Справа № 460/1207/19
Суддя: Зозуля Д.П.
Дата ухвалення: 2019-07-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

17 липня 2019 року м. Рівне №460/1207/19

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Зозулі Д.П. за участю секретаря судового засідання Минько Н.З. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: представник ОСОБА_1 ,

відповідача: представник ОСОБА_2 Сергій Михайлович,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3
доУправління Держпраці у Рівненській області
про визнання протиправним та скасування наказу, -
В С Т А Н О В И В:

Фізична особа - підприємець ОСОБА_3 (далі - ФОП ОСОБА_3 , позивач) звернувся до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до Управління Держпраці у Рівненській області (далі - відповідач) про визнання протиправним та скасування Наказу про інспекційне відвідування з питань додержання законодавства про працю у фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 Олександра Мойсейовича №551 від 01.04.2019 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 01.04.2019 року начальником Управління Держпраці в Рівненській області було прийнято Наказ про інспекційне відвідування з питань додержання законодавства про працю у ФОП ОСОБА_3 №551 від 01.04.2019 року. Вважає, що наказ відповідача є протиправним та підлягає скасуванню, оскільки станом на момент призначення інспекційного відвідування в Управління Держпраці у Рівненській області не було обґрунтованої інформації про порушення ФОП ОСОБА_3 законодавства про працю, а нормативні положення, на які посилався відповідач в наказі, не підлягали застосуванню. Зазначав, що до спірних правовідносин не підлягає застосуванню Порядок здійснення державного нагляду контролю за додержанням законодавства про працю, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 26 квітня 2017 року №295, натомість спірні правовідносини регулюються Законом України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності». Відповідно вважав, що відсутня не лише фактична, а і правова підстава для видання наказу, а тому такий наказ підлягає скасуванню судом. Також позивач доводив, що відсутні були підстави призначати інспекційне відвідування за адресою, вказаною в наказі.

Ухвалою суду від 24.05.2019 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі та ухвалено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження.

У встановленні судом строки відповідачем - Управлінням Держпраці у Рівненській області подано відзив на позовну заяву. В обґрунтування своїх заперечень зазначає, що наказ є законним, відповідачем обрано належну форму позапланового заходу, яка передбачена пунктом 2 Порядку №295, обґрунтовував наявність підстав для призначення інспекційного відвідування саме за адресою, зазначеною в наказі, відомостями, розміщеними на інтернет ресурсах, наполягав на застосуванні до спірних правовідносин положень Порядку №295 та обґрунтовував наявність правових підстав для призначення позапланового заходу положеннями підпункту 3 пункту 5 цього Порядку. З огляду на зазначене, просить суд у задоволенні позову відмовити повністю.

Ухвалою суду від 24.06.2019 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні на 17.07.2019.

В судовому засіданні 17.07.2019 представник позивача надав пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві та просив суд позов задовольнити повністю.

В судовому засіданні 17.07.2019 представник відповідача надав пояснення аналогічні викладеним у відзиві на позов, просив суд в задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

В судовому засіданні 17.07.2019 було проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши вступні слова представників сторін, повно та всебічно з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності на підставі чинного законодавства, перевіривши їх дослідженими доказами, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення повністю з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 01.04.2019 року начальником Управління Держпраці в Рівненській області було прийнято Наказ про інспекційне відвідування з питань додержання законодавства про працю у фізичної особи-підприємця Андріюка Олександра Мойсейовича №551 від 01.04.2019 року. Нормативна підстава проведення інспекційного відвідування - підпункт 3 пункту 5 Порядку здійснення державного нагляду контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 квітня 2017 року №295, інспектори, яких направляють для здійснення заходу: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , строк здійснення заходу: з 01.04.2019 року по 02.04.2019 року, предмет: додержання законодавства про працю, місце проведення господарської діяльності: 35740 АДРЕСА_1 обл АДРЕСА_2 Хмельницького АДРЕСА_3 , ковбасний цех, підстава: службова записка начальника відділу з питань здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість та інших нормативно-правових актів Морозюка Ю ОСОБА_8 Г ОСОБА_8 від 01.04.2019 року.

На підставі зазначеного Наказу 01 квітня 2019 року відповідачем було здійснено спробу проведення інспекційного відвідування ФОП ОСОБА_3 за адресою АДРЕСА_4 . У зв`язку з не допуском позивачем інспекторів Управління Держпраці в Рівненській області до проведення інспекційного відвідування, було складено Акт про неможливість проведення інспекційного відвідування № РВ418/1575/НП від 01.04.2019 року.

Видаючи наказ, відповідач керувався підпунктом 3 пункту 5 Постанови КМУ №295 та відомостями, зазначеними в службовій записці ОСОБА_9 від 01.04.2019 року.

