Справа № 540/2295/18
Суддя: Дашутін І.В.
Дата ухвалення: 2019-07-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

25 липня 2019 року

Київ

справа №540/2295/18

адміністративне провадження №К/9901/17286/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Дашутіна І. В.,

суддів - Шишова О. О., Яковенка М. М.,

перевіривши касаційну скаргу Головного управління Національної поліції в Херсонській області на рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 12 грудня 2018 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 24 травня 2019 року у справі №540/2295/18 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Херсонській області про стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу та середньої заробітної плати за час перебування на лікарняних,

у с т а н о в и в :

В квітні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом ГУ НП в Херсонській області, в якому просив: визнати протиправними та скасувати накази №28 від 30.03.2016 року та №44 о/с від 06.04.2016 року про звільнення позивача з лав Національної поліції за ст.77 ч.1 п.6 Закону України «Про Національну поліцію»; поновити позивача на посаді інспектора Управління превентивної діяльності в ГУ НП в Херсонській області; стягнути середню заробітну плату за час вимушеного прогулу, починаючи з 06.04.2016 року, а також за період часу перебування на службі з 11.02.2016 року по 19.02.2016 року та за час перебування на лікарняних з 29.02.2016 року по 07.03.2016 року і з 09.03.2016 року по 18.03.2016 року.

Постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 13.06.2016 року у справі №821/496/16 адміністративний позов з зазначеними вище вимогами задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано наказ ГУ НП в Херсонській області №44о/с від 06.04.2016 року в частині дати звільнення позивача з лав Національної поліції. Зазначено вважати позивача звільненим з лав Національної поліції з 14.04.2016 року. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 27.07.2016 року постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 13.06.2016 року залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 04.10.2018 року постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 13.06.2016 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 27.07.2016 року - скасовано. Позовні вимоги задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано наказ ГУ НП в Херсонській області №44 о/с від 06.04.2016 року про звільнення позивача з лав Національної поліції. Поновлено позивача на посаді інспектора Управління превентивної діяльності в ГУ НП в Херсонській області. Справу в частині позовних вимог про стягнення на користь позивача з ГУ НП у Херсонській області середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу, починаючи з 06.04.2016 року по дату поновлення на роботі, та середньої заробітної плати за час перебування на лікарняних у період з 29.02.2016 року по 07.03.2016 року та з 09.03.2016 року по 18.03.2016 року - направлено на новий розгляд до суду першої інстанції. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 12.12.2018 року позовні вимоги про стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу та за час перебування на лікарняних задоволені. Стягнуто з ГУ НП в Херсонській області на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу у сумі 206869,72 грн.. Зобов`язано ГУ НП в Херсонській області вчинити, передбачені Законом України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування», дії щодо нарахування та виплати позивачу допомоги по тимчасовій непрацездатності за довідками про тимчасову непрацездатність по догляду за дітьми за 29 лютого 2016 року та 1, 2, 3, 4, 7, 9, 10, 11, 14, 15, 16, 17, 18 березня 2016 року.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 24.05.2019 року рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 12.12.2018 року в частинні зобов`язання Головного управління Національної поліції в Херсонській області вчинити, передбачені Законом України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування», дії щодо нарахування та виплати позивачу допомоги по тимчасовій непрацездатності за довідками про тимчасову непрацездатність по догляду за дітьми змінено, викладено абзац третій резолютивної частини цього рішення в наступній редакції: «Зобов`язати Головне управління Національної поліції в Херсонській області вчинити дії щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 допомоги по тимчасовій непрацездатності за довідками про тимчасову непрацездатність по догляду за дітьми за 29 лютого, 1, 2, 3, 4, 7, 9, 10, 11, 14, 15, 16, 17, 18 березня 2016 року, у відповідності до Порядку та умови виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, затвердженого Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06 квітня 2016 року №260». В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій відповідач, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, звернувся до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду з касаційною скаргою.

Ухвалою Верховного Суду від 25 червня 2019 року касаційну скаргу залишено без руху з наданням скаржникові строку протягом десяти днів з дня вручення цієї ухвали для усунення недоліків касаційної скарги шляхом надання до суду касаційної інстанції документу про сплату судового збору.

18 липня 2019 року на адресу суду касаційної інстанції надійшла заява Головного управління Національної поліції в Херсонській області про усунення недоліків касаційної скарги та докази сплати судового збору.

За правилами частини першої статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України, за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.

У відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.

Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Наведеним конституційним положенням відповідає стаття 14 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Відповідно до частини першої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Пунктом 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності, крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

За змістом пункту 1 частини шостої статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби, окрім справ, в яких позивачами є службові особи, які у значенні Закону України «Про запобігання корупції» займають відповідальне та особливо відповідальне становище.

Аналіз доводів касаційної скарги в сукупності з відображеними в судових рішеннях судів першої та апеляційної інстанцій обставинами справи не дають підстав для висновку про наявність обставин, наведених у підпунктах «а»-«г» пункту 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України. Посада публічної служби позивача не відноситься до переліку службових осіб, які займають відповідальне та особливо відповідальне становище в розумінні примітки до статті 50 Закону України «Про запобігання корупції».

У відповідності до пункту 1 частини першої статті 333 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

За такого правового врегулювання та обставин справи підстави для відкриття касаційного провадження відсутні.

На підставі викладеного, керуючись статтями 248, 328, 333 Кодексу адміністративного судочинства України,

у х в а л и в :

Відмовити у відкритті касаційного провадження за скаргою Головного управління Національної поліції в Херсонській області на рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 12 грудня 2018 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 24 травня 2019 року у справі №540/2295/18 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Херсонській області про стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу та середньої заробітної плати за час перебування на лікарняних.

Копію цієї ухвали разом з касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач І. В. Дашутін

Судді О. О. Шишов

М. М. Яковенко