Справа № 620/873/19
Суддя: Мельничук Володимир Петрович
Дата ухвалення: 2019-07-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 620/873/19 Головуючий у І інстанції - Скалозуб Ю.О.
Суддя-доповідач - Мельничук В.П.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 липня 2019 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого-судді: Мельничука В.П.

суддів: Ісаєнко Ю.А., Лічевецького І.О.,

при секретарі: Андрієнко Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду, згідно з ст. 229 КАС України апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ "Дельта Банк" Кадирова Владислава Володимировича на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 20 травня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ "Дельта Банк" Кадирова Владислава Володимировича, третя особа: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб про зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 звернулась до Чернігівського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ "Дельта Банк" Кадирова Владислава Володимировича, третя особа: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, в якому просила:

- зобов`язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Дельта Банк» подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб інформацію щодо включення позивача до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладом за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб згідно договору № 004-24504-160115 від 16.01.2015 року.

В обґрунтування своїх вимог Позивачем вказано, що отримані банком кошти повинні бути повернуті відповідно до договору з нарахуванням встановленої договором суми процентної ставки, проте, відповідачем допущено протиправну бездіяльність, яка полягає у незаконній відмові відшкодування за вкладом за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, внаслідок чого позивач звернувся до суду з даними вимогами.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 20 травня 2019 року адміністративний позов задоволено повністю.

Зобов`язано Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію акціонерного товариства "Дельта Банк" подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб інформацію щодо включення ОСОБА_1 до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладом за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб згідно договору № 004-24504-160115 від 16.01.2015 року.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ "Дельта Банк" Кадирова Владислава Володимировича подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким відмовити у повному обсязі у задоволенні адміністративного позову.

В апеляційній скарзі Відповідач посилається на порушення судом першої інстанції норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи по суті.

Зокрема, Відповідач зазначає, що кошти на рахунок Позивача фактично вносились третіми особами, шляхом безготівкового перерахування, що є порушенням приписів нормативно-правових актів Національного банку України, а саме операція є незаконною та такою, що порушує не тільки приписи законодавства, а також суперечить договірним умовам.

Позивачем та Третьою особою відзиви на апеляційну скаргу не подавались.

Згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, оскільки учасники справи у судове засідання не з`явились.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено, що 16 січня 2015 року між ОСОБА_1 та ПАТ ''Дельта Банк'' було укладено договір банківського вкладу (депозиту) № 004-24504-160115 ''Найкращий від Миколая'' у гривнях, відповідно до якого сума вкладу складала 190 000 грн. та була залучена на строк по 16 квітня 2015 року включно. Банк відкриває вкладнику вкладний (депозитний) рахунок № НОМЕР_1 , відповідно до п. 1.6. договору банківського вкладу (депозиту).

Також, між Позивачем та ПАТ ''Дельта Банк'' було укладено додаткову угоду № 1 від 16.01.2015 року до вказаного договору банківського вкладу, відповідно до якої сторони домовились викласти п. 1.8. статті 1 договору в наступній редакції: ''Зарахування вкладу на рахунок здійснюється з власного поточного або вкладного (депозитного) рахунку вкладника, відкритого в банку, або шляхом перерахування з відкритого в банку поточного рахунку іншої фізичної особи-резидента, або готівкою через касу банку в день укладення сторонами цього договору. Виключно для цілей цього договору сторони домовились, що п.5.11. Правил до відносин, що виникають на підставі цього договору, не застосовуються. У разі, якщо в день укладання сторонами цього договору не буде здійснено зарахування/перерахування коштів, що становлять суму вкладу на рахунок, цей договір вважається таким, що не був укладений''.

Згідно платіжного доручення № 44447818 від 16 січня 2015 року, ОСОБА_2 перерахувала ОСОБА_1 на її вкладний (депозитний) рахунок номер НОМЕР_1 грошові кошти у розмірі 190 000 грн.

