Справа № 2340/3650/18
Суддя: Василенко Ярослав Миколайович
Дата ухвалення: 2019-07-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 2340/3650/18 Головуючий у 1-й інстанції: Гайдаш В.А.
Суддя-доповідач: Василенко Я.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Василенка Я.М.,

суддів Кузьменка В.В., Шурка О.І.

при секретарі Баглай О.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 15.05.2019 у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Черкаській області про визнання протиправними та скасування наказу, поновлення на службі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Черкаській області від 13.08.2018 № 325 о/с;

- зобов`язати Головне управління Національної поліції в Черкаській області поновити ОСОБА_1 на службі в поліції на посаді старшого слідчого слідчого відділу Черкаського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області;

- стягнути з Головного управління Національної поліції в Черкаській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 15.05.2019 у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням ОСОБА_1 звернувся із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржуване рішення, як таке, що прийняте із порушенням норм матеріального і процесуального права, та постановити нове рішення, яким позов задовольнити.

В судове засідання сторони не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, у зв`язку із чим, колегія суддів, на підставі ч. 13 ст. 10, ч. 4 ст. 229, ч. 2 ст. 313 КАС України розглядає справу за їх відсутності без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 проходив службу в поліції на посаді старшого слідчого слідчого відділу Черкаського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області.

Наказом Головного управління Національної поліції у Черкаській області від 08.08.2018 № 2057 призначено службове розслідування за фактом порушення старшим слідчим слідчого відділу Черкаського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_1 та дільничним офіцером поліції сектору превенції цього ж відділу поліції старшим лейтенантом поліції ОСОБА_3 службової дисципліни та у зв`язку з реєстрацією в Єдиному державному реєстрі досудових розслідувань відомостей про скоєння ними кримінального правопорушення.

13.08.2018 начальником Головного управління Національної поліції в Черкаській області затверджений висновок службового розслідування, згідно висновків якого за вчинення дисциплінарного проступку, що виразилось в порушенні вимог п. 1-2 ч. 1 ст. 18, п. 2 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію», ч. 1, 2 ст. 9, ст. 28, п. 8 ч. 2 ст. 40, ч. 5 ст. 171, ч. 1 ст. 222 КПК України, ст. 1 та п.п. 1, 4 ч. 1 ст. 7 Дисциплінарного статуту ОВС, п. 10, 11 Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження, затвердженого постановою КМ України від 19.11.2012 № 1104, п. 1, 2, 11 ч. 1, п. 3 ч. 2 розділу ІІ Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179 старшого слідчого слідчого відділу Черкаського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби в поліції.

У зв`язку з вищевикладеними обставинами, а саме, наказом Головного управління Національної поліції в Черкаській області від 13.08.2018 № 2107, ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності шляхом звільнення зі служби в поліції та наступним оскаржуваним наказом ГУНП в Черкаській області від 13.08.2018 № 325 о/с звільнено ОСОБА_1 зі служби в поліції за п. 6 ч. 1 ст. 77 (у зв`язку з реалізацією вищенаведеного дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби) Закону України «Про Національну поліцію».

Суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що при прийнятті оскаржуваних наказів Головне управління Національної поліції в Черкаській області діяло на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, у зв`язку із чим відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

Апелянт у своїй скарзі зазначає, що оскаржувані накази Головного управління Національної поліції у м. Києві є необґрунтованими, протиправними та такими, що порушують його права, а тому підлягають скасуванню. При цьому, оскаржуване рішення прийнято судом першої інстанції з ненаданням належної оцінки нормам чинного законодавства, що призвело до прийняття невірного рішення, судом порушено правильність застосування норм матеріального та процесуального права та правової оцінки обставин у справі.

Колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції та вважає доводи апелянта безпідставними, враховуючи наступне.

Відповідно до п. 17 ст. 4 КАС України публічна служба - діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Кодекс законів про працю України регулює трудові відносини всіх працівників, сприяючи зростанню продуктивності праці, поліпшенню якості роботи, підвищенню ефективності суспільного виробництва і піднесенню на цій основі матеріального і культурного рівня життя трудящих, зміцненню трудової дисципліни і поступовому перетворенню праці на благо суспільства в першу життєву потребу кожної працездатної людини (ст. 1 КЗпП України).

Статтею 3 КЗпП України передбачено, що законодавством про працю, яке відповідно до ст. 4 КЗпП України складається з Кодексу законів про працю України та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього, регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.

