Справа № 540/20/19
Суддя: Пекний А.С.
Дата ухвалення: 2019-07-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2019 р.м. ХерсонСправа № 540/20/19
15 год. 58 хв.

Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Пекного А.С.,

при секретарі: Рябчич А.М.,

за участю представника відповідача Гордієнко Є.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом Комунального підприємства "Міський водоканал" до Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення,

встановив:

Комунальне підприємство "Міський водоканал" (далі-позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі (далі-відповідач), в якому просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення від 12.09.2018 р. № .

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що за результатами камеральної перевірки, проведеної Головним управлінням ДФС у Херсонській області складено акт від 08.05.2018 за №1478/21-22-12-01/32218122 «Про результати камеральної перевірки дотримання термінів реєстрації податкових накладних та розрахунків коригування до таких податкових накладних в ЄРПН КП «Міський водоканал» за жовтень 2015 року-березень 2017 року», у якому зафіксовано, що за результатами аналізу ІС «Архів електронної звітності» підсистема «Реєстр податкових накладних» та податкової звітності по податку на додану вартість за період з січня по березень 2017 року встановлено відсутність реєстрації протягом граничного строку, передбаченого статтею 201 ПК України, податкових накладних та/або розрахунків коригування до таких податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних та визначено про порушення термінів реєстрації податкових накладних за жовтень 2015 року - березень 2017 року, за яке передбачена відповідальність пунктом 120-1.2 статті 120-1 розділу II ПК України.

За результатами вказаної перевірки, контролюючим органом прийнято податкове повідомлення-рішення від 12.06.2018 за №, яким визначено суму податкового зобов`язання з податку на додану вартість в сумі 967311,19 грн., застосовано штраф у розмірі 50% у сумі 967311,19 грн. Вважаючи зазначене податкове повідомлення-рішення протиправним, позивач оскаржив його в адміністративному та судовому порядку. Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 03.12.2018р. у справі №2140/1891/18 визнано протиправним та скасовано вказане податкове повідомлення-рішення.

Однак, 21.09.2018 року позивач отримав від ГУ ДФС у Херсонській області податкове повідомлення-рішення від 12.09.2018 за №, яким визначено суму тотожного податкового зобов`язання з податку на додану вартість в сумі 967311,19 грн., яким застосовано ще один штраф у розмірі 50% у сумі 967311,19 грн., а також зобов`язує повторно сплати грошове зобов`язання за актом перевірки від 08.05.2018 за №1478/21-22-12-01/32218122.

Податкове повідомлення-рішення від 12.09.2018 за № позивач вважає протиправним з огляду на те, що штрафні санкції, які застосовані до позивача за не реєстрацію податкових накладних за період з жовтня 2015 року по березень 2017 року, є неправомірним, оскільки дане порушення виникло не з вини КП "Міський водоканал", а внаслідок бездіяльності податкового органу щодо не відображення в системі електронного адміністрування ПДВ сплаченої суми субвенції в розмірі 2819928,78 грн., отриманої з липня по грудень 2015 року, та в розмірі 2162611,72 грн., отриманої у 2017 році. Внаслідок цього позивачу штучно занижено ліміт для реєстрації податкових накладних, через що підприємство позбавлено можливості реєструвати податкові накладні по теперішній час.

