Справа № 120/1644/19-а
Суддя: Свентух Віталій Михайлович
Дата ухвалення: 2019-07-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

м. Вінниця

23 липня 2019 р. Справа № 120/1644/19-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Свентуха Віталія Михайловича,

за участю:

секретаря судового засідання: Литвина Д.С.,

позивача: ОСОБА_1 ,

представника відповідача: не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Вінницькій області про визнання протиправною та скасування вимоги,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Вінницькій області про визнання протиправною та скасування вимоги.

Ухвалою суду від 24.05.2019 відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

18.06.2019 року на адресу суду разом із відзивом на позовну заяву надійшло клопотання представника відповідача про розгляд даної справи у судовому засіданні з повідомленням сторін.

Ухвалою суду від 27.06.2019 року вирішено розгляд справи проводити у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

В судовому засіданні 09.07.2019 року, судом з власної ініціативи поставлено на розгляд питання щодо пропуску позивачем строку звернення до суду.

Ухвалою від 09.07.2019 року позовну заяву залишено без руху, надано позивачеві десятиденний строк для усунення недоліків позовної заяви шляхом подання заяви про поновлення строку звернення до суду та доказів поважності причин його пропуску.

18.07.2019 року на виконання вимог ухвали суду про залишення позовної заяви без руху, позивачем подана заява про поновлення строків звернення до суду. Поважність причин пропуску строку звернення до суду обґрунтовано не забезпеченням органом доходів і зборів надіслання позивачу вимоги про сплату єдиного внеску. Також вказано, що положення статті 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» не поширюються на позивача, оскільки він не зобов`язаний нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

В судовому засіданні 23.07.2019 року позивач заяву про поновлення процесуального строку звернення до суду підтримав та просив визнати поважними причини такого пропуску.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, причини неявки суду не відомі. Про день та час розгляду справи повідомлявся вчасно та належним чином, про що свідчить повістка про виклик до суду /а.с.- 68/.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 205 КАС України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

З огляду на викладене суд дійшов висновку про можливість проведення судового засідання за відсутності представника відповідача.

Визначаючись щодо мотивів, наведених позивачем у заяві про поновлення строку звернення до суду та при її розгляді в судовому засіданні, суд виходить із наступного.

ОСОБА_1 пред`явив позов про визнання протиправною та скасування вимогу про сплату єдиного внеску № 27185/19 від 22.05.2019 року

З копії оскаржуваної вимоги про сплату єдиного внеску вбачається, що надсилалась вона відповідачем за адресою до якої позивач немає жодного відношення. Позивач вимогу про сплату єдиного внеску не отримував.

Надсилання податкових вимог органом доходів і зборів регламентований Порядком направлення контролюючими органами податкових вимог платникам податків затвердженим Наказом Міністерства фінансів України № 610 від 30.06.2017 року.

Відповідно до Порядку № 610 податкова вимога вважається надісланою (врученою) фізичній особі, якщо її вручено їй особисто чи її представникові, надіслано на адресу за місцем проживання або останнього відомого місцезнаходження фізичної особи з повідомленням про вручення або у порядку, визначеному абзацом третім пункту 6 цього розділу.

Платникам податків, які подають звітність в електронній формі, контролюючі органи можуть надсилати податкові вимоги засобами електронного зв`язку в електронній формі з дотриманням вимог закону щодо електронного документообігу та електронного цифрового підпису.

Однак, в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які підтверджували б факт належного виконання органом доходів і зборів обов`язку щодо надсилання вимоги позивачу.

Суб`єкт владних повноважень, не виконав належним чином покладений на нього обов`язок щодо надіслання та вручення вимоги позивачу.

При цьому, позивач про існування вимоги дізнався отримавши виклик Могилів-Подільського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області щодо примусового виконання вимоги.