Разом з тим, правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначається Законом України «Про Національну поліцію» від 0.07.2015 (зі змінами та доповненнями).

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про Національну поліцію України», Національна поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Згідно з ч. 1 ст. 17 Закону України «Про Національну поліцію України», поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

Працівники поліції складають Присягу на вірність Українському народові такого змісту: «Я, (прізвище, ім`я та по батькові), усвідомлюючи свою високу відповідальність, урочисто присягаю вірно служити Українському народові, дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов`язки»

З аналізу тексту присяги, колегія суддів приходить до висновку, що в основу поведінки працівника органів внутрішніх справ закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки та складаючи присягу, працівник поліції покладає на себе не тільки певні службові зобов`язання, але й моральну відповідальність за їх невиконання.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 22.02.2012 № 155, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 25.04.2012 за № 628/20941, затверджені Правила поведінки та професійної етики осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ України, які були чинними на момент виникнення спірних відносин.

Відповідно до п. 1.2. Правил вони як зібрання основних професійно-етичних норм визначають для працівника органів внутрішніх справ: моральні цінності, зобов`язання та принципи служби в органах внутрішніх справ; професійно-етичні вимоги до службової, позаслужбової та антикорупційної поведінки; регулювання професійно-етичних проблем взаємин працівників, що виникають у процесі їх спільної діяльності тощо.

Згідно з п. 1.4 Правил неухильне дотримання принципів і норм цих Правил є важливим чинником якісного виконання працівником оперативно-службових завдань, необхідною умовою суспільної довіри та підтримки діяльності органів внутрішніх справ.

Дотримання норм поведінки, установлених цими Правилами, є моральним обов`язком кожного працівника органів внутрішніх справ незалежно від займаної посади та спеціального звання.

Громадянин України, який працює або приймається на службу в органах внутрішніх справ, ознайомлюється з вимогами цих Правил (п.п. 2.1.-2.3. розділу ІІ Правил).

Відповідно до пп. 2.2. п. 2 розділу ІІІ Правил професійний обов`язок працівника, як одна із моральних основ служби в органах внутрішніх справ, полягає в безумовному виконанні закріплених Присягою, законами та професійно-етичними нормами завдань щодо забезпечення надійного захисту правопорядку, законності, громадської безпеки.

Згідно з пп. 4.1. п. 4 розділу ІІІ Правил працівник органів внутрішніх справ, керуючись Присягою, відповідно до службового обов`язку, дотримуючись професійних честі і гідності, бере на себе певні моральні зобов`язання, в тому числі бути прикладом безумовного дотримання вимог закону та службової дисципліни в професійній діяльності та приватному житті, залишатися за будь-яких обставин чесним і непідкупним, відданим інтересам служби.

Бездоганне виконання моральних зобов`язань, в свою чергу, забезпечує право працівника на суспільну довіру, повагу, визнання і підтримку громадян, що передбачено пп. 4.2. п. 4 розділу ІІІ Правил.

Відповідно до пп. 1.1. п. 1 розділу IV Правил поведінка працівника органів внутрішніх справ завжди і за будь-яких обставин має бути бездоганною, відповідати високим стандартам професіоналізму і морально-етичним принципам стража правопорядку. Ніщо не повинно паплюжити ділову репутацію та авторитет працівника.

Згідно із ст. 3 Закону України «Про Національну поліцію України», у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про Національну поліцію України», під час виконання своїх завдань поліція забезпечує дотримання прав і свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, а також міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і сприяє їх реалізації.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Закону України «Про Національну поліцію України», у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.

Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України затверджений Законом України від 22.02.2006 № 3460-IV визначає сутність службової дисципліни, обов`язки осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України стосовно її дотримання, види дисциплінарних стягнень, порядок і права начальників щодо їх застосування, а також порядок оскарження дисциплінарних стягнень.

Дисциплінарним проступком є невиконання чи неналежне виконання особою рядового і начальницького складу службової дисципліни, яка полягає у дотриманні Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України, про що свідчать ч. 1 ст. 1, ст. 2 Дисциплінарного статуту.

