Справа № 200/1914/19-а
Суддя: Гаврищук Тетяна Григорівна
Дата ухвалення: 2019-07-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2019 року справа №200/1914/19-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Гаврищук Т.Г.

суддів: Блохіна А.А.

Сіваченка І.В.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області в особі Бахмутського міського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду (суддя Абдукадирова К.Е.) від 18 квітня 2019 року у справі № 200/1914/19-а (дата складання повного тексту рішення 18 квітня 2019 року) за позовом ОСОБА_1 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області про визнання протиправною бездіяльність щодо не нарахування та несплати індексації щомісячних страхових виплат за період з 22 грудня 2008 року; зобов`язання нарахувати та виплатити індексацію щомісячних страхових виплат за період з 22 грудня 2008 року; зобов`язання нарахувати та виплатити компенсацію втрати частини доходів в зв`язку із порушенням строків виплати індексації щомісячних страхових виплат за період з 22 грудня 2008 року

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 18 квітня 2018 року адміністративний позов задоволено, визнано протиправною бездіяльність щодо не нарахування та невиплати індексації щомісячних страхових виплат за період з 22 грудня 2008 року; зобов`язано нарахувати та виплатити індексацію щомісячних страхових виплат за період з 22 грудня 2008 року з урахуванням фактично виплачених сум; зобов`язано нарахувати та виплатити компенсацію втрати частини доходів у зв`язку із порушенням строків виплати індексації щомісячних страхових виплат за період з 22 грудня 2008 року по день фактичної сплати відповідних сум індексації щомісячних страхових виплат.

В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позову в повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги відповідач посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Відповідач зазначив, що позивач перебуває на обліку з 2008 року, проте інформація щодо розміру пенсії та місяців її підвищення була надана до відділення тільки 26 травня 2017 року особисто позивачем. Відповідно до ч. 4 ст. 47 Закону України від 23.09.1999 № 1105-XІV «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі - Закон № 1105-XІV) виплати, призначені, але не одержані своєчасно потерпілим або особою, яка має право на одержання виплат, провадяться за весь минулий час, але не більш як за три роки з дня звернення за їх одержанням. У червні 2017 року відділенням було проведено потерпілій індексацію щомісячних страхових виплат за три роки до дня звернення.

На адресу Першого апеляційного адміністративного суду надіслано відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач проти доводів апеляційної скарги заперечував, вважає, що рішення суду є законним та обґрунтованим, ухвалено судом відповідно до норм матеріального та процесуального права на підставі повного і всебічного з`ясування обставин в адміністративній справі. Крім того, просив розгляд справи проводити за його відсутністю.

Відповідачем на адресу Першого апеляційного адміністративного суду надіслано клопотання в якому просить розгляд адміністративної справи проводити за відсутністю представника відповідача.

Всі особи, які беруть участь у справі, у судове засідання не прибули, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, тому відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, відзив на скаргу, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Судом першої інстанції та під час апеляційного провадження встановлено, що згідно з випискою з акту огляду МСЕК від 15.01.2009 р. позивачу встановлена третя група інвалідності та 40% стійкої втрати професійної працездатності (а.с.38-40).

22.12.2008 року позивач взятий на облік до Бахмутського міського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області та з цього ж періоду позивачу призначені щомісячні страхові виплати (а.с.44, 54-55,).

У травні 2017 року позивач на адресу відповідача надав заяву про проведення йому індексації щомісячних страхових виплат (а.с. 56).

Постановою № 0503/1263/35 від 02 червня 2017 року позивачу призначено виплату індексації по страховим виплатам за період з червня по грудень 2014 року; з січня по грудень 2015 року; з січня по грудень 2016 року; з січня по червень 2017 року (а.с.61-62).

Позивач 14.11.2018 року звернувся з заявою до відповідача, в якій просив повідомити про нараховування та виплату індексації щомісячних страхових виплат за весь час перебування на обліку в фонді соціального страхування (а.с. 43).

Листом від 30.11.2018 року № Л-01-04/19-276 (а.с.44-46) відповідач повідомив, що оскільки позивач вперше в травні 2017 року надав документи до відділення для здійснення розрахунку індексації щомісячної страхової виплати, то на підставі вимог законодавства 02.06.2017 року відділенням прийнято постанову про призначення індексації щомісячних страхових виплат за період з червня 2014 р. по червень 2017 р. загальною сумою 15 301,48 грн., яка була виплачена у липні 2017 рок Також, відповідачем виплачено суму індексації за період з липня 2017 року по лютий 2018 року, включно (а.с. 45, 52).

