Справа № 420/1665/19
Суддя: Бжассо Н. В.
Дата ухвалення: 2019-07-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/1665/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня 2019 року Одеський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Бжассо Н.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Одесі за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області, за результатом розгляду якого, з урахуванням заяви про зміну предмета позову, позивач просить суд:

визнати протиправною бездіяльність Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківської області щодо неприйняття у встановлений законом спосіб рішення про надання ОСОБА_1 дозволу на розробку проекту землеустрою, щодо відведення у власність земельної ділянки площею до 2,00 га для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території біля села Яблуниця, Яремчанської міської ради, Івано-Франківської області;

зобов`язати Головне управління Держгеокадастру в Івано-Франківської області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 30.01.2019 року про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність загальною (орієнтовною) площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території біля села Яблуниця, Яремчанської міської ради, Івано-Франківської області та наддати відповідний дозвіл або відмовити на надані згаданого дозволу, виключно з підстав визначених ч. 7 ст. 118 ЗК України.

В обґрунтування позову позивач зазначив, 31 січня 2019 року він звернувся до Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області з заявою про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, яка розташована за межами населеного пункту села Яблуниця Яремчанської міської ради Івано-Франківської області у власність орієнтовною площею до 2,0 га для ведення особистого селянського господарства. В заяві, яку відповідач отримав 06.02.2019 року, зазначалося що бажана земельна ділянка розташована між земельними ділянками з кадастровим номером НОМЕР_1 та ділянкою НОМЕР_2 . До заяви Додався графічний малюнок, де також схематично було зображено бажану земельну ділянку із зазначенням кадастрових номерів прилеглих ділянок. Також, для здійснення перевірки державним органом факту, що ОСОБА_1 безоплатно не отримувалась у власність земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства, він наддав копії всіх сторінок паспорту громадянина України та копію довідки про присвоєння реєстраційного номера платника податків. За результатами розгляду заяви позивача Головне управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області листом за вих. №М-137/0/202/0/20-19 від 05.03.2019 повідомило, що з представлених матеріалах долучених до клопотання неможливо встановити чи запитувана ділянка знаходиться за межами населеного пункту с. Яблуниця, і чи відноситься до земель сільськогосподарського призначення державної власності. На думку позивача, Головним управлінням Держгеокадастру в Івано-Франківській області було протиправно не надано йому вищевказаного дозволу, оскільки статтею 118 ЗК України передбачено виключний перелік підстав для відмови у наданні відповідного дозволу, при цьому в оскарженій ОСОБА_1 відмові, жодну із них не зазначено. При цьому, чинним законодавством не передбачено права територіального управління Держгеокадастру відступати від положень ч. 7 статті 118 ЗК України. Крім того, на думку позивача, необізнаність відповідача стосовно того, чи знаходиться запитувана ділянка за межами населеного пункту с. Яблуниця, та чи відноситься вона до земель сільськогосподарського призначення державної власності, є дуже вибірковою, оскільки відносно ділянки з кадастровим номером НОМЕР_1 , яка розташована поруч та стосовно якої відповідач видав два накази, про які відомо позивачу, відповідач не мов будь-яких вагань з приводу надання дозволів. З наведеного випливає, що на час розгляду заяви відповідач точно знав, що бажана земельна ділянка знаходиться за межами населеного пункту с. Яблуниця, та відноситься до земель сільськогосподарського призначення державної власності.

Ухвалою суду від 28.03.2019 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання на 23.04.2019 року.