Відповідно до статті 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатись про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» встановлено десятиденний строк на оскарження до суду вимоги про сплату єдиного внеску, а моментом з якого він обчислюється визначено день, що настає за днем отримання/надходження вимоги про сплату єдиного внеску ( абзац 5,6,9 частини 4 статті 25).

Абзацом 2 частини 1 статті 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» передбачено, що положення цієї статті поширюються лише на тих платників, які відповідно до цього Закону зобов`язані нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Як пояснив в судовому засіданні позивач, звертаючись до суду із даним позовом , він не відносив себе до платників, які зобов`язані нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок, а тому вважав, що дія статті 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» на нього не поширюється. Щодо строків звернення до суду вважав , що застосуванню підлягають положення частини 2 статті 122 КАС України.

Наявність у позивача обов`язку нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок є предметом дослідження у даній справі та виходить за межі встановлення, вирішення при розгляді процесуального питання щодо дотримання строку звернення до суду.

З огляду на викладене, з урахуванням недоведеності факту належного виконання Головним управлінням ДФС у Вінницькій області обов`язку щодо надсилання вимоги позивачу, керуючись принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави, суд вважає, що застосування наслідків недотримання в даному випадку десятиденного терміну на оскарження вимоги призведе до надмірного формалізму по відношенню до юридично необізнаного позивача.

Положеннями статті 6 КАС України встановлено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики ЄСПЛ.

Відповідно до практики ЄСПЛ "надмірний формалізм" суперечить вимозі забезпечення практичного та ефективного права на доступ до суду згідно з частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, який полягає у вузькому тлумаченні процесуальної норми, що перешкоджає розгляду позову заявника по суті (рішення у справі "Белеш та інші проти Чеської Республіки" від 12.11.2002 року).

За змістом п. 1 ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, установленим законом.

Відповідно до сталої практики ЄСПЛ вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією з таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення в їхній справі.

Так, у справі "Мушта проти України" ЄСПЛ нагадує, що право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Однак такі обмеження не можуть обмежувати реалізацію цього права у такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть права було порушено. Ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету, та має бути розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями.

У рішенні по справі "Іліан проти Туреччини" ЄСПЛ зазначив, що правило встановлення обмежень доступу до суду у зв`язку з пропуском строку звернення повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання слід звертати увагу на обставини справи.

Окрім цього, у рішеннях по справі "Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії" та по справі "Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії" Європейський суд з прав людини зазначив, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнане порушенням пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Суб`єкт владних повноважень, який має значний штат фахівців, що реалізовують державну політику у сфері з питань сплати єдиного внеску, не спромігся належним чином забезпечити виконання покладеного на нього обов`язку щодо надіслання та вручення вимоги позивачу, а відтак й не слід вимагати від юридично необізнаного позивача надто суворих тлумачень та знань вузькоспеціального правового регулювання питань застосування строків звернення до суду із даним позовом.

Поновлення позивачу строку звернення до суду із даним позовом, надасть можливість реалізувати йому право на справедливий суд та забезпечить дотримання завдань адміністративного судочинства.

Частиною 1 статті 2 КАС України встановлено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною 1 статті 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Норми КАС України не містять вичерпного переліку підстав, які вважаються поважними для вирішення питання про поновлення пропущеного процесуального строку. Такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи.

За таких обставин, суд приходить до висновку про поважність причин пропуску позивачем строку звернення до суду та необхідність його поновити.

Керуючись ст.ст. 2, 118, 121, 122, 160, 161, 171, 172, 248, 256 КАС України, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про поновлення процесуального строку задовольнити.

Визнати поважними причини пропуску строку звернення до суду з адміністративним позовом про визнання протиправною та скасування вимоги Головного управління ДФС у Вінницькій області від 07 листопада 2018 року №Ф-143807-54 та поновити позивачеві строк звернення до адміністративного суду.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 256 КАС України.

Відповідно до ч. 3 ст. 293 КАС України, заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя /підпис/ Свентух Віталій Михайлович

Згідно з оригіналом:

суддя:

помічник: