тим, що ним було завезено на митну територію України вживаний автомобіль марки «Volkswagen», модель «Passat», 2008 року випуску, номер кузова - НОМЕР_1 , пробіг 59 8130 км, для розмитнення якого відповідачу було подано весь необхідний пакет документів та заявлено митну вартість за ціною придбання, що підтверджується відповідними документами. Проте, відповідач не погодився з цією ціною і прийняв рішення про коригування митної вартості автомобіля за резервним методом. Вважає, що це рішення відповідача є протиправним, необгрунтованим, прийняте з порушенням порядку та без дотримання основних принципів митного регулювання.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 24 квітня 2019 року позов задоволено.

Не погодившись із зазначеним рішенням, його оскаржила Івано-Франківська митниця ДФС, яка вважає, що суд першої інстанції при розгляді справи та винесенні оскаржуваного рішення не врахував ряд обставин, які мають суттєве значення для правильного вирішення адміністративного спору, не надав належної правової оцінки поданим доказам, допустив ряд порушень норм процесуального та матеріального права, що в свою чергу призвело до винесення незаконного рішення; натомість взяв до уваги не обґрунтовані доводи позивача та безпідставно задовольнив його позовні вимоги.

Тому, з підстав, викладених в апеляційній скарзі, просить скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

У судовому засіданні представник апелянта підтримав вимоги апеляційної скарги із аналогічних підстав; просить апеляційну скаргу задовольнити. Представник позивача, вважаючи рішення суду першої інстанції законним та обгрунтованим, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити з таких підстав.

Як встановлено судом, 06.12.2018 позивач придбав у нерезидента автомобіль марки «Volkswagen», модель «Passat», 2008 року випуску, № кузова - НОМЕР_1 , пробіг 598 130 км, уживаний, тип двигуна - дизельний, № двигуна - не визначений, об`єм двигуна - 1968 см куб., потужність двигуна - 100 кВт, загальна кількість місць для сидіння - 5, вартість - 2400 євро (далі також - Транспортний засіб; ТЗ).

13.12.2018 позивач ввіз цей Транспортний засіб на митну територію України і подав митному органу для здійснення митного оформлення цього ТЗ в електронній формі митну декларацію (далі - МД) № UА206010/2018/415514, у якій заявлена митна вартість ТЗ становить 2400 євро; митну вартість ТЗ визначено за основним методом - за ціною договору (вартість операції).

До вказаної МД декларант долучив: рахунок-фактуру (інвойс) № 188 від 16.12.2018; акт про проведення огляду (переогляду) транспортного засобу № UA20903/2018/70927 від 08.12.2018; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_2 від 27.01.2017; інші некласифіковані документи ІПН від 03.06.1998; копію митної декларації країни відправлення № 18PL402010E1188567 від 07.12.2018.

За результатами розгляду цієї МД та доданих до неї документів відповідач відмовив у митному оформленні ТЗ за заявленою митною вартістю, про що склав картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA206010/2018/10864.

У карті вказано, що митна вартість товару визначена за резервним методом (стаття 64 Митного кодексу України (далі - МК України). Перший метод не застосований у зв`язку з ненаданням документів, що підтверджують оплату товару та надання висновку експерта, що містить невідповідність з наданим рахунком. Другий - п`ятий методи визначення митної вартості (статті 59 - 63 МК України) не застосовані у зв`язку з відсутністю інформації щодо угод на ідентичні та подібні (аналогічні) товари (статті 59, 60 МК України) та даних, на підставі яких можливе визначення митної вартості згідно четвертого і п`ятого методів (статті 62, 63 МК України) Джерело інформації: спрацювання АСАУР 105-2, митна вартість товару нижча митної вартості ідентичних товарів. Обов`язкове направлення запиту до спеціалізованого підрозділу, а також звернення до підрозділу ДФС для визначення митної вартості за VIN кодами: НОМЕР_1 , валюта євро, вартість 7450.

У зв`язку з наведеним, відповідач здійснив коригування митної вартості ТЗ та виніс рішення про коригування митної вартості товарів за № UA206010/2018/000276/2 від 13.12.2018, яким визначив митну вартість імпортованого автомобіля за резервним методом у розмірі 7450 євро (стаття 64 МК України).

У графі 33 обставинами прийняття рішення та джерела інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості зазначено, що митна вартість товару визначена за резервним методом (стаття 64 МК України). Перший метод не застосований у зв`язку з ненаданням документів, що підтверджують оплату товару та надання висновку експерта, що містить невідповідність з наданим рахунком. Другий - п`ятий методи визначення митної вартості (статті 59 - 63 МК України) не застосовані у зв`язку з відсутністю інформації щодо угод на ідентичні та подібні (аналогічні) товари (статті 59, 60 МК України) та даних, на підставі яких можливе визначення митної вартості згідно четвертого і п`ятого методів (статті 62, 63 МК України)

Джерело інформації: спрацювання АСАУР 105-2, митна вартість товару нижча митної вартості ідентичних товарів. Обов`язкове направлення запиту до спеціалізованого підрозділу, а також звернення до підрозділу ДФС для визначення митної вартості за VIN кодами: НОМЕР_1 , валюта євро, вартість 7450.

Не погоджуючись із вказаними рішеннями, позивач оскаржив їх до суду.

Приймаючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції мотивував його тим, що митну вартість імпортованого ТЗ відповідно до МД № UА206010/2018/415514 визначено декларантом основним методом, а до МД ним долучено: рахунок-фактуру (інвойс) № 188 від 16.12.2018; акт про проведення огляду (переогляду) транспортного засобу № UA20903/2018/70927 від 08.12.2018; свідоцтво про реєстрацію ТЗ № НОМЕР_2 від 27.01.2017; інші некласифіковані документи ІПН від 03.06.1998; копію МД країни відправлення № 18PL402010E1188567 від 07.12.2018.