З березня 2018 р. фонд припинив нарахування і виплату індексації у зв`язку з тим, що збільшення щомісячної страхової виплати у березні 2018 р. внаслідок перерахунку відповідно до частини 2 статті 37 Закону України «Про загальнообов`язкове соціальне страхування» перевищило розмір індексації.

Наведене підтверджується довідкою про нарахування індексації (а.с.74-76).

Відповідачем також підтверджено (довідка від 20.02.2019р.), що індексація щомісячних страхових виплат не виплачена за період з січня 2008 року по травень 2014 року (а.с. 73).

Наведені обставини сторонами не оспорюються. Спірним у цій справі є не нарахування позивачу індексації щомісячної страхової виплати після її призначення та компенсації втрати частини доходів в зв`язку з несвоєчасністю виплати індексації за період з 22 грудня 2008 року.

Статтею 46 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Статтею 4 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» від 03.07.1991 №1282-ХІІ (далі - Закон № 1282-ХІІ) передбачено, що індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.

Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону.

Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті.

Підвищення грошових доходів населення у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін.

Статтею 5 Закону № 1282-ХІІ передбачено, що індексація виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, інших видів соціальної допомоги проводиться відповідно за рахунок фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також за рахунок коштів Державного бюджету України.

Згідно з ч. 15 ст. 42 Закону № 1105-XIV індексація суми страхової виплати проводиться відповідно до частини другої статті 37 цього Закону, якою передбачено, що перерахування сум щомісячних страхових виплат провадиться також у разі зростання у попередньому календарному році середньої заробітної плати. Таке перерахування провадиться з 1 березня наступного року відповідно до коефіцієнта, затвердженого Кабінетом Міністрів України на підставі даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері статистики.

Крім того, згідно зі ст. 8 Закону № 1282-ХІІ перегляд розмірів державних соціальних гарантій та гарантій оплати праці відповідно до умов, визначених цим Законом, здійснюється уповноваженими на це органами протягом місяця, у якому виникли підстави для перегляду.

За наявності підстав, визначених цим Законом, право населення на реалізацію зазначених гарантій не залежить від прийняття рішень відповідними органами.

Отже, індексація суми страхових виплат прямо передбачена діючим законодавством, а обов`язок здійснення індексації страхової виплати покладений на відповідача і не перебуває під умовою здійснення застрахованою особою певних активних дій.

Стосовно доводів апелянта щодо неможливості отримання відомостей про доходи позивача та обов`язку застрахованої особи надавати відомості про працевлаштування та отриману пенсію для проведення індексації щомісячних страхових виплат, колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до Положення про виконавчу дирекцію Фонду соціального страхування України, затвердженого постановою правління Фонду соціального страхування України від 24.01.2017 № 5 Фонд соціального страхування, в тому числі: забезпечує ведення реєстру потерпілих від нещасних випадків на виробництві або професійних захворювань, а також осіб, які у разі смерті потерпілого мають право на одержання страхових виплат (п.3.1.3); здійснює обмін Інформацією з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, державної фінансової політики, реалізації державної податкової політики та з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, Пенсійним Фондом України іншими центральними органами виконавчої влади, підприємствами, установами, організаціями, органами місцевого самоврядування та громадськими формуваннями для виконання Фондом покладених на нього функцій і завдань, визначених законодавством України (п.3.1.4).

Крім того, сумісною постановою правління Пенсійного фонду України, Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 4 березня 2003 N 5-4/4, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 16 травня 2003 за N 376/7697, передбачено, що у разі необхідності органи Пенсійного фонду повинні безкоштовно надавати відділенням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків додаткову інформацію щодо призначення та розміру пенсій, щомісячної цільової грошової допомоги на прожиття, допомоги на поховання і витрат на виплату та доставку пенсій (п.11).

Так, Порядок проведення індексації грошових доходів населення, затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 1078 від 17 липня 2003 року (далі - Порядок № 1078, у редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин), який визначає правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення і поширюється на підприємства, установи та організації незалежно від форми власності і господарювання, а також на фізичних осіб, що використовують працю найманих працівників.

Положеннями абзаців 1-3 пункту 10 Порядку № 1078 встановлено, що у разі, коли потерпілому внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання одночасно із щомісячною грошовою сумою, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку, виплачується пенсія, в першу чергу індексується щомісячна грошова сума.

Якщо особам, які перебували на утриманні потерпілого внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, одночасно із щомісячною страховою виплатою виплачується пенсія, в першу чергу індексується сума щомісячної страхової виплати.

Індексація пенсій у випадках, зазначених у першому і другому абзацах цього пункту, провадиться органами Пенсійного фонду на підставі довідок відділень виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, в яких зазначається сума призначеної страхової виплати, проіндексована її сума і сума індексації.