17.07.2018 року, листом №23420/6/99-99-12-03-01-15 датованого 13.07.2018р. від ДФС України на лист від 01.06.2018р. за вих. №698/05 позивача щодо зарахування різниці в тарифах за 2015р., 2017р. було повідомлено, що ДФС отримало з Державної казначейської служби України інформацію про суб`єктів господарювання щодо зарахування до бюджету сум ПДВ у межах розрахунків погашення заборгованості з різниці в тарифах, яка зокрема включає дані щодо КП «Міський водоканал» у сумі 1 057 932,0 грн., а також те що по КП «Міський водоканал ГУ ДФС у Херсонській області підтверджено суму у розмірі 1 014 172,59 грн., на яку збільшено показник суми, на яку платник має право реєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування у СЕА ПДВ. ДКСУ повідомила своїм листом від 14.06.2018 №12- 08/260-9803 про те, що на підставі надісланих ДФС коригуючи реєстрів від 26.05.2017 №2899645, №2899656, №2899650, №2899654, №2899647 Казначейство 26.05.2017 зменшило комунальному підприємству «Міський водоканал» суму наявного залишку узгоджених податкових зобов`язань не сплачених до бюджету, строк сплати яких настав, що обліковувалась Казначейством до виконання в повному обсязі на загальну суму 1 014 172,59 грн.

Однак, на сьогодні ДФС України не зараховано на відповідному електронному рахунку з податку на додану вартість комунального підприємства «Міський водоканал» на загальну суму З 968 367,80 грн., які було сплачено за договором №2 від 14.07.2015р., згідно платіжного доручення №31 від 31.07.2015р. на суму у 1 429 356,01 грн. (залишок суми у розмірі 415 183,50 гри.), за договором №7 від 14.08.2015р., згідно платіжного доручення №33 від 31.08.2015р. суму у розмірі 332 640,77 грн.; за договором №26 від 04.12.2015р., згідно платіжного доручення №42 від 14.12.2015р. суму у розмірі 1 031 811,96 грн.; за договором №36 від 23.12.2015р., згідно платіжного доручення №53 від 25.12.2015р. суму у розмірі 26 120,04 грн.; за договором №2 від 20.07.2017р., згідно платіжного доручення №74 від 05.09.2017р. суму розмірі 2 162 611,72 грн.

Таким чином, комунальне підприємство КП «Міський водоканал» не має можливості здійснювати реєстрацію податкових накладних в ЄДРПН контрагентам при здійсненні своєчасних розрахунків у повному обсязі нарахованих податкових зобов`язань з податку на додану вартість за що отримує штрафні санкції за несвоєчасну їх реєстрацію на суму податку на додану вартість визначеної у податкових накладних.

Також позивач зазначає, що враховуючи, що обов`язковою умовою для застосування штрафу у розмірі 50% за відсутність реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування суми ПДВ на підставі п.200-1.2 ст.200-1 ПК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) є наявність вини платника щодо умисної не реєстрації податкових накладних та розрахунків коригування в ЄРПН, відповідачем неправомірно застосовано до позивача штраф у розмірі 50% у зв`язку з тим, що вина підприємства відсутня.

Враховуючи вищевикладене, позивач просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 12.09.2018 р. № .

Ухвалою від 04.01.2019р. позов залишено без руху з наданням позивачу строку на усунення недоліків. Ухвала виконана, недоліки позову усунуті.

Ухвалою від 21.01.19 відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання на 04.02.19 о 14:00 год.

Ухвалою суду від 04.02.2019р. задоволено клопотання сторін та відкладено підготовче засідання.

06 лютого 2019р. відповідачем надано до суду відзив на позовну заяву, зі змісту якого убачається, що останній заперечує проти позову з наступних підстав. Зокрема податковий орган зазначає, що позивачем на порушення вимог п.201.10 ст.201 ПК України за період з жовтня 2015 року по березень 2017 року не здійснено реєстрацію податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних в ЄРПН на суму податкових зобов`язань 1934622,38 грн., в тому числі за період з 01.10.2015 р. по 31.12.2016 р. що підлягають наданню покупцям - платникам податку на додану вартість, на суму податкових зобов`язань 627248,38 грн., у зв`язку з чим до КП "Міський водоканал" правомірно застосовано штрафні санкції на підставі податкового повідомлення-рішення від 12.06.2018 р. № . Що стосується доводів позивача, що підставою не реєстрації податкових накладних є протиправна бездіяльність органу доходів і зборів щодо не зарахування в системі електронного адміністрування ПДВ отриманої субвенції, зазначає, що у разі, якщо сума, обчислена відповідно до п.200 1.3 ст.200 1 ПК України, була меншою, ніж сума податку на додану вартість в податкових накладних, які позивач повинен був зареєструвати в ЄРПН, то останній зобов`язаний перерахувати необхідну суму коштів із свого поточного рахунку на рахунок в СЕА. Тобто, неперерахування на рахунок в СЕА субвенції з бюджету не може слугувати підставою для звільнення від відповідальності платника податків за вчинення податкового правопорушення.