Обов`язки осіб рядового і начальницького складу визначені ст. 7 Дисциплінарного статуту, згідно з ч. 1 якої службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов`язує кожну особу рядового і начальницького складу: дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників; захищати і охороняти від протиправних посягань життя, здоров`я, права та свободи громадян, власність, довкілля, інтереси суспільства і держави; поважати людську гідність, виявляти турботу про громадян і бути готовим у будь-який час надати їм допомогу; дотримуватися норм професійної та службової етики; берегти державну таємницю; у службовій діяльності бути чесною, об`єктивною і незалежною від будь-якого впливу громадян, їх об`єднань та інших юридичних осіб; стійко переносити всі труднощі та обмеження, пов`язані зі службою; постійно підвищувати свій професійний та культурний рівень; сприяти начальникам у зміцненні службової дисципліни, забезпеченні законності та статутного порядку; виявляти повагу до колег по службі та інших громадян, бути ввічливим, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку, носіння встановленої форми одягу, вітання та етикету; з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють; берегти та підтримувати в належному стані передані їй в користування вогнепальну зброю, спеціальні засоби, майно і техніку.

У разі виявлення порушень законодавства, зловживань чи інших правопорушень у службовій діяльності особа рядового або начальницького складу повинна вжити заходів щодо припинення цих порушень та доповісти про це безпосередньому або старшому прямому начальникові.

На осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни можуть накладатися такі види дисциплінарних стягнень:1) усне зауваження; 2) зауваження; 3) догана; 4) сувора догана; 5) попередження про неповну посадову відповідність; 6) звільнення з посади; 7) пониження в спеціальному званні на один ступінь; 8) звільнення з органів внутрішніх справ.

Відповідно до ч. 6 ст. 13 Дисциплінарного статуту такі дисциплінарні стягнення, як звільнення з органів внутрішніх справ, звільнення з посади, пониження в спеціальному званні на один ступінь, накладаються начальниками, яким надано право прийняття на службу до органів внутрішніх справ, призначення на посаду, присвоєння спеціального звання.

Згідно з ст. 14 Дисциплінарного статуту вбачається, що з метою з`ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування.

Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення начальником. У разі необхідності цей термін може бути продовжено начальником, який призначив службове розслідування, або старшим прямим начальником, але не більш як на один місяць.

Порядок проведення службового розслідування встановлюється міністром внутрішніх справ України.

Перед накладенням дисциплінарного стягнення начальник або особа, яка проводить службове розслідування, повинні зажадати від порушника надання письмового пояснення.

Небажання порушника надавати пояснення не перешкоджає накладенню дисциплінарного стягнення.

Про накладення дисциплінарного стягнення видається наказ, зміст якого оголошується особовому складу органу внутрішніх справ.

Як вбачається з матеріалів справи, притягненню позивача до дисциплінарної відповідальності передувало службове розслідування.

Пунктом 2.1 розділу ІІ Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 12.03.2013 № 230 встановлено, що підставами для проведення службового розслідування є порушення особами рядового начальницького складу службової дисципліни, у тому числі скоєння кримінальних або адміністративних правопорушень, знищення або втрата службових документів. Доручених або охоронюваних матеріальних цінностей, вчинення особами РНС діянь, які порушують права і свободи громадян, службову дисципліну, інші події, пов`язані із загибеллю (смертю) осіб РНС чи їх травмування (пораненням), а також події, які сталися за участю осіб РНС і можуть викликати суспільний резонанс.

Відповідно до підпунктів 2.5, 2.6 Інструкції, підстави для призначення службового розслідування можуть міститися в службових документах осіб РНС, матеріалах перевірок, письмових зверненнях громадян України, осіб без громадянства та іноземців, депутатських запитах та зверненнях народних депутатів України, повідомленнях уповноважених органів досудового розслідування, заявах і повідомленнях інших правоохоронних органів, підприємств, установ і організацій незалежно від їх підпорядкування і форм власності, об`єднань громадян, засобів масової інформації або в інших документах, отриманих в установленому законодавством України порядку.

Підставою для проведення службового розслідування є належним чином письмово оформлений наказ уповноваженого на те начальника.

Підпунктом 6.32 пункту 6.3 Інструкції передбачено, що особа, стосовно якої проводиться розслідування, має право брати участь у службовому розслідуванні, у тому числі давати усні чи письмові пояснення, робити заяви, в установленому порядку подавати документи, які мають значення для проведення службового розслідування.

Відповідно до пункту 6 Інструкції, забороняється затверджувати висновок службового розслідування без отримання від особи РНС письмового пояснення або за відсутності акта про її відмову в наданні письмового пояснення. Небажання особи РНС, відносно якої проводиться службове розслідування, надавати пояснення не перешкоджає затвердженню висновку службового розслідування та накладенню дисциплінарного стягнення.

