Справа № 320/6509/18
Суддя: Ісаєнко Юлія Анатоліївна
Дата ухвалення: 2019-07-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 320/6509/18 Суддя (судді) першої інстанції: Терлецька О.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Ісаєнко Ю.А.,

суддів: Земляної Г.В., Мельничука В.П.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Київській області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 18.03.2019 у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "РТЦ "ІРПІНЬ" до Вишгородської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області, Головного управління ДФС у Київській області про зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "РТЦ "ІРПІНЬ" звернулось до суду з позовом до Вишгородської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області, Головного управління ДФС у Київській області про:

- визнання протиправною відмову Головного управління ДФС у Київській області повернути пеню, нараховану та стягнену 26.10.2017 з рахунку Товариства з обмеженою відповідальністю "РТЦ "ІРПІНЬ" в системі електронного адміністрування податку на додану вартість в сумі 195 573, 56 грн. за період з 01.12.2015 по 24.10.2017;

- зобов`язання Головне управління ДФС у Київській області підготувати висновок про повернення Товариству з обмеженою відповідальністю "РТЦ "ІРПІНЬ" стягнутих в рахунок пені коштів в сумі 195 573, 56 грн. та подати його до відповідного територіального органу Державної казначейської служби України, що здійснює казначейське обслуговування відповідних бюджетних коштів.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 18.03.2019 позов задоволено.

Визнано протиправною відмову Головного управління ДФС у Київській області повернути пеню, нараховану та стягнену 26.10.2017 з рахунку Товариства з обмеженою відповідальністю "РТЦ "ІРПІНЬ" в системі електронного адміністрування податку на додану вартість в сумі 195 573, 56 грн. за період з 01.12.2015 по 24.10.2017.

Зобов`язано Головне управління ДФС у Київській області підготувати висновок про повернення Товариству з обмеженою відповідальністю "РТЦ "ІРПІНЬ" стягнутих в рахунок пені коштів в сумі 195 573, 56 грн. та подати його до відповідного територіального органу Державної казначейської служби України, що здійснює казначейське обслуговування відповідних бюджетних коштів.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, апелянтом подано апеляційну скаргу, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та відмовити в задоволенні позову.

Доводи апелянта, зокрема обґрунтовані тим, що дії контролюючого органу відповідають положенням закону, позаяк пеня, передбачена статтею 129 Податкового кодексу України, не нараховується у разі внесення змін до податкової звітності внаслідок самостійного виявлення платником податку помилок відповідно до статті 50 ПК України протягом 90 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку сплати грошового зобов`язання, визначеного Податковим кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, 13.10.2017 у зв`язку з самостійно виявленими помилками, допущеними у податковій декларації з податку на додану вартість за вересень 2015 року Товариство подало уточнюючий розрахунок податкових зобов`язань з податку на додану вартість (реєстраційний номер від 13.10.2017). Внаслідок цього було зменшено позитивне значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду (рядок 9 - рядок 17 декларації) (позитивне значення), яке сплачується до державного бюджету на 645 299 грн.

Надалі, 24.10.2017 позивачем подано уточнюючий розрахунок податкових зобов`язань з податку на додану вартість (реєстраційний номер від 24.10.2017) за жовтень 2015 року, де також відображено різницю між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду (рядок 9 - рядок 17 декларації) (позитивне значення), яке сплачується до державного бюджету в розмірі 645 299 грн.

Одночасно з цим, на виконання вимог п. 50.1. ст. 50 ПК України, в уточнюючому розрахунку за жовтень 2015 року Товариство самостійно визначило суму штрафу 19 359 грн. у зв`язку з виправленням помилки (рядок 18.1 уточнюючого розрахунку від 24.10.2017р.), який було сплачено 24.10.2017р.

Після оплати штрафу за заниження податкового зобов`язання минулих податкових періодів, 26.10.2017 з рахунку Товариства в системі електронного адміністрування податку на додану вартість (надалі - СЕА ПДВ) Відповідачем-1 було також списано пеню 24.10.2017 за період з 01.12.2015 по 23.10.2017 в розмірі 322 981,87 грн.

Не погоджуючись з нарахуванням пені, 31.10.2017 Товариство звернулось до Відповідача-2 з листом щодо неправомірності вказаних дій контролюючого органу та просило відновити порушені права, шляхом скасування нарахованої пені та зарахування безпідставно списаної суми коштів на рахунок Товариства в СЕА ПДВ.

06.12.2017 у відповідь на вказане звернення надійшов лист № 8530/10/10-36-12-01-18 від 29.11.2017 із змісту якого вбачається, що у задоволенні вимог Товариства було відмовлено.

Вважаючи відмову Відповідача-2 незаконною, 15.12.2017 Товариство оскаржило рішення контролюючого органу до Державної фіскальної служби України. Вказана скарга була отримана Державною фіскальною службою України 04.01.2018, про що свідчать результати відстеження поштового відправлення № 833.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що після фактичного задоволення ДФС України скарги (не надання відповіді у встановлений законодавством строк), контролюючим органом не вживались заходи спрямовані на повернення надміру сплачених коштів на підставі заяви Товариства від 27.03.2018.