Вказані документи відповідають переліку документів, вказаних в частині другій статті 53 МК України, а долучена копія МД країни відправлення є додатковим документом, який, серед встановлених частиною 3 статті 53 МК України, надається для підтвердження відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена.

Оскільки розрахунок через фінансову установу не здійснювався, а сплата за ТЗ здійснена готівкою, є обґрунтованими доводи позивача про відсутність будь яких банківських платіжних документів, що стосуються оцінюваного товару, на необхідність подання яких наполягав відповідач.

Відповідач не довів наявності розбіжностей у поданих позивачем документах, як і ознак підробки в них або відсутності всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості ТЗ, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ТЗ, при тому, що у нього була можливість перевірити (уточнити) задекларовану вартість імпортованого ТЗ, оскільки в документах купівлі-продажу є відомості про продавця, його адресу.

Отже, доводи відповідача про те, що декларант не подав повного переліку первинних документів, зазначених в частині другій статті 53 МК України, а саме - платіжного документа, що підтверджує сплачену суму за цей ТЗ, є безпідставними, що свідчить про недотримання відповідачем вимог цієї норми при здійсненні перевірки правильності визначення митної вартості імпортованого ТЗ за основним методом - ціною договору.

Проте, колегія суддів апеляційного суду вважає висновки суду першої інстанції помилковими, виходячи з таких підстав.

Частиною першою статті 54 МК України визначено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

За приписами частини першої статті 49 та частини першої статті 51 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Частинами першою - другою статті 52 МК України передбачено, що заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та главою 8 вказаного розділу.

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані, зокрема: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

У випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є, зокрема: декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; рахунок-фактура (інвойс); якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару.

У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи, зокрема: виписку з бухгалтерської документації; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини (частини перша - третя статті 53 МК України).

Разом з тим, статтею 57 МК України встановлено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу (частина шоста статті 57 Кодексу).

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 58 МК України метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

За приписами частини першої статті 368 МК України для цілей оподаткування товарів, що переміщуються (пересилаються) громадянами через митний кордон України, застосовується фактурна вартість цих товарів, зазначена в касових або товарних чеках, ярликах, інших документах роздрібної торгівлі, які містять відомості щодо вартості таких товарів.

З огляду на спрацювання профілю ризику автоматизованої системи аналізу та управління ризиками «митна вартість товару нижча митної вартості ідентичних товарів» працівниками митниці було здійснено поглиблене вивчення документів, наданих позивачем, у ході якого було встановлено, що поданий позивачем рахунок-фактури не містив усіх необхідних реквізитів, зокрема, печатки фірми продавця; у цьому документі не було вказано про оплату за придбаний ТЗ (при тому, що рахунок-фактура, згідно з правилами бухгалтерського обліку, надається продавцем покупцеві та містить перелік товарів і послуг, їх кількість та кошти, які покупець має за них сплатити, тобто виставлення певних сум до оплати). Також не було надано і відповідного документа про сплату коштів за цей ТЗ.

У зв`язку неповнотою поданих позивачем документів для підтвердження заявленої митної вартості ТЗ, зазначеної у поданих документах, у митного органу виникли обґрунтовані сумніви у правильності визначення митної вартості ТЗ, що мало наслідком пропозицію надати декларанту додаткові документи.

Враховуючи те, що декларант не надав необхідних документів на підтвердження митної вартості ТЗ, митним органом було проведено коригування митної вартості і митну вартість визначено за резервним методом.

Перший метод не застосовано у зв`язку з ненаданням документів, передбачених частиною другою статті 53 МК України (банківських платіжних, інших платіжних та/або бухгалтерських документів, що стосуються оцінюваного товару, підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

другий - п`ятий методи (статті 59 - 63 МК України) не застосовано у зв`язку з відсутністю інформації щодо угод на ідентичні та подібні (аналогічні) товари (статті 59 - 60 МК України), та даних на підставі яких можливе визначення митної вартості, згідно із методами 4 і 5 (статті 62 - 63 МК України).

У відповідності до частин першої та другої статті 64 МК України у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58 - 63 Митного кодексу України, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GATT).

При цьому, як пояснив представник апелянта і не заперечив представник позивача, відповідно до статті 57 МК України, перед застосуванням другорядних методів між органом доходів і зборів і декларантом було проведено усні консультації.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що у спірних правовідносинах відповідач діяв правомірно, з дотриманням визначеної процедури та з урахуванням фактичних обставин, а при прийнятті оскаржуваних рішення та картки допущено усіх законодавчих норм, відтак підстави для їх скасування відсутні, оскільки із зазначених вище підстав митна вартість не могла бути визначена за іншим методом крім резервного.

За таких обставин рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям постанови про відмову в задоволенні позовних вимог.

Згідно зі статтею 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:

1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги є суттєвими і складають підстави для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, через що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям постанови про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 229, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Івано-Франківської митниці ДФС задовольнити.

Рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 24 квітня 2019 року в адміністративній справі № 300/530/19 скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_2 до Івано-Франківської митниці ДФС про визнання протиправними і скасування рішення про коригування митної вартості товарів та картки відмови у митному оформленні (випуску) товарів відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Р. Й. Коваль
судді О. М. Довгополов
В. В. Святецький
Постанова складена у повному обсязі 26 липня 2019 року.