На підставі викладеного просить відмовити у задоволенні позову.

Ухвалою суду від 18.02.19 провадження у справі було зупинено до набрання законної сили рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 03.12.2018р. у справі №2140/1891/18.

Ухвалою суду від 12.06.2019р. провадження у справі поновлено та призначено розгляд справи на 01.07.2019р.

Ухвалою суду від 01.07.2019р. закрито підготовче провадження, справу призначено до розгляду по суті на 24.07.2019р.

У судовому засіданні 24.07.2019р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши надані сторонами документи, з`ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду спору по суті, проаналізувавши норми законодавства які регулюють спірні відносини та їх застосування сторонами, судом встановлено наступне.

08 травня 2018 р. посадовою особою Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі проведено камеральну перевірку дотримання термінів реєстрації податковим накладних та розрахунків коригування до таких податкових накладних в ЄРПН КП "Міський водоканал" (32218122) за жовтень 2015 року - березень 2017 року. За результатами вказаної перевірки складено акт № 1478/21-22-12-01/32218122, у якому зафіксовано порушення податкового законодавства, а саме: на порушення п.п.201.1, 201.10 ст.201 ПК України позивачем за період з жовтня 2015 року по березень 2017 року не здійснено реєстрацію податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних (відсутня реєстрація) на суму податкових зобов`язань з жовтня 2015 року по грудень 2016 року - на 627248,38 грн., з січня 2017 року по березень 2017 року - на 1307374 грн.

На підставі акту камеральної перевірки відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення від 12.06.2018 р. № , відповідно до якого до позивача застосовано штраф у розмірі 967311,19 грн.

Позивачем 24.05.2018 р. за № 640/05 було подано заперечення на акт камеральної перевірки, за результатами розгляду яких згідно висновку від 07.06.2018 р. № 91/21-22-14-01 акт камеральної перевірки від 08.05.2018 р. № 1478/21-22-12-01/32218122 визнано таким, що складено правомірно.

25.06.2018 р. за № 842/06 КП "Міський водоканал" оскаржило податкове повідомлення-рішення від 12.06.2018 р. № до ДФС України. Рішенням ДФС України від 27.08.2018 р. № 27541/6/99-99-11-03-01-25 скаргу позивача залишено без задоволення, а податкове повідомлення-рішення від 12.06.2018 р. № без змін.

Не погоджуючись з таким рішенням відповідача, 14.09.2018р. позивач звернувся до суду. Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 03.12.2018р. у справі №2140/1891/18, залишеним без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 18.04.2019р., визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 12.06.2018 р. № .

Разом з тим, 12.09.2018р., на підставі того ж акту перевірки від 08.05.2018р. №1478/21-22-12-01/32218122 контролюючим органом прийнято аналогічне за суттю податкове повідомлення-рішення №, відповідно до якого до позивача застосовано штраф у розмірі 967311,19 грн.

КП «Міський водоканал» подано скаргу до Державної фіскальної служби України на податкове повідомлення-рішення від 12.09.2018р. №. Рішенням Державної фіскальної служби України від 28.11.2018р. №38611/6/99-99-11-06- 01-25 скарга КП «Міський водоканал» залишена без задоволення, а спірне податкове повідомлення-рішення залишене без змін.

Вважаючи вказане податкове повідомлення-рішення протиправним, позивач звернувся до суду з даним позовом та просить скасувати його.