23.04.2019 року від представника відповідача надійшов відзив на адміністративний позов, з огляду на який, відповідач вважає доводи позовної заяви безпідставними та необґрунтованими, а отже такими, що не можуть бути задоволені. Представник відповідача зазначає, що в ході розгляду клопотання громадянина ОСОБА_1 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 2,0000 га для ведення особистого селянського господарства за межами с. Яблуниця Яблуницької сільської ради Яремчанської міської ради Івано-Франківської області, на виконання доручення Віце-прем`єр-міністра - Міністра регіонального розвитку, будівництва та житлового господарства України Гройсмана В.Б. від 08.10.2014 року № 37732/0/1-14 та рішення колегії Держземагенства України від 14.10.2014 року № 2/1 «Про обов`язкове направлення на розгляд до місцевих рад питань щодо розпорядження землями сільськогосподарського призначення державної власності» Головним управлінням було скеровано Яблуницькій сільській раді лист від 07.02.2019 року № 1-9-0.332-755/0/2-19. Листом від 15.02.2019 року № 67/02.2-11/18 Яблуницька сільська рада відмовила у погодженні надання Головним управління дозволу громадянину ОСОБА_1 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення вищезазначеної земельної ділянки у зв`язку із відсутністю достовірної інформації щодо належності (неналежності) вказаної земельної ділянки до земель ДП «Ворохтянське», а також відсутністю опису меж між ДП «Ворохтянське» та вказаним громадянином. Громадянином ОСОБА_1 не виконано вимог частин шостої статті 118 та частини другої статті 123 ЗК України, що згідно з ч. 7 ст. 118 та ч. 3 ст. 123 ЗК України, що є підставою для відмови. Таким чином, керуючись виключно положеннями чинного законодавства та листом від 05.023.2019 року № М-137/0-202/0/20-19 відповідачем надано вмотивовану відмову у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

02.05.2019 року від позивача надійшла відповідь на відзив на адміністративний позов, з огляду на яку, Головним доводом відповідача, яким останній обґрунтовує відмову в надані йому дозволу на розробку проекту землеустрою є посилання на наказ Держземагентства України від 15.10.2014 № 328, який було введено в дію рішенням колегії Держземагентства України від 14.10.2014, зокрема рішення колегії Держземагентства України № 2/1 «Про обов`язкове направлення на розгляд місцевих рад питань щодо розпорядження землями сільськогосподарського призначення державної власності», яким запроваджено з 15.10.2014 року обов`язкове врахування позиції органів місцевого самоврядування щодо розпорядження землями сільськогосподарського призначення державної власності. Разом з тим, статтею 118 Земельного кодексу України встановлено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених ст. 122 вказаного Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і технікоекономічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. Аналогічна правова норма міститься й у ст. 123 ЗК України. Аналіз наведених норм права дає можливість дійти висновку, що вищевказані положення рішення колегії Держземагентства України від 14.10.2014 № 2/1 суперечать нормам Земельного кодексу України, який має вищу юридичну силу ніж згадане рішення Держземагентства України та похідний наказ, а тому не повинні бути застосовані судом в силу приписів ч. 4 ст. 9 КАС України. В запереченні відповідача є посилання на лист Яблуницької сільської ради №67/02.2- 11/18 від 15.02.2019 року, але сам документ відсутній у матеріалах справи, що, на думку позивача, значно погіршує його процесуальне становище.

Ухвалою суду від 26.06.2019 року суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті на 24.07.2019 року.

24.07.2019 року від позивача надійшла заява про розгляд справи в порядку письмового провадження.

19.07.2019 року засобами електронного зв`язку від представника відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, згідно з яким, відповідач просить суд проводити підготовче засідання без його участі, а про початок розгляду справи по суті просить заздалегідь повідомити.

При цьому, суд зазначає, що підготовче засідання було закрите ще 26.06.2019 року та представник відповідача не надає суду жодних доказів на підтвердження поважності неявки у судове засідання.

Відповідно до ч. 1 ст. 205 КАС України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відповідно до ч. 9 ст. 205 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Відповідно до ч. 9 ст. 205 КАС України, справу розглянуто в порядку письмового провадження.

Суд розглянув матеріали справи, всебічно і повно з`ясував всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінив надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності та робить наступні висновки.