До відзиву відповідач також долучив копію службової записки ОСОБА_10 .В. від 25.03.2019 р. та відомості з інтернет-ресурсів, зокрема з сайту http://iprop-ua.com http://prom.ua та http://rexami.com, на які відповідач посилався як на обґрунтування прийнятого наказу.

Судом встановлено, що в службовій записці ОСОБА_9 міститься інформація згідно Порядку повідомної реєстрації інспекційних відвідувань та рішень інспектора праці про відвідування роботодавця. Разом з тим, будь-якої інформації про фактичні обставини, які могли стати підставою для прийняття рішення про здійснення позапланового контрольного заходу зазначена службова записка не містить.

В службовій записці ОСОБА_5 міститься твердження про невідповідність кількості працівників у ФОП ОСОБА_3 обсягам та технологічному процесу виробництва. Зазначене обгрутовано з посиланням на Правила охорони праці м`ясопереробних цехів НПАОП 15.1 1.06. 99, відповідно до яких для функціонування даного виду діяльності по технології необхідно: технолог, готувальник фаршу, кутеровщик, шприцовщик, в`язальники, підбирач продукції, коптіль, завідувач складом, працівники складу та інші. Водночас, службова записка не містить посилання на відповідний пункт Правил охорони праці для працівників м`ясопереробних цехів, яким передбачено відповідні вимоги до технологічного процесу в м`ясопереробних цехах.

Разом з тим, за наслідками аналізу НПАОП 15.1-1.06-99. Правила охорони праці для працівників м`ясопереробних цехів, судом встановлено, що відповідні вимоги не зазначені в такому нормативному акті, а тому доводи відповідача в цій частині не були прийняті судом до уваги.

Також службова записка містить посилання на те, що на сайті «пошук торгових марок» міститься інформація щодо реєстрації ОСОБА_3 торгової марки «Мізочпродукт».

Разом з тим, статтею 73 КАС України закріплена вимога належності доказів, що подаються до суду. Так, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відомості в частині приналежності торгової марки ОСОБА_3 стосуються фізичної особи. Відповідно до положень ч. 4 ст. 73 КАС України, суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. З огляду на зазначене, суд визнає такі відомості неналежними в частині встановлення обставин, що стосуються діяльності фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 .

З цих же підстав суд не враховує як належні докази відомості щодо Мізоцького м`ясопереробного підприємства ТМ «Мізочпродукт», що роздруковані з інтернет-ресурсу http://tm-mzochprodukt.com.ua/contacts.

Також суд зауважує, що ч. 2 ст. 74 КАС України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно, суд вважає відомості, розміщені на інтернет-ресурсах, недопустимими доказами місця здійснення господарської діяльності фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 .

Враховуючи зазначене, суд прийшов до висновку, про відсутність підстав для призначення позапланового контрольного заходу з питань додержання законодавства про працю ФОП ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_4 .

Також, на підставі аналізу доданих відповідачем документів суд приходить до висновку, що зі змісту службових записок ОСОБА_9 та ОСОБА_5 не вбачається порушень законодавства про працю, які могли б стати підставою для призначення щодо ФОП ОСОБА_3 позапланового заходу контролю.

Надаючи оцінку наявності правових підстав призначення позапланового контрольного заходу з питань додержання законодавства про працю, суд зазначає наступне.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Спірні відносини, що виникли між сторонами регулюються Кодексом законів про працю України та Законом України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності".

Перш за все, суд зобов`язаний встановити, яким нормативно-правовим актом врегульовано призначення і проведення Управлінням інспекційних відвідувань.

Аналіз приписів Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» (далі Закон).

Приписами частини 2 статті 2 Закону встановлено, що дія цього Закону не поширюється на відносини, що виникають під час здійснення заходів валютного контролю, митного контролю на кордоні, державного експортного контролю, контролю за дотриманням бюджетного законодавства, банківського нагляду, державного контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції, державного нагляду (контролю) в галузі телебачення і радіомовлення.

Отже, дія Закону поширюється на спірні правовідносини, оскільки інспекційне відвідування Управлінням є формою державного нагляду у сфері господарської діяльності.

Приписами частин 4 та 5 цієї ж норми Закону визначено, що заходи контролю здійснюються органами державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами.

Зазначені у частині четвертій цієї статті органи, що здійснюють державний нагляд (контроль) у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами, зобов`язані забезпечити дотримання вимог статті 1, статті 3, частин першої, четвертої, шостої восьмої, абзацу другого частини десятої, частин тринадцятої та чотирнадцятої статті 4, частин першої четвертої статті 5, частини третьої статті 6, частин першої четвертої та шостої статті 7, статей 9, 10, 19, 20, 21, частини третьої статті 22 цього Закону.

Отже, Управління може здійснювати державний нагляд контроль виключно на підставі Закону і спеціального закону, котрий би встановлював особливості його діяльності.

На даний час законодавець не прийняв такого спеціального закону, тому спірні правовідносини врегульовані виключно приписами Закону №877, що виключає можливість застосування до спірних правовідносин постанови Кабінету Міністрів України від 26 квітня 2017 року №295, якою керувався відповідач, призначаючи інспекційне відвідування.

Інспекційне відвідування за сутнісним змістом є перевіркою.

У даному випадку Управління провело позапланову перевірку на підставі службової записки ОСОБА_11 Г ОСОБА_8 від 01.04.2019 року.

Приписами частини 1 статті 6 Закону встановлено підстави здійснення позапланових заходів.

Ними є:

- подання суб`єктом господарювання письмової заяви до відповідного органу державного нагляду (контролю) про здійснення заходу державного нагляду (контролю) за його бажанням;

- виявлення та підтвердження недостовірності даних, заявлених суб`єктом господарювання у документі обов`язкової звітності, крім випадків, коли суб`єкт господарювання протягом місяця з дня первинного подання повторно подав такий документ з уточненими достовірними даними або якщо недостовірність даних є результатом очевидної описки чи арифметичної помилки, яка не впливає на зміст поданої звітності. У разі виявлення органом державного нагляду (контролю) помилки у документі обов`язкової звітності він упродовж десяти робочих днів зобов`язаний повідомити суб`єкта господарювання про необхідність її виправлення у строк до п`яти робочих днів з дня отримання повідомлення. Не виправлення помилки у встановлений строк є підставою для проведення позапланового заходу;

- перевірка виконання суб`єктом господарювання приписів, розпоряджень або інших розпорядчих документів щодо усунення порушень вимог законодавства, виданих за результатами проведення попереднього заходу органом державного нагляду (контролю);

- звернення фізичної особи (фізичних осіб) про порушення, що спричинило шкоду її (їхнім) правам, законним інтересам, життю чи здоров`ю, навколишньому природному середовищу чи безпеці держави, з додаванням документів чи їх копій, що підтверджують такі порушення (за наявності). Позаплановий захід у такому разі здійснюється виключно за погодженням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у відповідній сфері державного нагляду (контролю), або відповідного державного колегіального органу.

- неподання суб`єктом господарювання документів обов`язкової звітності за два звітні періоди підряд без поважних причин або без надання письмових пояснень про причини, що перешкоджали поданню таких документів;

- доручення Прем`єр-міністра України про перевірку суб`єктів господарювання у відповідній сфері у зв`язку з виявленими системними порушеннями та/або настанням події, що має значний негативний вплив на права, законні інтереси, життя та здоров`я людини, захист навколишнього природного середовища та забезпечення безпеки держави;

- настання аварії, смерті потерпілого внаслідок нещасного випадку або професійного захворювання, що було пов`язано з діяльністю суб`єкта.

Підсумовуючи зазначене, суд прийшов до висновку, що Управлінням прийнято наказ про проведення позапланової перевірки за відсутності правових підстав, які встановлені Законом.

Приписами частини 2 статті 6 Закону встановлено, що проведення позапланових заходів з інших підстав, крім передбачених цією статтею, забороняється, крім позапланових заходів, передбачених частиною четвертою статті 2 цього Закону.

Ця норма права відсилає до іншої норми Закону, яка надавала б право Управлінню призначати перевірки і з підстав, які встановленні спеціальним законом.

Однак, судом вже встановлено, що такий спеціальний закон не прийнято.

Тому, Управління призначило і провело перевірку позивача, нехтуючи законодавчою забороною.

Щодо застосування до спірних правовідносин положень Постанови КМУ №295, то суд зазначає наступне.

Процедура здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю визначалася постановою Кабінету Міністрів України «Деякі питання реалізації статті 259 Кодексу законів про працю України та статті 34 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 26.04.2017 року № 295, якою, зокрема, затверджено Порядок №295.

Відповідно до п. 27 - 29 Порядку № 295 у разі наявності порушень вимог законодавства про працю, зафіксованих актом інспекційного відвідування або актом невиїзного інспектування, після розгляду зауважень об`єкта відвідування (у разі їх надходження) інспектор праці проводить аналіз матеріалів інспекційного відвідування або невиїзного інспектування, за результатами якого вносить припис та/або вживає заходів до притягнення винної у допущенні порушень посадової особи до встановленої законом відповідальності. У разі виконання припису в установлений у ньому строк заходи до притягнення об`єкта відвідування та його посадових осіб до відповідальності не вживаються. Заходи про притягнення об`єкта відвідування та його посадових осіб до відповідальності за використання праці неоформлених працівників, несвоєчасну та не у повному обсязі виплату заробітної плати, недодержання мінімальних гарантій в оплаті праці вживаються одночасно із внесенням припису незалежно від факту усунення виявлених порушень у ході інспекційного відвідування або невиїзного інспектування.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 14 травня 2019 року у справі №826/8917/17 визнано нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 29.04.2017 року № 295 "Деякі питання реалізації статті 259 Кодексу законів про працю України та статті 34 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні". Постанова суду набрала законної сили з дати її прийняття.

Відповідно до ч.2 ст. 265 КАС України, нормативно-правовий акт втрачає чинність з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду.

З огляду на приписи ч. 2 ст. 2 Закону "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" ( Закон №877), його дія поширюється на спірні правовідносини, оскільки інспекційне відвідування Управлінням є формою державного нагляду у сфері господарської діяльності.

З огляду на ч. 4 та 5 ст. 2 Закону №877, Управління Держпраці може здійснювати державний нагляд контроль виключно на підставі Закону і спеціального закону, котрий би встановлював особливості його діяльності. Законодавець не прийняв такого спеціального закону, тому спірні правовідносини врегульовані виключно приписами Закону, що виключає можливість застосування до спірних правовідносин постанови Уряду від 26.04.2017 р. №295, якою керувався відповідач, призначаючи інспекційне відвідування. Інспекційне відвідування за сутнісним змістом є перевіркою.

Як зазначив у своїй постанові від 31.01.2019 року Верховний Суд (справа №809/799/17), тлумачення цієї норми вказує на те, що органи державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення в першу чергу повинні ураховувати особливості правового регулювання, визначені законами у відповідній сфері та міжнародними договорами, одночасно звертаючи увагу на правила перелічені в частині п`ятій статті 2 Закону № 877-V та, якщо певні правовідносини не врегульовані законами у відповідній сфері та міжнародними договорами звертатись до інших норм Закону № 877-V. Закону, який би регулював правовідносини зі здійснення державного нагляду (контролю) у сфері дотримання законодавства про працю та зайнятість населення на цей час немає, а тому спеціальним законодавчим актом, який регулює ці правовідносини є Закон № 877-V незважаючи на те, що він регулює правовідносини зі здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності для багатьох органів контролю.

Таким чином, що при наявності колізії між нормами Закону Украйни "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" та приписами Порядку № 295 варто виходити із частини 3 статті 7 КАС України та Постанови Пленуму Верховного Суду України від 01.11.1996 р. № 9 "Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя".

Так, згідно частини 3 статті 7 КАС України у разі невідповідності правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу, або положення відповідного міжнародного договору України.

У роз`ясненні Пленуму Верховного Суду України, яке міститься в Постанові від 01.11.1996 р. № 9 "Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя" (пункт 5) зазначено, що судам необхідно виходити з того, що нормативно-правові акти будь-якого державного чи іншого органу, зокрема постанови і розпорядження Кабінету Міністрів України, накази та інструкції міністерств і відомств, підлягають оцінці на відповідність як Конституції, так і закону. Якщо при розгляді справи буде встановлено, що нормативно-правовий акт, який підлягав застосуванню, не відповідає чи суперечить законові, суд зобов`язаний застосувати закон, який регулює ці правовідносини.

Отже, вирішуючи питання про наявність підстав для призначення позапланового заходу контролю начальник Управління Держпраці у Рівненській області повинен в першу чергу керуватися вимогами Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарською діяльністю», який містить перелік підстав для призначення позапланового заходу контролю.

За наслідками аналізу вищезазначеного, суд дійшов висновку, що наказ про призначення інспекційного відвідування є протиправним та підлягає скасуванню.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 КАСУ України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на викладене, відповідач не довів правомірності свого рішення, в той час як позивачем позовні вимоги підтверджені належними та допустимими доказами, а тому адміністративний позов підлягає до задоволення повністю.

Враховуючи положення частини першої статті 139 КАС України суд стягує на користь позивача понесені ним судові витрати, які підлягають відшкодуванню, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з частиною першою статті 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Як встановлено з матеріалів справи, позивачем за подання даного адміністративного позову сплачено судового збору в сумі 1921,00 грн., що підтверджується квитанцією від 22.05.2019 № 65 (а.с. 3).

Отже, на користь позивача - фізичної особи-підприємця ОСОБА_12 Мойсейовича слід стягнути за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Управління Держпраці у Рівненській області судові витрати у розмірі 1921,00 грн.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати наказ Управління Держпраці у Рівненській області про інспекційне відвідування з питань додержання законодавства про працю у Фізичної особи-підприємця Андріюка Олександра Мойсейовича № 551 від 01.04.2019.

Стягнути на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_5 ) за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Управління Держпраці у Рівненській області (, вул. Лермонтова, 7, м. Рівне, Рівненської області, 33028) судові витрати у розмірі 1921 (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна) грн. 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складений 25 липня 2019 року.

Суддя Зозуля Д.П.