Справа № 260/425/19
Суддя: Глушко Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2019-07-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2019 рокуЛьвів№ 857/5424/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Глушка І.В.,

суддів: Гуляка В.В., Макарика В.Я.,

за участю секретаря судового засідання: Омеляновської Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Закарпатського окружного адміністративного суду від 12 квітня 2019 року з питання вжиття заходів забезпечення позову, постановлену суддею Микуляк П.П. у м.Ужгороді Закарпатської області, у справі №260/425/19 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Закарпатській області про визнання протиправною та скасування вимоги, -

ВСТАНОВИВ:

29 березня 2019 року позивач - ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача - Головного управління ДФС у Закарпатській області, у якому просила визнати протиправною та скасувати вимогу №Ф-1647-53/1743 від 14.11.2018, винесену ГУ ДФС у Закарпатській області, про сплату боргу (недоїмки) у розмірі 15819,54 грн.

10 квітня 2019 року позивачем заявлено клопотання про вжиття заходів забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого документа - вимоги про сплату боргу (недоїмки) №Ф-1647-53/1743 від 14.11.2018 про стягнення з ОСОБА_1 15819,54 грн - до набрання законної сили судовим рішенням у справі №260/425/19.

В обґрунтування необхідності застосування заходів забезпечення адміністративного позову заявник зазначає, що 26.02.2019 старшим державним виконавцем Рахівського РВ ДВС Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №58488421 з виконання вимоги ГУ ДФС у Закарпатській області №Ф-1647-53/1743 від 14.11.2018 про стягнення з ОСОБА_1 15819,54 грн недоїмки та 1581,95 грн виконавчого збору. Відтак, примусове виконання оскаржуваної вимоги про сплату боргу (недоїмки) може призвести до значної шкоди інтересам позивача та негативних наслідків у вигляді звернення стягнення на кошти, майно, включення до реєстру боржників, що може негативно відобразитися на майновому стані особи.

Крім того, зазначає, що норми ст.34 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 не містять підстав для зупинення виконавцем виконавчих дій у разі оскарження боржником вимоги про сплату боргу (недоїмки) у судовому порядку, а тому звернення позивача з даним адміністративним позовом до суду, враховуючи початок здійснення примусового виконання оскаржуваної вимоги, не гарантує захист його прав та інтересів до вирішення даної справи по суті.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 12 квітня 2019 року у задоволенні заяви про забезпечення позову у справі №260/425/10 відмовлено.

Ухвала мотивована відсутністю об`єктивних доказів, які б свідчили про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам та інтересам заявника до ухвалення рішення в адміністративній справі, неможливості захисту цих прав та інтересів без вжиття таких заходів.

Стосовно посилання заявника на наявність очевидних ознак протиправності оскаржуваного рішення, суд зазначив, що таке, в даному випадку, може бути виявлено судом тільки на підставі з`ясування фактичних обставин справи, а також оцінки належності, допустимості і достовірності як кожного доказу окремо, так і достатності та взаємного зв`язку наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності.

Тобто, на даному етапі суд позбавлений можливості встановити наявність очевидних ознак протиправності оскаржуваної вимоги.

Також, суд наголосив, що законодавець передбачає можливість оскарження рішення та дій державного виконавця. Подання адміністративного позову, предметом якого є визнання протиправним та скасування податкової вимоги №Ф-1647-53/1743 від 14.11.18, та те, що державним виконавцем Рахівського РВ ДВС ГТУЮ відкрито виконавче провадження, не є єдиним та беззаперечним доказом очевидної ознаки протиправності таких дій чи рішень суб`єкта владних повноважень.

Не погоджуючись з вищевказаною ухвалою суду, позивач оскаржила її в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржувана ухвала постановлена з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню з підстав, наведених у апеляційній скарзі (аналогічних тим, що були наведені у заяві про вжиття заходів забезпечення позову). Просить скасувати оскаржуване судове рішення та ухвалити нове, яким задовольнити заявлене клопотання про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову.

В судове засідання сторони не з`явились, хоча були повідомлені належним чином про час та місце розгляду справи у суді, а тому суд вважає за можливе розглянути справу без їх участі та відповідно до вимог ч.4 ст.229 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювати.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити з наступних підстав.

