Справа № 490/447/19
Суддя: Градовський Ю.М.
Дата ухвалення: 2019-07-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 липня 2019 р.м.ОдесаСправа № 490/447/19
Головуючий в 1 інстанції: Полішко В.В.

Судова колегія П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого: Градовського Ю.М.

суддів: Крусяна А.В.,

Яковлєва О.В.

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду Миколаївської області від 22 травня 2019р. по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора Управління патрульної поліції в Миколаївській області лейтенанта поліції Тимощук Кіри Вікторівни про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2019р. ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до Інспектора УПП в Миколаївській області лейтенанта поліції Тимощук К.В., в якому просив скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАВ №840542 від 6.01.2019р. та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що 6.01.2019р. близько 1:10год. він керував автомобілем VOLRSWAGEN, державний номер НОМЕР_1 , рухався по вул.6-та Слобідська від пр.Центрального до вул.Чкалова в м.Миколаєві, де був зупинений інспекторами патрульної поліції. Так, інспектором патрульної поліції 4 батальйону 2 роти УПП в Миколаївській області Тимощук К.В. щодо нього була прийнята постанова серії ЕАВ №840542 у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху за ч.1 ст.122 КУпАП, у зв`язку із тим, що він не виконав вимоги дорожнього знаку 2.2 ПДР України, а саме проїзд без зупинки заборонено, та накладено на нього адміністративне стягнення у розмірі 255грн..

Позивач зазначає, що при винесенні (складанні) постанови інспектором, в порушення ст.251 КУпАП, не було прийнято до уваги його пояснення по суті адміністративного правопорушення, а також свідчення пасажирів, що знаходилися у транспортному засобі. Позивач наполягає, що інших свідків скоєного правопорушення немає, а дані відео спостереження не додають всієї повноти об`єктивності, та приватна відеокамера інспектора не є засобом визначення просторово-часових координат та не входить до переліку законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, а також переліку категорій законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що підлягають періодичній повірці, не є обладнанням, яке вимірює точну відстань до його транспортного засобу, зупинку і швидкість.

Посилаючись на вказане просив позов задовольнити.

Рішенням Жовтневого районного суду Миколаївської області від 22 травня 2019р. у задоволені позову було відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення норм права, просить рішення суду скасувати та прийняти у справі нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі.

Судова колегія вважає, що у відповідності до п.1 ч.1 ст.311 КАС України, апеляційну скаргу можливо розглянути в порядку письмового провадження, оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для вирішення справи по суті.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку про залишення скарги без задоволення, а рішення суду без змін, з наступних підстав.

Відповідно до ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відмовляючи у задоволені позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КУпАП, а оскаржувана постанова у справі про адміністративне правопорушення винесена відповідно до вимог чинного законодавства.

Вирішуючи спір судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив обставини по справі, надані докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Так, судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи під час апеляційного розгляду, що 6.01.2019р. інспектором УПП в Миколаївській області прийнято постанову серії ЕАВ №840542, якою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255грн. за ч.1 ст.122КУпАП.

Відповідно до вказаної постанови, ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Volkswagen Golf, державний номерний знак НОМЕР_1 у м.Миколаєві проїхав перехрестя вул.Чкалова та вул.6-та Слобідська не виконавши вимоги дорожнього знаку 2.2. ПДР України, а саме здійснив проїзд перехрестя без зупинки на вимогу зазначеного дорожнього знаку.

Перевіряючи правомірність дій та рішень інспектора патрульної поліції, з урахуванням підстав, за якими позивач пов`язує їх протиправність та скасування, судова колегія виходить з наступного.

Порядок дорожнього руху на території України, у відповідності до вимог ЗУ «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху затверджені постановою КМУ за №1306 від 10.10.2001р. (надалі - ПДР України)

Приписами п.1.3 ПДР України чітко визначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

У відповідності до пп."б" п.2.3 ПДР України, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі. В нашому випадку, водій свідомо проігнорував наказовий дорожній знак, та не виконав його вимоги, хоча зобов`язаний був це зробити.