Так, обов`язки начальника визначено ст. 8 Дисциплінарного статуту відповідно до якої начальник несе персональну відповідальність за стан службової дисципліни і повинен постійно його контролювати. Начальник зобов`язаний бути прикладом у дотриманні законності, службової дисципліни, бездоганному виконанні вимог Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів, наказів, норм моралі, професійної та службової етики, розвивати і підтримувати в підлеглих свідоме ставлення до виконання службових обов`язків, честь і гідність, заохочувати розумну ініціативу, самостійність, старанність у службі, уміло застосовувати заходи дисциплінарного впливу.

Особливу увагу начальник повинен приділяти вивченню індивідуальних якостей підлеглих, дотриманню статутних відносин між ними, створенню здорового морально-психологічного клімату в колективі, його згуртуванню, своєчасному запобіганню порушенням службової дисципліни та виявленню причин їх учинення, формуванню нетерпимого ставлення до порушників, враховуючи при цьому думку колективу та громадськості.

Начальник зобов`язаний попередити про неприпустимість порушення службової дисципліни, а в разі вчинення підлеглим таких діянь за необхідності накласти на винного дисциплінарне стягнення або порушити клопотання про накладення стягнення старшим прямим начальником.

Старші за званням та посадою в усіх випадках зобов`язані вимагати від молодших дотримання службової дисципліни, зокрема, правил внутрішнього розпорядку, носіння встановленої форми одягу, вітання та етикету.

Отже, з вказаного вбачається, що начальник несе персональну відповідальність за стан службової дисципліни і повинен постійно його контролювати.

Так, у ході проведення службового розслідування було встановлено, що 19.07.2018 близько 03 год. 00 хв. до чергової частини Черкаського відділу поліції надійшло повідомлення про те, що поліцейськими управління патрульної поліції в Черкаській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України неподалік будинку № 13 по вул. Героїв Майдану в м. Черкаси затримано гр. ОСОБА_2 , який об`єктивно підозрювався у причетності до вчинення хуліганських дій. Вказане повідомлення одразу зареєстровано у журналі ЄО за № 38826, а на місце події направлено слідчо-оперативну групу Черкаського відділу поліції, до складу якої входив, зокрема позивач ОСОБА_1 . Вказаною слідчо-оперативною групою встановлено, що вищевказана особа, маючи явні ознаки алкогольного сп`яніння, вчинила хуліганські дії, а саме висловлювався нецензурною лайкою та застосував пристрій для відстрілу патронів несмертельної дії.

Поліцейськими відібрані пояснення свідків, а старший лейтенант поліції ОСОБА_1 провів огляд місця події, в ході якого вилучив пістолет ПМР-9мм НОМЕР_1 , споряджений 1 патроном, та 4 стріляні гільзи, які цього ж дня передані до чергової частини Черкаського відділу поліції для їх подальшої реєстрації та розгляду, а за фактом вчинення ОСОБА_2 хуліганських дій слідчим відділом Черкаського відділу поліції розпочато кримінальне провадження № 0005169 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України, досудове розслідування у якому проводив старший лейтенант поліції ОСОБА_1 .

Однак, позивачем в порушення вимог п. 10, 11 Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження, затвердженого постановою КМ України від 19.11.2012 № 1104, не подав особі, відповідальній за зберігання речових доказів, протокол огляду місця події від 19.07.2018, в якому зафіксовано факт вилучення пістолета ПМР-9мм № НОМЕР_2 та не забезпечив взяття його на облік після вилучення, шляхом внесення відповідного запису до книги обліку речових доказів.

Крім того, ОСОБА_1 в порушення положень ч. 5 ст. 171 КПК України у визначений законом строк (не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна) не подав клопотання про арешт тимчасово вилученого майна до слідчого судді (суду), а також в порушення ч. 1 ст. 222 КПК України, п. 11 ч. 1, п. 3 ч. 2 розділу ІІ Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179, розголосив старшому лейтенанту поліції ОСОБА_3 інформацію з обмеженим доступом, яка стала відома йому у зв`язку з проведенням досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні, який у подальшому використав її та вступив у неділові стосунки із ОСОБА_2 .