Так, відповідно до частини 1 статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Згідно з частиною 2 цієї статті забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Слід зазначити, що суд, при розгляді клопотання про забезпечення позову повинен у кожному випадку, виходячи із конкретних доказів, встановити, чи є хоча б одна із передбачених ч.2 ст. 150 КАС України обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

Для забезпечення адміністративного позову суд може вживати заходи шляхом: зупинення дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; заборони відповідачу вчиняти певні дії; встановлення обов`язку відповідача вчинити певні дії; заборони іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; зупинення стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку (ч.1 ст. 151 КАС України).

Водночас, при розгляді заяв про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх тверджень, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Вимоги заявленого клопотання позивач обгрунтовує тим, що вжиття заходів забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі оскаржуваного рішення сприятиме ефективному захисту її прав, свобод та інтересів у разі задоволення позовних вимог.

Відмовляючи в задоволенні заяви ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову шляхом зупинення стягнення за вимогою про сплату боргу, суд першої інстанції зазначив, що позивачем не доведено, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч.3 ст. 90 КАС України).

Судом встановлено, що між сторонами у справі виник спір про визнання протиправною та скасування вимоги Головного управління ДФС у Закарпатській області №Ф-1647-53/1743 від 14.11.2018 про сплату боргу (недоїмки) у розмірі 15819,54 грн.

Постановою старшого державного виконавця Рахівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області від 26.02.2019 у ВП №58488421 відкрито виконавче провадження з виконання вимоги №Ф-1647-53/1743 від 14.11.2018, виданої Головним управлінням ДФС у Закарпатській області, про стягнення з ФОП ОСОБА_1 суми 15819,54 грн недоїмки.

Надаючи юридичну оцінку заявленому ОСОБА_1 клопотанню про забезпечення адміністративного позову відповідно до ст.150 КАС України та доводам апеляційної скарги, колегією суддів враховано пов`язаність заходів щодо забезпечення позову з його предметом, співмірність таких заходів заявленим позовним вимогам і відповідності виду забезпечення позову позовним вимогам.

Також, суд звертає увагу на те, що забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання судового рішення в разі задоволення позовних вимог.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд бере до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Дослідивши матеріали позову, колегія суддів не вбачає, що невжиття обраним позивачем шляхом заходів забезпечення адміністративного позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів держави, за захистом яких вона звернувся до суду.

Водночас протиправність оскаржуваного рішення суб`єкта владних повноважень є предметом розгляду при вирішенні даної адміністративної справи по суті позовних вимог.

Підставою для відкриття виконавчого провадження зі стягнення з ФОП ОСОБА_1 15819,54 грн недоїмки слугувало невиконання позивачем вимоги органу ДФС про сплату боргу, про визнання протиправною та скасування якої позивач звернуласть до суду.

Водночас покликання заявника про відсутність у постанові про відкриття виконавчого провадження вказівки на дату набрання документом законної сили колегія суддів вважає безпідставним, оскільки правомірність постанови державного виконавця не є предметом розгляду в межах спірних правовідносин.

Крім того, слід зауважити, що зважаючи на дату відкриття виконавчого провадження ВП №58488421 (26.02.2019) з виконання вимоги про сплату недоїмки та дату звернення до суду з даним адміністративним позовом (29.03.2019) позивач не була позбавлена можливості оскаржити рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб) до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом, як це визначено ч.2 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження».

Відтак прийняття державним виконавцем постанови про відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого документу - вимоги №Ф-1647-53, виданого 14.11.2018 ГУ ДФС у Закарпатській області, не вказує на очевидність ознак протиправності таких дій та рішення суб`єкта владних повноважень.

Колегією суддів також враховано, що в силу п.5 ч.3 ст. 151 КАС України не допускається забезпечення позову, зокрема, шляхом зупинення дії рішення суб`єкта владних повноважень, яке не є предметом оскарження в адміністративній справі, або встановлення заборони або обов`язку вчиняти дії, що випливають з такого рішення.

Відповідно до частини першої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Суд першої інстанції повністю виконав вказані вимоги процесуального закону, оскільки до спірних правовідносин вірно застосував норми матеріального та процесуального права, що призвело до ухвалення законного рішення, яке скасуванню не підлягає.

Керуючись статтями 150, 242, 308, 310, 315, 316, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Закарпатського окружного адміністративного суду від 12 квітня 2019 року з питання вжиття заходів забезпечення позову у справі №260/425/19 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя І. В. Глушко
судді В. В. Гуляк
В. Я. Макарик
Постанова складена в повному обсязі 23.07.2019.