За правилами п.8.1 ПДР України, регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками.

Положеннями пп."г" п.8.4 ПДР України встановлено, що дорожні знаки (додаток 1) поділяються на групи. Зокрема, знаки пріоритету, які встановлюють черговість проїзду перехресть, перехрещень проїзних частин, а також вузьких або небезпечних ділянок дороги. Дані знаки розв`язують конфліктні ситуації, наділяючи одних учасників дорожнього руху переважним правом на рух і зобов`язуючи інших дати їм дорогу.

Дорожній знак 2.2. "Проїзд без зупинки заборонено" забороняє проїзд без зупинки перед розміткою 1.12 (стоп-лінія), а якщо вона відсутня - перед знаком. Необхідно дати дорогу транспортним засобам, що рухаються дорогою, яка перетинається, а за наявності таблички 7.8 - транспортним засобам, що рухаються головною дорогою, а також праворуч рівнозначною дорогою.

Проїжджаючи знак "Проїзд без зупинки заборонено" водій зобов`язаний зупинитися перед розміткою 1.12 (стоп-лінія) або знаком 2.2 незалежно від наявності інших учасників дорожнього руху. Знак 2.2 може бути встановлений перед залізничним переїздом. У такому разі водій зобов`язаний зупинитися перед стоп-лінією, а за її відсутності - перед знаком "Проїзд без зупинки заборонено".

Частиною 1 ст.122 КУпАП встановлено, що … порушення вимог дорожніх знаків …, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Приписами ст.222 КУпАП передбачено, що органи Національної поліції розглядають, зокрема, справи про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту (ч.ч.1-3,5-6 ст.121, ст.ст.121-1, 121-2, ч.1-3 ст.122, ч.1 ст.123, ст.ст.124-1 - 126) тощо. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до ч.3 ст.254 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення не складається у випадках, передбачених ст.258 цього Кодексу.

Частина 2 ст.258 КУпАП надає право Національній поліції не складати протокол про вчинення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Відповідно на ці правовідносини поширюється і положення ч.4 ст.258 КУпАП, коли уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст.283 цього Кодексу.

В межах розгляду даної справи, адміністративне правопорушення, за яке позивача притягнуто до адміністративної відповідальності, віднесено до компетенції Національної поліції, протокол в цьому випадку не складається і постанова у справі про адміністративне правопорушення виноситься на місці вчинення правопорушення.

Аналізуючи вищевикладене, судова колегія вважає, що оскаржувана у даній справі постанова про адміністративне правопорушення прийнята патрульною поліцією на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, як того вимагає ст.19 Конституції України.

Згідно з п.1 ст.247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненням особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, іншими доказами, перелік яких не вичерпний.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч.2 ст.73 КАС України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Положеннями ст.72 КАС України встановлено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими та електронними доказами; висновками експертів, показаннями свідків.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного розгляду, що факт порушення ОСОБА_1 вимог дорожнього знаку 2.2. ПДР України підтверджено відеозаписом, наданим УПП.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд вважає, що оскаржувана постанова про накладення адміністративного стягнення є обґрунтованою, складена повноважною особою, за своєю формою і змістом відповідає нормам закону, постанова складена на місці вчинення правопорушення, і підстав для її скасування судом не встановлено.

В доводах апеляційної скарги апелянт посилався на неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права. На думку судової колегії, викладені у скарзі доводи не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи по суті.

За таких обставин, судова колегія вважає, що рішення суду ухвалено з додержанням норм процесуального та матеріального права, а тому не вбачає підстав для його скасування.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.246, 272, 315, 317 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду Миколаївської області від 22 травня 2019р. - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту постановлення, остаточна та оскарженню не підлягає.

Головуючий: Ю.М.Градовський

Судді: А.В.Крусян

О.В.Яковлєв