Справа № 240/4668/19
Суддя: Смілянець Е. С.
Дата ухвалення: 2019-07-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 240/4668/19

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Нагірняк М.Ф.

Суддя-доповідач - Смілянець Е. С.

18 липня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Смілянця Е. С.

суддів: Сушка О.О. Залімського І. Г. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Аніщенко А.О.,

представника позивача: Гарапюка С.В.,

представника відповідача: Бондар Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 02 травня 2019 року (повне судове рішення виготовлене 07.05.2019) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про зобов`язання провести донарахування та виплату пенсії,

В С Т А Н О В И В :
в квітні 2019 року позивач, ОСОБА_1 , звернувся в Житомирський окружний адміністративний суд з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про зобов`язання провести з 06.10.2018 донарахування призначеної пенсії з урахуванням в складі грошового забезпечення, з якого проводяться нарахування, суми грошової допомоги на оздоровлення та щомісячної додаткової грошової винагороди за лютий 2018 року.

Житомирський окружний адміністративний суд рішенням від 02.05.2019 в задоволенні позову відмовив в повному обсязі.

Не погоджуючись з рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Аргументами на підтвердження вимог скарги зазначає, що судом першої інстанції не враховано правову позицію викладену в Постанові Великої Палати Верховного Суду від 06.02.2019 у справі № 522/2738/17. Вважає, що вищезазначені види додаткового грошового забезпечення з яких було нараховано та сплачено єдиний соціальний внесок, не були зазначені в довідці про грошове забезпечення позивача, на підставі якої в жовтні 2018 року нараховувалася пенсія, зокрема суми грошової допомоги на оздоровлення та щомісячної додаткової грошової винагороди за лютий 2018 року.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач зазначає, що відповідно до ч. 3 ст.43 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", суми грошової допомоги на оздоровлення та щомісячної додаткової грошової винагороди за лютий 2018 року не підлягають включенню до суми грошового забезпечення військовослужбовців, з яких нараховується пенсія. Вважає, що аналогічна правова позиція викладена в Постанові Великої Палати Верховного Суду від 06.02.2019 у справі № 522/2738/17.

В судовому засіданні представник позивача підтримав доводи апеляційної скарги та просив суд задовольнити її.

Представник відповідача заперечував проти задоволення апеляційної скарги позивача та просив суд залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства (далі-КАС України), суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представників сторін, які прибули в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 є пенсіонером, якому з 06.10.2018року пенсія призначена як військовослужбовцеві Збройних Сил України відповідно до положень цього ж Закону N 2262-XII в розмірі 70% від суми його грошового забезпечення, що підлягає врахуванню для призначення пенсії.

Розмір пенсії Позивача визначався на підставі довідки від 05.10.2018 №359 про розмір грошового забезпечення позивача, виданої Житомирським військовим інститутом ім.С.П.Корольова (за останнім місцем служби), в якій зазначено, що до складу його додаткових видів грошового забезпечення не було включено 5958,54грн. щомісячної додаткової грошової винагороди за лютий 2018 року та 17985,00грн. грошової допомоги на оздоровлення.

Відповідно до довідки №60 від 15.02.2019, виданої Житомирським військовим інститутом ім.С.П.Корольова (за останнім місцем служби), позивачу в березні 2018 року було виплачено 5958,54грн. щомісячної додаткової грошової винагороди за лютий 2018 року.

Згідно довідки №19 від 31.01.2019року, виданої Житомирським військовим інститутом ім.С.П.Корольова (за останнім місцем служби), позивачу в червні 2018року було виплачено 17985,00грн. грошової допомоги на оздоровлення (а.с.19).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне.

Згідно частин першої, другої та третьої статті 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Крім того, стаття 2 та частина четверта статті 242 КАС України встановлюють, що судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з частиною другою статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, спірні правовідносини регулюються правовими нормами Закону України від 9 квітня 1992 pоку N2262-XII "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (далі - Закон N 2262-XII), в редакції що були чинні на день виникнення спору.

Згідно з частинами другою, третьою статті 9 Закону № 2011-ХІІ до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Таким чином, до складу грошового забезпечення військовослужбовців входять чотири види складових:

1) посадовий оклад;

2) оклад за військовим званням;

3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення;

4) одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Частиною першою статті 15 Закону № 2011-ХІІ визначено, що пенсійне забезпечення військовослужбовців після звільнення їх з військової служби провадиться відповідно до Закону № 2262-ХІІ.

Відповідно до ч. 3 ст.43 Закону N 2262-XII, пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно вимог пункту 7 постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 № 393 "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей" ( із змінами та доповненнями, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року № 103) для осіб, які звільнені із служби, у тому числі військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, з 1 березня 2018 року та пізніше розмір грошового забезпечення визначається шляхом ділення загальної суми таких видів грошового забезпечення за останні фактичні місяці служби підряд перед звільненням починаючи з 1 березня 2018 року на кількість таких місяців.