02 березня 2015 року постановою Правління Національного банку України № 150 ''Про віднесення публічного акціонерного товариства ''Дельта Банк'' до категорії неплатоспроможних'', банк віднесено до категорії неплатоспроможних. 02.03.2015 року виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення № 51 ''Про запровадження тимчасової адміністрації у публічному акціонерному товаристві ''Дельта Банк'', згідно з яким з 03.03.2015 року розпочато процедуру виведення ПАТ ''Дельта Банк'' з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації, призначено уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ ''Дельта Банк'' Кадирова В.В.

02 жовтня 2015 року постановою Національного банку України № 664 відкликано банківську ліцензію та ліквідовано АТ ''Дельта Банк'', відповідно до рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №181 від 02.10.2015 року розпочато процедуру ліквідації ПАТ ''Дельта Банк'' з 05.10.2015 року по 04.10.2017 року включно.

Згідно протоколу від 15 вересня 2015 року засідання комісії з перевірки правочинів (договорів) за вкладними операціями АТ ''Дельта Банк'', було затверджено результати перевірки, якими виявлено правочини (договори) за вкладними операціями, які є нікчемними відповідно до п.7 ч.3 статті 38 Закону України ''Про систему гарантування вкладів фізичних осіб''. З додатку №1 до протоколу засідання комісії з перевірки правочинів (договорів) за вкладними операціями АТ ''Дельта Банк'' від 15.09.2015 року вбачається, що договір № 004-24504-160115 від 16.01.2015 року, укладений між ОСОБА_1 та ПАТ ''Дельта Банк'', включено до переліку нікчемних правочинів за № 1375.

Наказом Тимчасової адміністрації ПАТ ''Дельта Банк'' № 813 від 16 вересня 2015 року, було наказано застосувати наслідки нікчемності договорів банківського вкладу (депозиту), що є нікчемними з підстав, визначених п. 7 ч. 3 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" та перелік яких наведено у додатку №1 до цього наказу. З додатків №1, №2 до наказу № 813 від 16.09.2015 року вбачається, що договір № 004-24504-160115 від 16.01.2015 року, який було укладено між ОСОБА_1 та банком, було включено до переліку нікчемних договорів.

Задовольняючи адміністративний позов суд першої інстанції виходив з того, що Позивач, як вкладник АТ "Дельта Банк", що має відкритий у цьому банку рахунок, та на який у встановленому договором порядку було зараховано кошти, має гарантоване право на відшкодування суми вкладу в межах суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами. Сума вкладу не перевищує граничного розміру і складає 190 000 грн. Підставою для виплати цих коштів Позивачу є включення його до Переліку вкладників та до Загального реєстру вкладників. Таким чином, суд першої інстанції дійшов висновку, що Позивач має підстави для включення інформації щодо нього до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, а відтак і до Загального реєстру відшкодувань вкладникам для здійснення виплат.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції та вважає його обґрунтованим з огляду на таке.

Так, Законом України ''Про систему гарантування вкладів фізичних осіб'' встановлені правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків.

За приписами частини 1 статті 3 Закону України ''Про систему гарантування вкладів фізичних осіб'' Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків у випадках, встановлених цим Законом. Аналіз функцій Фонду, регламентованих положеннями статей 4, 26, 27, 37, 38 Закону України ''Про систему гарантування вкладів фізичних осіб'' свідчить про те, що Фонд гарантування вкладів фізичних осіб приймає участь у правовідносинах у різних статусах: з одного боку, він ухвалює обов`язкові для банків та інших осіб рішення, а з іншого, здійснює повноваження органів управління банку, який виводиться з ринку, тобто представляє банк у приватноправових відносинах з третіми особами.

Згідно частин 1,2,10 статті 38 Закону України ''Про систему гарантування вкладів фізичних осіб'', Фонд (уповноважена особа Фонду) зобов`язаний забезпечити збереження активів і документації банку, зокрема, протягом дії тимчасової адміністрації забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених ч.3 даної статті.