Вирішуючи спірні правовідносини суд враховує наступні обставини та приписи законодавства.

Пунктом 201.1 статті 201 ПК України встановлено, що на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Форма та порядок заповнення податкової накладної затверджуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику (п.201.2 ст.201 ПК України).

Відповідно до п.201.7 ст.201 ПК України податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс).

У разі якщо частка товарів/послуг, послуг не містить відокремленої вартості, перелік (номенклатура) частково поставлених товарів/послуг зазначається в додатку до податкової накладної у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, та враховується при визначенні загальних податкових зобов`язань.

Право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому статтею 183 цього Кодексу (п.201.8 ст.201 ПК України).

Згідно п.201.10 ст.201 ПК України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

До 01.01.2017 р. п.201.10 ст.201 ПК України передбачав, що реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних має бути здійснена протягом 15 календарних днів, наступних за датою виникнення податкових зобов`язань, відображених у відповідних податкових накладних та/або розрахунках коригування. У разі порушення цього терміну застосовуються штрафні санкції згідно з цим Кодексом.

Платник податку має право зареєструвати податкову накладну та/або розрахунок коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, в якій загальна сума податку не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 2001.3 статті 2001 цього Кодексу.

Якщо сума, визначена відповідно до пункту 2001.3 статті 2001 цього Кодексу, є меншою, ніж сума податку в податковій накладній та/або розрахунок коригування, які платник повинен зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних, то платник зобов`язаний перерахувати потрібну суму коштів із свого поточного рахунку на свій рахунок в системі електронного адміністрування податку на додану вартість.

З 01.01.2017 р. п.201.10 п.201 ПК України викладено в новій редакції та визначено, що реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних повинна здійснюватися з урахуванням граничних строків:

для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 1 по 15 календарний день (включно) календарного місяця, - до останнього дня (включно) календарного місяця, в якому вони складені;

для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 16 по останній календарний день (включно) календарного місяця, - до 15 календарного дня (включно) календарного місяця, наступного за місяцем, в якому вони складені;

для розрахунків коригування, складених постачальником товарів/послуг до податкової накладної, що складена на отримувача - платника податку, в яких передбачається зменшення суми компенсації вартості товарів/послуг їх постачальнику, - протягом 15 календарних днів з дня отримання такого розрахунку коригування до податкової накладної отримувачем (покупцем).

У разі порушення таких строків застосовуються штрафні санкції згідно з цим Кодексом.

Платник податку має право зареєструвати податкову накладну та/або розрахунок коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, в якій загальна сума податку не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 2001.3 статті 2001 цього Кодексу протягом 365 календарних днів, що наступають за датою виникнення податкових зобов`язань, відображених у відповідних податкових накладних та/або розрахунках коригування.

Платник податку має право зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну та/або розрахунок коригування, складені починаючи з 1 липня 2015 року, в яких загальна сума податку не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу.

Якщо сума, визначена відповідно до 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу, є меншою, ніж сума податку в податковій накладній та/або розрахунок коригування, які платник повинен зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних, то платник зобов`язаний перерахувати потрібну суму коштів із свого поточного рахунку на свій рахунок в системі електронного адміністрування податку на додану вартість.

Порядок ведення Єдиного реєстру податкових накладних встановлюється Кабінетом Міністрів України. Покупець має право звіряти дані отриманої податкової накладної на відповідність із даними Єдиного реєстру податкових накладних.

Відсутність факту реєстрації платником податку - продавцем товарів/послуг податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних не дає права покупцю на включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту та не звільняє продавця від обов`язку включення суми податку на додану вартість, вказаної в податковій накладній, до суми податкових зобов`язань за відповідний звітний період.

Пунктом 201.14 статті 201 ПК України передбачено, що платники податку зобов`язані вести окремий облік операцій з постачання та придбання товарів/послуг, які підлягають оподаткуванню, а також які не є об`єктами оподаткування та звільнені від оподаткування згідно з цим розділом, а відповідно до п.201.15 ст.201 ПК України зведені результати такого обліку відображаються в податкових деклараціях, форма яких встановлюється у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу.

Відповідно до п.200-1.1 ст.200-1 ПК України система електронного адміністрування податку на додану вартість забезпечує автоматичний облік в розрізі платників податку: суми податку, що містяться у складених та отриманих податкових накладних та розрахунках коригування, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних; суми податку, сплачені платниками при ввезенні товару на митну територію України; суми поповнення та залишку коштів на рахунках в системі електронного адміністрування податку на додану вартість; суми податку, на яку платники мають право зареєструвати податкові накладні та розрахунки коригування до податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних; інші показники, які згідно з вимогами пункту 34 підрозділу 2 розділу ХХ "Перехідні положення" цього Кодексу враховуються під час обрахунку суми податку, обчисленої за формулою, визначеною пунктом 200-1.3 ст.200-1 цього Кодексу. Порядок електронного адміністрування податку на додану вартість встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно п.200-1.2 ст.200-1 ПК України платникам податку автоматично відкриваються рахунки в системі електронного адміністрування податку на додану вартість. Розрахунки з бюджетом у системі електронного адміністрування податку на додану вартість здійснюються з цих рахунків, крім випадку, передбаченого абзацом другим пункту 87.1 статті 87 цього Кодексу. Для відкриття рахунків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію податкової та митної політики, надсилає центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, реєстр платників, в якому зазначаються назва платника, податковий номер та індивідуальний податковий номер платника.

Відповідно до п.200-1.4 ст.200-1 ПК України на рахунок у системі електронного адміністрування податку на додану вартість платника зараховуються кошти:

а) з поточного рахунку такого платника в сумах, необхідних для збільшення розміру суми, що обчислюється відповідно до п.200-1.3 ст.200-1 цього Кодексу;

б) з поточного рахунку такого платника в сумах, недостатніх для сплати до бюджету узгоджених податкових зобов`язань з цього податку;

в) з рахунків платників, відкритих у відповідних органах казначейства для проведення розрахунків з погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, опалення та постачання гарячої води, послуги з централізованого водопостачання, водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню та/або іншим підприємствам централізованого питного водопостачання та водовідведення, які надають населенню послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, яка виникла у зв`язку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії та послуг з централізованого водопостачання, водовідведення, опалення та постачання гарячої води тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування, а рахунок субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам з подальшим спрямуванням коштів відповідно до Закону України про Державний бюджет України;

г) з бюджету в сумах надміру сплачених грошових зобов`язань з податку на додану вартість, повернутих платнику податків у порядку, встановленому пунктом 43.41 статті 43 цього Кодексу.

Пунктом 200-1.5 ст.200-1 ПК України передбачено, що з рахунку у системі електронного адміністрування податку на додану вартість платника перераховуються кошти до державного бюджету в сумі податкових зобов`язань з податку на додану вартість, що підлягає сплаті за наслідками звітного податкового періоду, та на поточний рахунок платника податку за його заявою, яка подається до контролюючого органу у складі податкової звітності з податку на додану вартість, у розмірі суми коштів, що перевищує суму задекларованих до сплати до бюджету податкових зобов`язань та суми податкового боргу з податку. При цьому перерахування коштів на поточний рахунок платника може здійснюватися у разі відсутності перевищення суми податку, зазначеної у складених податкових накладних, складених у звітному періоді та зареєстрованих у Єдиному реєстрі податкових накладних, над сумою податкових зобов`язань з податку за операціями з постачання товарів/послуг, задекларованих у податковій звітності з податку на додану вартість у цьому звітному періоді.

З аналізу даних правових норм слідує, що платник податку на додану вартість на дату виникнення податкових зобов`язань зобов`язаний скласти податкову накладну та зареєструвати її в Єдиному реєстру податкових накладних у визначені п.201.10 ст.201 ПК України строки, порушення яких є підставою для застосування до платника податку штрафних санкцій. При цьому, платник податку має право зареєструвати податкову накладну в Єдиному реєстрі податкових накладних, в якій загальна сума податку не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 ст.200-1 цього Кодексу.

З матеріалів справи слідує, що КП "Міський водоканал" за період з жовтня 2015 року по грудень 2016 року було виписано податкових накладних на суму податкових зобов`язань 627248,38 грн., за період з січня по березень 2017 року - на суму податкових зобов`язань 1307374 грн.

Вказані обставини не заперечуються сторонами. При цьому позивач вказує на те, що не реєстрація цих податкових накладних відбулася не з вини підприємства, а внаслідок бездіяльності контролюючого органу щодо не зарахування в системі електронного адміністрування ПДВ субвенцій, отриманих з липня по грудень 2015 року у розмірі 2819928,78 грн. та у 2017 році у розмірі 2162611,72 грн.

Суд звертає увагу, що протиправна бездіяльність контролюючого органу, внаслідок якої у 2015-2017 роках КП "Міський водоканал" в системі електронного адміністрування податку на додану вартість штучно занижено ліміт для реєстрації податкових накладних, внаслідок чого позивача було позбавлено реєструвати податкові накладні за період з жовтня 2015 року по березень 2017 року в межах граничних термінів, встановлена судовим рішенням у справі №2140/1891/18, яке набрало законної сили 18.04.2019р.

Цим же судовим рішенням визначено, що у разі зарахування на рахунок позивача в системі електронного адміністрування ПДВ розміру субвенції, отриманої навіть тільки за 2015 рік (не беручи до уваги субвенцію, отриману в 2017 році), а саме - 2819928,78 грн., це б дало можливість КМ "Міський водоканал" зареєструвати всі податкові накладні, виписані за період з жовтня 2015 року по березень 2017 року.

Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (ч.4 ст.78 КАС України).

Суд зауважує, що відповідно до п.109.1 ст.109 ПК України податковими правопорушеннями є протиправні діяння (дія чи бездіяльність) платників податків, податкових агентів, та/або їх посадових осіб, а також посадових осіб контролюючих органів, що призвели до невиконання або неналежного виконання вимог, установлених цим Кодексом та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

В межах спірних правовідносин суд встановив, що неналежне виконання вимог податкового законодавства стосовно своєчасної реєстрації КП "Міський водоканал" податкових накладних відбулось з вини контролюючого органу, що виключає протиправність діянь платника податку, та як наслідок, притягнення його до відповідальності. Відсутність вини платника податків, як необхідної складової податкового правопорушення, обумовила протиправність застосування штрафних санкцій спірним податковим повідомленням-рішенням.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 20.03.2018 р. по справі № 819/777/17.

Крім того, відсутність у діях позивача податкового правопорушення також встановлена судовим рішенням у справі №2140/1891/18, тому не потребує доказуванню в межах даної справи.

Приймаючи до уваги, що оскаржене податкове повідомлення-рішення від 12.09.2018р. № прийнято на підставі того ж акту камеральної перевірки, що і податкове повідомлення-рішення від 12.06.2018р. №, яке визнано протиправним та скасовано, а також підсумовуючи вище наведене, суд дійшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог та протиправність податкового повідомлення-рішення від 12.09.2018р. №.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 Кодексу адміністративного судочинства України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Суд застосовує практику ЄСПЧ, зокрема, правову позицію, висловлену у справі «Щокін проти України» (заяви № 23759/03 та № 37943/06) від 14.10.2010, в якій ЄСПЧ дійшов висновку, що накладання органами державної влади на заявника додаткових зобов`язань зі сплати податку становило втручання в його майнові права у розумінні статті 1 Першого протоколу до Конвенції. Таким чином, Суд має встановити, чи таке втручання було виправданим відповідно до вимог цього положення.

Перша та найважливіша вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає в тому, що будь-яке втручання публічних органів у мирне володіння майном повинно бути законним. Так, друге речення першого пункту передбачає, що позбавлення власності можливе тільки «на умовах, передбачених законом», а другий пункт визнає, що держави мають право здійснювати контроль за використанням майна шляхом введення «законів». Більш того, верховенство права, один із основоположних принципів демократичного суспільства, притаманний усім статтям Конвенції. Таким чином, питання, чи було дотримано справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав окремої особи, виникає лише тоді, коли встановлено, що оскаржуване втручання відповідало вимозі законності і не було свавільним (рішення у справі «Ятрідіс проти Греції» (Jatridis v. Greece) [ВП], №31107/96, пункт 58, ЄСПЛ 1999-II).

Говорячи про «закон», стаття 1 Першого протоколу до Конвенції посилається на ту саму концепцію, що міститься в інших положеннях Конвенції (рішення у справі «Шпачек s.r.о.» проти Чеської Республіки» № 26449/95, пункт 54, від 09.11.1999. Ця концепція вимагає, перш за все, щоб такі заходи мали підстави в національному законодавстві. Вона також відсилає до якості такого закону, вимагаючи, щоб він був доступним для зацікавлених осіб, чітким та передбачуваним у своєму застосуванні (рішення у справі «Бейелер проти Італії» (Beyeler v. Italy), [ВП], № 33202/96, пункт 109, ЄСПЛ 2000-І).

На необхідності дотримання судами правил вирішення колізій у податковому законодавстві на користь платника податків наголошено також у рішенні Європейського суду з прав людини від 14.10.2010 у справі «Щокін проти України». Згідно з яким, Європейський суд дійшов висновку про порушення прав заявника, гарантованих статті 1 Першого протоколу до конвенції, зокрема, у зв`язку з тим, що національними органами не було дотримано вимоги законодавства щодо застосування підходу, який був би найбільш сприятливим для заявника - платника податку, коли у його справі національне законодавство припускало неоднозначне трактування.

Статтею 90 КАС України передбачено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Статтею 9 КАС України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Статтею 77 КАС України, встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, відповідач, як суб`єкт владних повноважень не довів правомірність прийнятого ним рішення, натомість позивачем надано достатньо допустимих доказів на підтвердження своїх доводів.

Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у держава-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування , що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року. Оскаржувані судові рішення відповідають критерію обґрунтованості судового рішення.

Таким чином позовні вимоги КП "Міський водоканал" підлягають задоволенню в повному обсязі.

Приписами ч.1 ст.139 КАС України визначено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач сплатив судовий збір в сумі 14509,66 грн., отже саме ця сума підлягає стягненню на користь позивача з Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м.Севастополі за рахунок його бюджетних асигнувань.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Адміністративний позов Комунального підприємства "Міський водоканал" (74900, Херсонська область, м.Нова Каховка, вул. Електромашинобудівників, 6, ) до Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі (73000, м. Херсон, пр-т Ушакова, 75, ) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення - задовольнити в повному обсязі.

Визнати протиправним та скасувати прийняте Головним управлінням Державної фіскальної служби у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі податкове повідомлення-рішення № від 12 вересня 2018 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС України в Херсонській області, Автономній республіці Крим та м. Севастополі (73000, м. Херсон, пр-т Ушакова, 75, ) на користь Комунального підприємства "Міський водоканал" (74900, Херсонська область, м.Нова Каховка, вул. Електромашинобудівників, 6, ) судові витрати зі сплати судового збору у сумі 14509 (чотирнадцять тисяч п`ятсот дев`ять) грн. 66 (шістдесят шість) коп..

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції,який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 26 липня 2019 р.

Суддя Пекний А.С.

кат. 111030300