Як вірно зазначено судом першої інстанції, у відповідності до вказаних правових норм позивачу, як особі, що звільнена з військової служби після 1 березня 2018 року, 05.10.2018 Житомирським військовим інститутом ім.С.П.Корольова (за останнім місцем служби) була видана довідка №359 про розмір його грошового забезпечення за період з березня по вересень 2018 року включно.

Таким чином, Закон № 2262-ХІІ, який визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення, зокрема осіб, звільнених з військової служби, та має на меті реалізацію цими особами, конституційного права на державне пенсійне забезпечення і спрямований на встановлення єдності умов та норм пенсійного забезпечення зазначеної категорії громадян України, передбачає включення до грошового забезпечення, з розміру якого обчислюється пенсія, лише щомісячні основні види грошового забезпечення, до яких належать: посадовий оклад, оклад за військовим званням, процентна надбавка за вислугу років, а також щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії.

Отже, при обчисленні пенсії не враховується такий складовий елемент грошового забезпечення як одноразові додаткові види грошового забезпечення, зокрема щорічні, щоквартальні, разові додаткові види грошового забезпечення, крім щомісячних, або тих, що виплачуються раз на місяць.

Факт сплати єдиного внеску не є безумовною підставою для включення виплати, з якої цей внесок утримано, до грошового забезпечення, з розміру якого обчислюється пенсія, та має значення лише для включення до цього грошового забезпечення його видів з переліку, визначеного статтею 43 Закону № 2262-ХІІ, який є вичерпним.

Аналогічна правова позиція викладена в Постанові Великої Палати Верховного Суду від 06.02.2019 у справі № 522/2738/17, яка також спростовує доводи апеляційної скарги позивача.

Згідно ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Як вірно зазначено судом першої інстанції, зазначена позивачем щомісячна додаткова грошова винагорода була передбачена і виплачувалася згідно вимог постанови КМ України від 22 вересня 2010 року № 889 "Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії, Служби зовнішньої розвідки та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій".

На виконання постанови КМУ №889, 24 жовтня 2016 року Міністерством оборони України видано наказ, яким затверджено Інструкцію №550, якою визначено порядок та умови виплати особам офіцерського складу, особам рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом (далі - військовослужбовці), які займають посади в органах військового управління, з`єднаннях, військових частинах, вищих військових навчальних закладах і військових навчальних підрозділах вищих навчальних закладів, установах та організаціях Збройних Сил України (далі - військові частини), щомісячної додаткової грошової винагороди (далі - винагорода).

Пунктом 3 Інструкції №550 встановлений перелік складових грошового забезпечення, з яких обраховується і виплачується винагорода, а саме: посадовий оклад, оклад за військовим званням та щомісячні додаткові види грошового забезпечення (крім винагород та морського грошового забезпечення), на які військовослужбовець має право за займаною ним штатною посадою (посадою, до тимчасового виконання обов`язків за якою він допущений).

Наведений у зазначеній нормі перелік складових грошового забезпечення є вужчим, ніж перелік, встановлений частиною другою статті 9 Закону України №2011-XII і використовується виключно для обчислення розміру винагороди, передбаченої постановою КМУ №889.

Одночасно пунктом 8 Інструкції №550 встановлено, що винагорода не включається до складу грошового забезпечення, з якого здійснюється обчислення одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Розміри винагороди встановлюються наказами Міністерства оборони України (начальника Головного управління розвідки Міністерства оборони України) з урахуванням конкретної військової частини, займаної посади та особливостей умов проходження служби у межах видатків на грошове забезпечення, передбачених для Міністерства оборони України (Головного управління розвідки Міністерства оборони України) у державному бюджеті України на відповідний рік ( пункт 9 Інструкції №550).

Відповідно до пункту 10 Інструкції №550, командир (начальник) військової частини (установи, організації) має право зменшувати розміри винагороди за наявності обставин, передбачених у цьому пункті.

Разом з тим, виплата цієї винагороди може бути періодичною, оскільки залежить від порядку й умов, які нормативно визначені за розпорядником коштів, зокрема, щомісячна її виплата можлива за умови перебування військовослужбовця на військовій службі, однак вона не включається до переліку складових грошового забезпечення, з яких обчислюється розмір одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби.

Аналогічний висновок викладено в постанові Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі №826/7920/17.

Отже, зазначена винагорода має окремий, особливий і разовий характер виплати, оскільки виплачується за умови наявності передбачених для її виплати коштів у фонді грошового забезпечення і лише тим категоріям військовослужбовцям, перелік яких наведений у постанові КМУ № 889. Така винагорода виплачується як доповнення до суми грошового забезпечення.

Колегія суддів відхиляє доводи заявника щодо невідповідності судових рішень практиці Верховного Суду України, оскільки висновки суду першої інстанцій щодо правильності застосування норми права, порушеного в апеляційній скарзі, відповідають висновку Верховного Суду, викладеному у постанові від 06.02.2019 у справі № 522/2738/17.

Таким чином, на думку колегії суддів апеляційної інстанції, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 02 травня 2019 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.
Постанова суду складена в повному обсязі 24 липня 2019 року.

Головуючий Смілянець Е. С.

Судді Сушко О.О. Залімський І. Г.