30.01.2019 року ОСОБА_1 звернувся до ГУ Держгеокадастру в Івано-Франківській області з клопотанням про передачу у власність безоплатно земельної ділянки, що розташована за межами населеного пункту с. Яблуниця Яблуницької сільської ради Яремчанської міської ради орієнтовний розмір земельної ділянки до 2,0000га із цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства (01.03) з метою подальшого розміщення пасіки, господарських будівель для потреб пасічного господарства та жилого будинку. Бажана земельна ділянка розташована між земельною ділянка розташована між земельною ділянкою з кадастровим номером № НОМЕР_1 та земельною ділянкою з кадастровим номером НОМЕР_2 .

До клопотання позивач надав: копію всіх сторінок паспорта громадянина України, копію довідки про присвоєння реєстраційного номера платника податків, графічний малюнок із зазначенням місця розташування вибраної ділянки, , копію першого аркушу Ветеренарно-санітарного паспорту пасіки, розташованої в Одесіькій області.

Відповідно до листа ГУ Держгеокадастру в Івано-Франківській області від 05.03.2019 року вих. № М-137/0-202/0/20-19, відповідач, посилаючись на неможливість встановлення з долучених до клопотання матеріалів чи запитувана земельна ділянка знаходиться за межами населеного пункту с. Яблуниця, і чи відноситься до земель сільськогосподарського призначення державної власності, відмовило позивачу у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 2,0000 га для ведення особистого селянського господарства за межами с. Яблуниця Яблуницької сільської ради Яремчанської міської ради.

Відповідно до ст.14 Конституції України, земля є основним національним багатством, і перебуває під особливою охороною держави.

Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Відповідно до положень ст. 2 ЗКУ, земельні відносини - це суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею.

Суб`єктами земельних відносин є громадяни, юридичні особи, органи місцевого самоврядування та органи державної влади.

Відповідно до положень ч.ч.1, 2, 3 ст. 123 ЗКУ, надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування.

Рішення зазначених органів приймається на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у разі: надання земельної ділянки із зміною її цільового призначення; формування нової земельної ділянки (крім поділу та об`єднання).

Особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки.

У клопотанні зазначаються орієнтовний розмір земельної ділянки та її цільове призначення. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування та розмір земельної ділянки, письмова згода землекористувача, засвідчена нотаріально (у разі вилучення земельної ділянки). Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Забороняється відмова у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок, місце розташування об`єктів на яких погоджено відповідним органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування згідно із статтею 151 цього Кодексу.

У разі якщо у місячний строк з дня реєстрації клопотання Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, не надав дозволу на розроблення документації із землеустрою або мотивовану відмову у його наданні, то особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, у місячний строк з дня закінчення зазначеного строку має право замовити розроблення документації із землеустрою без надання такого дозволу, про що письмово повідомляє Верховну Раду Автономної Республіки Крим, Раду міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування. До письмового повідомлення додається договір на виконання робіт із землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Умови і строки розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок визначаються договором, укладеним замовником з виконавцем цих робіт відповідно до типового договору. Типовий договір на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки затверджується Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 34 ч.1 ст.26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що питання регулювання земельних відносин вирішуються виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради.

Відповідно до ст.12 ЗК України, до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить:а) розпорядження землями територіальних громад; б) передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу; д) організація землеустрою.

Відповідно до ч.1 ст.116 ЗК України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Згідно ч.6 ст.118 ЗК України, громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Частиною 7 вказаної статті встановлено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

У відповідності до п."б" ч.1 ст.81 Земельного кодексу України, громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності.

При цьому, з огляду на зміст пп."в" ч.3 ст.116 Земельного кодексу України, безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Пунктом "б" ч. 1 ст. 121 Земельного кодексу України визначено, що громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах: для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара.

Отже, позивач має право на безоплатне отримання у власність земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства у розмірі не більше 2,0 гектара кожна.

З огляду на норми викладеного вище законодавства, підставою відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Таким чином, ч.7 ст.118 Земельного кодексу України визначає вичерпний перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства.

Суд зазначає, що під час звернення позивача до ГУ Держгеокадастру в Івано-Франківській області, ОСОБА_1 надав всі необхідні документи, передбачені Земельним кодексом України, а отже відмова у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою із посиланням на неможливість відповідачем встановлення факту знаходження земельної ділянки за межами населеного пункту с Яблуниця та належності до земель сільськогосподарського призначення є протиправною.

При цьому, суд не приймає до уваги посилання відповідача у відзиві на адміністративний позов на лист Яблуницької сільської ради від 15.02.2019 року № 67/02.2-11/18, яким остання відмовила у погодженні надання Головним управління дозволу громадянину ОСОБА_1 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення вищезазначеної земельної ділянки у зв`язку із відсутністю достовірної інформації щодо належності (неналежності) вказаної земельної ділянки до земель ДП «Ворохтянське», а також відсутністю опису меж між ДП «Ворохтянське» та вказаним громадянином, оскільки відповідач не надав відповідного листа у якості додатків до відзиву на адміністративний позов та наведена обставина, також, не є підставою для відмови у відповідності до вимог ч. 7 ст. 118 ЗК України.

При цьому, суд зазначає, що вимога позивача про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо неприйняття у встановлений законом спосіб рішення про надання ОСОБА_1 дозволу на розробку проекту землеустрою, щодо відведення у власність земельної ділянки площею до 2,00 га для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території біля села Яблуниця, Яремчанської міської ради, Івано-Франківської області до задоволення не належить, оскільки в даному випадку відповідач по відношенню до позивача не допустив бездіяльності, а навпаки, вчинив дії щодо розгляду заяви позивача, проте прийняв за результатом розгляду заяви рішення про відмову у її задоволенні, яке є протиправним.

У зв`язку із викладеним, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог на підставі ч. 2 ст. 9 КАС України та визнати протиправною відмову відповідача у наданні дозволу ОСОБА_1 на розробку проекту землеустрою, що оформлена листом від 05.03.2019 року вих. № М-137/0-202/0/20-19.

З огляду на встановлені судом обставини, суд вважає такою, що належить до задоволення вимогу позивача про зобов`язання Головне управління Держгеокадастру в Івано-Франківської області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 30.01.2019 року про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність загальною (орієнтовною) площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території біля села Яблуниця, Яремчанської міської ради, Івано-Франківської області та наддати відповідний дозвіл або відмовити на надані згаданого дозволу, виключно з підстав визначених ч. 7 ст. 118 ЗК України.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно зі ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З урахуванням вищевикладеного, суд робить висновок, що адміністративний позов належить до часткового задоволення.

Керуючись ст.ст.2, 3, 6, 8, 9, 11, 73, 74, 75, 76, 77, 94, 173-183, 192-228, 243, 245, 246, 250, 262, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Задовольнити частково адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії.

Визнати протиправною відмову Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області у наданні дозволу ОСОБА_1 на розробку проекту землеустрою, що оформлена листом від 05.03.2019 року вих. № М-137/0-202/0/20-19.

Зобов`язати Головне управління Держгеокадастру в Івано-Франківської області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 30.01.2019 року про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність загальною (орієнтовною) площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території біля села Яблуниця, Яремчанської міської ради, Івано-Франківської області та наддати відповідний дозвіл або відмовити у надані дозволу, виключно з підстав визначених частиною 7 статті 118 Земельного кодексу України.

В іншій частині позову - відмовити.

Відповідно до статті 255 КАС України рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду

Згідно з частиною першою статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту рішення.

Апеляційна скарга подається учасниками справи відповідно до п.15.5 ч.1 розділу VІІ «Перехідні положення» КАС України через Одеський окружний адміністративний суд до Одеського апеляційного адміністративного суду.

Позивач - ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 ).

Відповідач - Головне управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області (адреса: вул. академіка Сахарова, буд. 34-А, м. Івано-Франківськ, 76014, ).

Повний текст рішення виготовлений та підписаний судом 26 липня 2019 року.

Суддя Н.В. Бжассо

.