Таким чином, виходячи з наведених вище положень, правових підстав для здійснення індексації одного виду грошового доходу (щомісячної страхової виплати) населення у разі підвищення розміру іншого (пенсії) на підставі отриманих від органу Пенсійного фонду України довідок про підвищення розміру пенсії у позивача відсутні.

Аналогічна позиція висловлена в постанові Верховного Суду від 17 травня 2019 року у справі № 824/497/16-а (реєстраційний номер рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень 81795779).

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що на час призначення страхових виплат позивач вже не був працевлаштованою особою, оскільки отримував пенсію за віком. Позивач стверджує, що за весь час перебування на обліку в органі соціального страхування не був працевлаштований, що не спростовано відповідачем, а тому у нього були відсутні підстави повідомляти фонд про відповідні зміни.

Також колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що посилання відповідача на відсутність підстав для нарахування сум індексації за період до червня 2014 року не ґрунтується на законі.

Як вже було зазначено судом вище, відповідно до ч. 7 ст. 47 Закону № 1105-XIV, якщо потерпілому або особам, які мають право на одержання страхової виплати, з вини Фонду своєчасно не визначено або не виплачено суми страхової виплати, ця сума виплачується без обмеження протягом будь-якого строку та підлягає коригуванню у зв`язку із зростанням цін на споживчі товари та послуги в порядку, встановленому статтею 34 Закону України «Про оплату праці».

Зі змісту ч. 4 ст. 47 вказаного Закону, вбачається, що виплати, призначені, але не одержані своєчасно потерпілим або особою, яка має право на одержання виплат, провадяться за весь минулий час, але не більш як за три роки з дня звернення за їх одержанням.

Наведена норма передбачає випадки, коли виплати призначені, але не одержані потерпілим, натомість у нинішній справі встановлено, що виплати індексації страхових виплат не були призначені саме відповідачем.

За вказаних обставин, позовні вимоги про визнання протиправною бездіяльності відповідача в не нарахуванні та не виплаті індексації щомісячних страхових виплат за період з 26.12.2008 року та відповідне зобов`язання здійснити такі нарахування та виплатити на користь позивача з урахуванням фактично виплачених сум, підлягають задоволенню.

Стосовно строку звернення з цим позовом колегія суддів зазначає, що відповідно до приписів ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Позивач зазначив, що про порушення свого права, а саме, що Управлінням не проводилось нарахування суми індексації, він дізнався з листа відповідача 30.11.2018 року вих.Л-01-04/19-276. З позовом позивач звернувся в лютому 2019 року, тому вважає, що порушення його прав має тривалий характер.

Індексація страхових виплат має систематичний (щомісячний) характер, а її правова природа полягає у підтриманні купівельної спроможності рівня заробітної плати (грошового забезпечення) внаслідок її знецінення через подорожчання споживчих товарів і послуг. Тобто, індексація є складовою і невід`ємною частиною страхової виплати.

В цьому випадку слід зазначити, що відповідно до ч. 7 ст. 47 Закону № 1105-XIV якщо потерпілому або особам, які мають право на одержання страхової виплати, з вини Фонду своєчасно не визначено або не виплачено суми страхової виплати, ця сума виплачується без обмеження протягом будь-якого строку та підлягає коригуванню у зв`язку із зростанням цін на споживчі товари та послуги в порядку, встановленому статтею 34 Закону України «Про оплату праці».

Враховуючи не проведення відповідачем взагалі індексації за спірний період, апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності вини Управління в не здійсненні індексації страхової виплати, в зв`язку з чим на такі позовні вимоги не можна поширити будь-які строки звернення до суду з позовом, як це визначено ч. 7 ст. 47 Закону № 1105-XIV.

За таких обставин, місцевий суд дійшов правильного висновку, що позивачем не пропущений строк звернення з цим адміністративним позовом, а доводи апеляційної скарги не спростовують наведеного.

Відповідно до частин 1 та 3 статті 6 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Відповідно до статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до вимог Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування рішення є порушення судом норм матеріального чи процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про те, що при розгляді справи судом першої інстанції було допущено неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Судова колегія дійшла висновку про те, що підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні, а тому відхиляє апеляційну скаргу і залишає судове рішення без змін.

Керуючись статтями 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області в особі Бахмутського міського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 18 квітня 2019 року у справі № 200/1914/19-а - залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 18 квітня 2019 року у справі №200/1914/19-а - залишити без змін.

Повне судове рішення складено 24 липня 2019 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з 24 липня 2019 року та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: Т.Г. Гаврищук

Судді: А.А. Блохін

І.В. Сіваченко