Колегія суддів погоджується із зазначеним висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Як було зазначено вище, Товариством з обмеженою відповідальністю "РТЦ "ІРПІНЬ" у встановленому порядку було оскаржено вищевказані дії та бездіяльність органу ДФС України.

Так, приписами п.п. 56.8 та 56.9 ст. 56 Податкового кодексу України передбачено, що контролюючий орган, який розглядає скаргу платника податків, зобов`язаний прийняти вмотивоване рішення та надіслати його протягом 20 календарних днів, наступних за днем отримання скарги, на адресу платника податків поштою з повідомленням про вручення або надати йому під розписку.

Керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу може прийняти рішення про продовження строку розгляду скарги платника податків понад 20-денний строк, визначений у пункті 56.8 цієї статті, але не більше 60 календарних днів, та письмово повідомити про це платника податків до закінчення строку, визначеного у пункті 56.8 цієї статті.

Якщо вмотивоване рішення за скаргою платника податків не надсилається платнику податків протягом 20-денного строку або протягом строку, продовженого за рішенням керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, така скарга вважається повністю задоволеною на користь платника податків з дня, наступного за останнім днем зазначених строків.

Скарга вважається також повністю задоволеною на користь платника податків, якщо рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу про продовження строків її розгляду не було надіслано платнику податків до закінчення 20-денного строку, зазначеного в абзаці першому цього пункту.

В контексті викладеного, колегія суддів вважає обґрунтованими висновки суду першої інстанції, який вказав, що в обумовлені Податковим кодексом України строки від Державної фіскальної служби України на адресу позивача не надійшло жодної інформації щодо результатів розгляду матеріалів скарги. Разом з тим, на рахунку позивача в СЕА ПДВ було здійснено коригування періоду нарахування пені та її суми без пояснення причин зазначених змін. А саме, період нарахування було збільшено на один день - до 24.10.2017, натомість сума пені зменшилась з 322 981,87 грн. до 195 573,56 грн.

Отже, вказані обставини вказують на часткове виконання вимог Товариства при повністю задоволеній скарзі, оскільки звертаючись із скаргою до ДФС України ставились вимоги про визнання протиправною та скасувати відмову Відповідача-2 у списанні нарахованої Товариству 24.10.2017 пені за період з 01.12.2015 по 23.10.2017 у розмірі 322 981,87 грн., яка надана листом №8530/10/10-36-12-01-18 від 29.11.2017 та повернути на електронний рахунок ТОВ «РТЦ Ірпінь» № 4017 в Казначействі України у системі електронного адміністрування податку на додану вартість безпідставно списані кошти в рахунок пені у розмірі 322 981,87 грн., тобто повністю, а не частину.

Враховуючи зазначені обставини справи, положення п.п. 56.8 та 56.9 ст. 56 Податкового кодексу України, суд апеляційної інстанції також вважає, що вимоги позивача, викладені у відповідному зверненні, вважаються задоволеними повністю, а отже нарахована пеня є надміру сплаченим грошовим зобов`язанням, яке підлягає поверненню на рахунок Товариства в повному обсязі.

Положеннями підпункту 17.1.10 пункту 17.1 статті 17 ПК України встановлено, що платник податків має право на залік чи повернення надміру сплачених, а також надміру стягнутих сум податків та зборів, пені, штрафів у порядку, встановленому цим Кодексом.

Статтею 43 Податкового кодексу України визначені умови повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань, відповідно до пункту 43.1 якої помилково та/або надміру сплачені суми грошового зобов`язання підлягають поверненню платнику відповідно до цієї статті та статті 301 Митного кодексу України, крім випадків наявності у такого платника податкового боргу.

Обов`язковою умовою для здійснення повернення сум грошового зобов`язання є подання платником податків заяви про таке повернення (крім повернення надміру утриманих (сплачених) сум податку з доходів фізичних осіб, які розраховуються контролюючим органом на підставі поданої платником податків податкової декларації за звітний календарний рік шляхом проведення перерахунку за загальним річним оподатковуваним доходом платника податку) протягом 1095 днів від дня виникнення помилково та/або надміру сплаченої суми П. 43.3. ПК України.

Пунктом 43.4 ст. 43 ПК України ( в редакції, яка була чинна на момент подання позивачем заяв про повернення надміру сплачених коштів) платник податків подає заяву на повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань у довільній формі, в якій зазначає напрям перерахування коштів: на поточний рахунок платника податків в установі банку; на погашення грошового зобов`язання (податкового боргу) з інших платежів, контроль за справлянням яких покладено на контролюючі органи, незалежно від виду бюджету; повернення готівковими коштами за чеком у разі відсутності у платника податків рахунку в банку.

Відповідно до п.43.5 ст. 43 Податкового кодексу України ( в редакції, чинній на час звернення позивача з заявами до контролюючого органу) контролюючий орган не пізніше ніж за п`ять робочих днів до закінчення двадцятиденного строку з дня подання платником податків заяви готує висновок про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету та подає його для виконання відповідному органові, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів. На підставі отриманого висновку орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів протягом п`яти робочих днів здійснює повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань платникам податків у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної фінансової політики. Контролюючий орган несе відповідальність згідно із законом за несвоєчасність передачі органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів для виконання висновку про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету.

Повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань платникам податків здійснюється з бюджету, у який такі кошти були зараховані (п. 43.6. ст.43 ПК України).

Згідно з п. 7 Порядку взаємодії територіальних органів Державної фіскальної служби України, місцевих фінансових органів та територіальних органів Державної казначейської служби України у процесі повернення платникам податків помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов`язань, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 15.12.2015 № 1146, після реєстрації в органі ДФС заява платника про повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобовязань (крім грошових зобов`язань з митних та інших платежів, які сплачуються під час митного оформлення товарів) передається на розгляд до структурних підрозділів, що виконують функції з адміністрування відповідних податків і зборів та погашення заборгованостей. Не пізніше другого робочого дня, наступного за днем реєстрації, заява з відміткою вказаних підрозділів щодо правомірності повернення передається до структурного підрозділу, на який покладено функцію з підготовки висновку

Пунктом 6 Порядку № 1146 передбачено, що у заяві платник вказує суму і вид помилково та/або надміру сплаченого платежу та визначає напрям(и) перерахування коштiв, що повертаються:1) на поточний рахунок платника податку в установі банку; 2) на погашення грошового зобов`язання (податкового боргу) з iнших платежiв, контроль за справлянням яких покладено на органи ДФС, незалежно вiд виду бюджету; 3) готiвкою за чеком у разi вiдсутностi у платника податкiв рахунку в установі банку; 4) готівкою з рахунків банків у разі відсутності у платника податків рахунку в установі банку; 5) поштовим переказом через підприємства поштового зв`язку; 6) для подальших розрахункiв як авансові платежі (передоплата) або грошова застава: на небюджетний рахунок з облiку коштiв забезпечення сплати майбутніх митних та інших платежів - рахунок 3734, відкритий на балансі Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві; банкiвський балансовий рахунок 2603, відкритий для органу ДФС у відповідному уповноваженому банку (у разі якщо кошти авансових платежів (передоплати), доплати тощо вносилися готівкою).

Відповідно до п. 8 Порядку № 1146 у разі якщо вказана у заяві платника сума (її частина) за даними інформаційних систем обліковується як помилково та/або надміру сплачена, орган ДФС готує: висновок на повернення такої суми (її частини) за формою згiдно з додатком 1 до цього Порядку; два примiрники реєстру висновкiв за платежами, належними державному бюджету, за формою згiдно з додатком 2 до цього Порядку; три примiрники реєстру висновкiв за платежами, належними мiсцевим бюджетам, та платежами, якi пiдлягають розподiлу мiж державним та мiсцевими бюджетами, за формою згiдно з додатком 3 до цього Порядку.

За платежами, належними державному бюджету, орган ДФС у строк не пiзнiше нiж за п`ять робочих днiв до закiнчення двадцятиденного строку з дня подання платником податкiв заяви передає висновки згiдно з реєстром висновкiв за платежами, належними державному бюджету, для виконання вiдповiдному органу Казначейства.

Відтак, дослідивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вони не спростовують правомірність висновку про те, що після задоволення ДФС України вищевказаної скарги позивача, контролюючим органом не вживались заходи спрямовані на повернення надміру сплачених коштів на підставі заяви Товариства від 27.03.2018, що вказує на протиправність відмови (бездіяльності) контролюючого органу, що не спростовано останнім під час апеляційного розгляду справи.

В частині посилань апелянта на неможливість суду підміняти відповідний державний орган, та приймати певні рішення, які віднесені до його компетенції, колегія суддів зазначає, що рішення суду є правозастосовчим актом, який породжує відповідні наслідки з орієнтиром на встановлення справедливості в межах дії верховенства права. Отже, рішення суду має бути передусім правовим, справедливим, законним та ефективним.

Враховуючи правову природу дискреційних повноважень, можна дійти висновку, що в разі визнання судом як незаконного рішення про відмову повернути нараховану та стягнену пеню, єдиним способом для відновлення порушених прав позивача є прийняття законного рішення про зобов`язання контролюючого органу підготувати висновок про повернення Товариству незаконно стягнутих в рахунок пені коштів та подати його до відповідного територіального органу Державної казначейської служби України. У цьому випадку контролюючий орган не реалізує дискреційні повноваження, а приймає єдине безальтернативне законне рішення.

Враховуючи викладені обставини справи, положення чинних нормативно-правових актів та доводи апелянта, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх обґрунтованими, а оскаржуване рішення законним та спрямованим на ефективне поновлення порушених прав.

Стосовно інших посилань апеляційної скарги, то колегія суддів критично оцінює такі з огляду на їх необґрунтованість, та зазначає, що згідно п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

Крім того, судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

За змістом частини першої статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Керуючись статтями 242, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Київській області залишити без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 18.03.2019 - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Ю.А. Ісаєнко

Суддя Г.В. Земляна

Суддя В.П. Мельничук