За результатами перевірки, здійсненої відповідно до статті 38 Закону України ''Про систему гарантування вкладів фізичних осіб'', виявляються правочини, які є нікчемними в силу приписів (на підставі) закону.

При виявленні таких правочинів Фонд, його уповноважена особа чи банк не наділені повноваженнями визнавати або встановлювати правочини нікчемними.

Правочин є нікчемним не за рішенням уповноваженої особи Фонду, а відповідно до закону.

Такий правочин є нікчемним з моменту укладення на підставі частини 2 статті 215 ЦК України та частини 3 статті 38 Закону України ''Про систему гарантування вкладів фізичних осіб'' незалежно від того, чи проведена перевірка правочинів, передбачена ч.2 статті 38 даного Закону, і видане з цього приводу рішення.

Наслідки нікчемності правочину також настають для сторін у силу вимог закону. Рішення уповноваженої особи Фонду не є підставою для застосування таких наслідків. Таке рішення є внутрішнім розпорядчим документом, яке прийнято уповноваженою особою, що здійснює повноваження органу управління банку.

Зазначена позиція висловлена в постановах Великої Палати Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 910/24198/16, від 04 липня 2018 року у справі № 819/353/16, від 03 жовтня 2018 року у справі № 826/4280/16.

При цьому, колегія суддів вважає безпідставними посилання Відповідача в апеляційній скарзі на ті обставини, що договір банківського вкладу (депозиту) ''Найкращий від Миколая'' у гривнях від 16 січня 2015 року № 004-24504-160115 є нікчемним на підставі п. 7 ч. 3 ст. 38 Закону України ''Про систему гарантування вкладів фізичних осіб'', оскільки зазначена норма закону визначає підстави визнання нікчемними правочинів (договорів) неплатоспроможного банку, в той час, як спірний договір було укладено, коли АТ ''Дельта Банк'' на підставі постанови Національного банку України від 30.10.2014 року № 692/БТ було віднесено до категорії проблемних.

За даних обставин, договір банківського вкладу (депозиту) ''Найкращий від Миколая'' у гривнях № 004-24504-160115 від 16 січня 2015 року не може вважатися нікчемним, він є оспорюваним з огляду на його невизнання Аідповідачем, проте, Аідповідач з відповідним позовом до ОСОБА_1 не звертався.

Згідно приписів статті 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Таким чином, договір банківського вкладу (депозиту) ''Найкращий від Миколая'' у гривнях № 004-24504-160115 від 16 січня 2015 року станом на час розгляду даної справи є дійсним, при цьому Позивач вважається вкладником за даним договором.

При цьому, відповідно до п. 3 ст. 2 Закону України ''Про систему гарантування вкладів фізичних осіб'' вклад - кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти.

Вкладником є фізична особа (у тому числі фізична особа - підприємець), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката (п. 3 ст. 2 Закону України ''Про систему гарантування вкладів фізичних осіб'').

Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку (ч. 1 ст. 3 Закону України ''Про систему гарантування вкладів фізичних осіб'').

За приписами ч. 1 ст. 26 Закону України ''Про систему гарантування вкладів фізичних осіб'' Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200 000,00 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

Відповідно до ч .1-3 ст. 27 Закону України ''Про систему гарантування вкладів фізичних осіб''уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку. Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню. Уповноважена особа Фонду зазначає у переліку вкладників суму відшкодування для кожного вкладника, яка розраховується виходячи із сукупного обсягу всіх його вкладів у банку та нарахованих процентів. Нарахування процентів за вкладами припиняється з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Згідно з ч. 5 ст. 27 Закону України ''Про систему гарантування вкладів фізичних осіб''протягом шести днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр вкладників для здійснення виплат відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку вкладників. Фонд публікує оголошення про відшкодування коштів вкладникам у газетах "Урядовий кур`єр" або "Голос України" та на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет не пізніше ніж через сім днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Відповідно ч. 6 ст. 27 Закону України ''Про систему гарантування вкладів фізичних осіб'' уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію формує перелік вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до ч.4 ст.26 цього Закону.

Відповідно до пунктів 3-5 Розділу ІІІ Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 09.08.2012 року № 14 (далі - Положення) уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує та подає до Фонду повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду (додаток 8), із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню (далі - Перелік), перелік вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до пунктів 4 - 6 ч.4 ст.26 Закону, а також перелік осіб, які на індивідуальній основі отримують від банку проценти за вкладом на більш сприятливих договірних умовах, ніж звичайні, або мають інші фінансові привілеї від банку. Перелік складається станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку і включає суму відшкодування для кожного вкладника, яка розраховується, виходячи із сукупного обсягу всіх його вкладів у банку та нарахованих процентів (зменшених на суму податку), але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку.

Пунктами 2, 3 Розділу IV Положення визначено, що Фонд складає на підставі Переліку загальний Реєстр вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, за формою, наведеною у додатку 11 до цього Положення. Загальний Реєстр складається на паперових та електронних носіях. Загальний Реєстр на паперових носіях (пронумерованих, прошитих) підписується відповідальною особою, яка його склала, та засвідчується підписом директора-розпорядника та відбитком печатки Фонду, на електронних носіях - на CD-дисках у csv файлі. Дані на паперових та електронних носіях повинні бути ідентичними.

З аналізу викладених норм слідує, що процедура визначення вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами, включає декілька етапів, а саме: складення уповноваженою особою Фонду переліку вкладників та визначення розрахункових сум відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду; передача уповноваженою особою Фонду сформованого переліку вкладників до Фонду; складення Фондом на підставі отриманого переліку вкладників Загального Реєстру та його затвердження.

Між тим, Позивача не включено до переліку вкладників з підстав виявлення ознак нікчемності правочину.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи підтверджується, що 16 січня 2015 року між ПАТ ''Дельта Банк'' та ОСОБА_1 було укладено додаткову угоду № 1 до Договору № 004-24504-160115 від 16 січня 2015 року банківського вкладу (депозиту) "Найкращий від Миколая" у гривнях, згідно якої сторони домовились викласти пункт 1.8 статті 1 Договору в наступній редакції: « 1.8. ''Зарахування вкладу на рахунок здійснюється з власного поточного або вкладного (депозитного) рахунку вкладника, відкритого в банку, або шляхом перерахування з відкритого в банку поточного рахунку іншої фізичної особи-резидента, або готівкою через касу банку в день укладення сторонами цього договору. Виключно для цілей цього договору сторони домовились, що п. 5.11. Правил до відносин, що виникають на підставі цього договору, не застосовуються. У разі, якщо в день укладання сторонами цього договору не буде здійснено зарахування/перерахування коштів, що становлять суму вкладу на рахунок, цей договір вважається таким, що не був укладений».

Більше того, положеннями Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" не передбачено обов`язкового внесення саме готівкових коштів на банківський (депозитний) рахунок особисто вкладником, оскільки в статті 2 Закону зазначено, що вкладом також є кошти в безготівковій формі, які надійшли для вкладника.

Статтею 1062 Цивільного кодексу України встановлено, що на рахунок за банківським вкладом зараховуються грошові кошти, які надійшли до банку на ім`я вкладника від іншої особи, якщо договором банківського вкладу не передбачено інше. При цьому вважається, що вкладник погодився на одержання грошових коштів від іншої особи, надавши їй необхідні дані про рахунок за вкладом. Кошти, помилково зараховані на рахунок вкладника, підлягають поверненню відповідно до статті 388 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 10.12 Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженої постановою Правління Національного банку України № 492 від 12.11.2003 року та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17.12.2003 року за № 1172/8493 (далі - Інструкція № 492), кошти на вкладний (депозитний) рахунок фізичної особи можуть бути внесені вкладником готівкою, перераховані з іншого власного вкладного (депозитного) або поточного рахунку. Після закінчення строку або настання інших обставин, визначених законодавством України чи договором банківського вкладу, кошти з вкладного (депозитного) рахунку повертаються вкладнику шляхом видачі готівкою або в безготівковій формі на зазначений у договорі рахунок вкладника для повернення коштів чи за заявою вкладника на інший його рахунок. На вкладний (депозитний) рахунок фізичної особи можуть зараховуватися кошти, які надійшли на ім`я власника рахунку від іншої особи, якщо договором банківського вкладу не передбачено інше. У цьому разі вважається, що власник рахунку погодився на одержання грошових коштів від іншої особи, надавши їй необхідні дані про свій вкладний (депозитний) рахунок.

Згідно із пунктом 10.19 Інструкції № 492 на вкладний (депозитний) рахунок в іноземній валюті фізичної особи - резидента зараховуються: готівкова валюта внесена/переказана власником рахунку; валюта, перерахована з власного поточного або власного вкладного (депозитного) рахунку в іноземній валюті; валюта від здійснення уповноваженим банком за дорученням власника рахунку операцій з обміну валюти відповідно до нормативно-правових актів Національного банку з питань торгівлі іноземною валютою та умов договору банківського вкладу; кошти, перераховані з поточного рахунку іншої фізичної особи, якщо це передбачено договором банківського вкладу; нараховані проценти (дохід в іншій формі) за вкладом (депозитом), якщо це передбачено договором.

Відповідно до статті 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідачем доказів на підтвердження факту того, що дії ОСОБА_1 щодо перерахування коштів на депозитний рахунок позивача, суперечать закону не надано.

Відтак, колегія суддів дійшла висновку, що оскільки дії ОСОБА_2 щодо перерахування коштів з власного банківського рахунку на рахунок Позивача відповідають вимогам законодавства, то спірний договір вкладу не передбачає жодних умов, які б надавали не встановлені законом переваги будь-яким кредиторам банку. На думку колегії суддів, надходження коштів на рахунок Позивача з рахунку іншої особи не свідчить про нікчемність ні договору вкладу, ні самої транзакції щодо перерахування коштів, оскільки ці правочини вчинені у межах чинного законодавства, що регулює договірні відносини та відносини у сфері банківської діяльності.

З вищевикладеного вбачається, що Позивач є вкладником банку, на якого розповсюджуються гарантії на відшкодування вкладу за рахунок коштів Фонду у межах гарантованої суми у розмірі 1900 000 грн.

Доводи апелянта щодо нікчемності договору банківського вкладу з мотивів перерахування коштів на рахунок Позивача іншою фізичною особою не ґрунтуються на нормах законодавства.

Крім того, Відповідач стверджує, що договір банківського вкладу (депозиту) № 004-24504-160115 від 16 січня 2015 року є нікчемним, оскільки був укладений в період дії постанови Національного банку України № 692/БТ від 30.10.2014 року "Про віднесена ПАТ "Дельта Банк" до категорії проблемних", що на думку відповідача свідчить про штучність та фіктивність створення правових підстав для тримання коштів, що перевищують суми гарантованого відшкодування.

Однак, такі доводи колегія сужжів відхиляє, оскільки постановою Національного банку України від 30.10.2014 року № 692/БТ "Про віднесена ПАТ "Дельта Банк" до категорії проблемних" ПАТ "Дельта Банк" віднесено до категорії проблемних якою, зокрема, банку було заборонено проведення будь-яких операцій, за результатами яких збільшується гарантована сума відшкодування за вкладами фізичних осіб Фондом, крім договорів, укладених до набрання чинності Постановою, умовами яких передбачено поповнення вкладів фізичних осіб за рахунок відсотків, а з матеріалів справи вбачається, що Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб керівників структурних підрозділів ПАТ "Дельта Банк" повідомлено про обмеження застосовані вказаною постановою - 15.01.2015 року.

Частиною 6 статті 67 Закону України "Про банки та банківську діяльність" передбачено право Національного банку України запровадження особливого режиму контролю за діяльністю банку та призначення куратора банку. Особливий режим контролю є додатковим інструментом банківського нагляду, що використовується, як правило, одночасно із заходами впливу, встановленими статтею 73 цього Закону. Під час здійснення особливого режиму контролю за діяльністю банку, Національний банк України має право заборонити банку використовувати для розрахунків прямі кореспондентські рахунки та/або вимагати від банку проведення розрахунків виключно через консолідований кореспондентський рахунок.

Статтею 75 Закону України "Про банки та банківську діяльність" передбачено обов`язок Національного банку України прийняти рішення про віднесення банку до категорії проблемних відповідно критеріїв, визначених в ньому. Рішення Національного банку України про віднесення банку до категорії проблемного є банківською таємницею. Національний банк України має право заборонити проблемному банку використовувати для розрахунків прямі кореспондентські рахунки та/або вимагати від проблемного банку проведення розрахунків виключно через консолідований кореспондентський рахунок.

Пунктом 5.1 глави 5 Положення про застосування Національним банком України заходів впливу за порушення банківського законодавства затвердженого постановою Правління національного банку України № 346 від 17.08.2012 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17.09.2012 рокуза № 1590/21902 встановлено, що Національний банк України має право запровадити особливий режим контролю за діяльністю банку та призначити куратора банку у випадках, передбачених нормативно-правовими актами Національного банку.

Згідно з пунктами 5.2, 5.3 розділу 5 зазначеного Положення Національний банк України для здійснення особливого режиму контролю за діяльністю банку одночасно з призначенням куратора банку може залучати фахівців з бухгалтерського обліку, юридичних питань, з питань платіжних систем, інформаційних технологій та з інших питань. Рішення про запровадження особливого режиму контролю за діяльністю банку та призначення куратора банку, строк дії особливого режиму контролю за діяльністю банку та повноважень куратора банку, повноваження куратора банку, відміну/дострокову відміну запровадження особливого режиму контролю за діяльністю банку та призначення куратора банку приймає Правління Національного банку України.

Отже, вказаними законодавчими актами не встановлено заборони банку після визнання його проблемним укладати договори, відкривати поточні рахунки та зараховувати на рахунок кошти.

Крім того, рішення Національного банку України про віднесення банку до категорії проблемного є банківською таємницею, а отже Позивач не міг знати про віднесення ПАТ "Дельта Банк" до категорії проблемних.

З огляду на зазначене, колегія суддів вважає необґрунтованими посилання Відповідача на пункт 7 частини 3 статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", як на підставу для віднесення договору банківського вкладу (депозиту) № 004-24504-160115 від 16 січня 2015 року.

Також, докази визнання у встановленому законом порядку недійсним договору банківського вкладу (депозиту) № 004-24504-160115 від 16 січня 2015 року.

Відповідно до положень пункту 6 розділу ІІІ Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 14 від 09.08.2012 року та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 07.09.2012 року за № 1548/21860, відповідач наділений повноваженнями на подання додаткової (уточнюючої) інформації про вкладників, які мають право на відшкодування.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог щодо зобов`язання Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Дельта Банк» подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб інформацію щодо включення позивача до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладом за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб згідно договору № 004-24504-160115 від 16.01.2015 року.

Отже, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Згідно частини 1 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 цього КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, який відповідачем в даному випадку не виконаний.

Положеннями ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Розглянувши доводи Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ "Дельта Банк" Кадирова Владислава Володимировича викладені в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства України, колегія суддів вважає, що судове рішення постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування не вбачається, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. ст. 229, 241, 242, 243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ "Дельта Банк" Кадирова Владислава Володимировича залишити без задоволення, а рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 20 травня 2019 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий-суддя: В.П. Мельничук

Судді: Ю.А. Ісаєнко

І.О. Лічевецький

Повний текст складено 25.07.2019 року.