Так, 26.07.2018 при особистій зустрічі з ОСОБА_2 старший лейтенант поліції ОСОБА_3 запропонував останньому надати гроші в сумі 25 000, 00 грн. за не притягнення його до кримінальної відповідальності за вчинення вищевказаного злочину та закриття старшим лейтенантом поліції ОСОБА_1 кримінального провадження, однак з приводу вимагання старшими лейтенантами поліції ОСОБА_1 та ОСОБА_3 неправомірної вигоди ОСОБА_2 звернувся до управління Служби безпеки України в Черкаській області, у зв`язку з чим 31.07.2018 за вказаним фактом прокуратурою Черкаської області розпочато кримінальне провадження № 0000149 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

08.08.2018 ОСОБА_2 , спільно із ОСОБА_3 , прибули до Черкаського відділу поліції, де старший лейтенант ОСОБА_1 повернув ОСОБА_2 вилучений у нього пристрій для відстрілу патронів несмертельної дії ПМР НОМЕР_1 , а також зобов`язався найближчим часом закрити кримінальне провадження № 0005169. Цього ж дня, близько 16:00, старший лейтенант поліції ОСОБА_3 , знаходячись в службовий час поза межами закріпленої за ним поліцейської дільниці, в цивільному одязі зустрівся з ОСОБА_2 , який передав йому раніше обумовлену суму грошей, а саме 25 000, 00 грн., після чого, старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 затримано працівниками Управління Служби безпеки України в Черкаській області та Черкаського управління ДВБ НПУ.

Цього ж дня позивача також було затримано в порядку ст. 208 КПК України та 09.08.2018 старшим лейтенантам поліції ОСОБА_1 та ОСОБА_3 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

Таким чином, саме за наслідками проведеного службового розслідування відповідно до наказу Головного управління Національної поліції у Черкаській області від 08.08.2018 № 2057 за фактом порушення старшим слідчим слідчого відділу Черкаського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_1 службової дисципліни накладено дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення з посади.

Таким чином, службовим розслідуванням встановлено, що позивач своїми діями грубо порушив службову дисципліну, під час виконання своїх обов`язків позивач знехтував принципом законності в діяльності працівників поліції та основним обов`язком поліцейського, який полягає у чіткому та неухильному дотриманні поліцією Конституції та законів України, що є складовою дисциплінарного проступку.

Згідно ст. 18 Дисциплінарного статуту, таке дисциплінарне стягнення, як звільнення з посади, вважається виконаним після видання наказу по особовому складу.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що наказ Головного управління Національної поліції в Черкаській області від 13.08.2018 № 325 о/с, був прийнятий на підставі службового розслідування, проведеного у відповідності до ст. 14 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, відповідно до якого було прийнято рішення про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності та звільнення з посади.

Доводи апелянта про протиправність дій відповідача щодо звільнення старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 з посади старшого слідчого слідчого відділу Черкаського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області не беруться колегією суддів до уваги, оскільки дані дії вчинені виключно на підставі наказу № 325 о/с від 13.08.2018, який в свою чергу, прийнятий на підставі висновку службового розслідування, у відповідності до ст. 14 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України.

Також, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що у відповідності до п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» № 580-VIII поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Отже, наявність у діях позивача складу дисциплінарного проступку внаслідок порушення останнім службової дисципліни, яке виявилось у непритаманній поліцейському поведінці, підтверджено наявними у матеріалах адміністративної справи доказами.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 25.04.2019 у справі № 816/1370/16.

Колегія суддів звертає увагу, що оскаржуваним наказом Головного управління Національної поліції в Черкаській області від 13.08.2018 № 325 о/с звільнено ОСОБА_1 зі служби в поліції за п. 6 ч. 1 ст. 77 (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби) Закону України «Про Національну поліцію», тобто у зв`язку із реалізацією відповідачем іншого наказу від 13.08.2018 № 2107, яким ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності шляхом звільнення зі служби в поліції та який є чинним і позивачем не оскаржується у даній справі.

Доводи апелянта, що його протиправно звільнено зі служби в поліції, оскільки відповідачем передчасно винесено оскаржуваний наказ на підставі повідомлення позивачу про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України колегія суддів не бере до увагу, з огляду на наступне.

Відповідно до матеріалів справи вбачається, що підставою для проведення службового розслідування, дійсно, став факт повідомлення про підозру у вчиненні ОСОБА_1 злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України. Разом з тим, метою такого розслідування було встановлення причин та умов, що передували вказаному факту, оскільки в ході проведеного службового розслідування членами комісії встановлені причини та умови допущеного правопорушення з боку позивача.

Зокрема, слід зауважити, що наявність судового рішення, яким буде встановлено або спростовано вину ОСОБА_1 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, не є визначальним для проведення службового розслідування та застосування до особи дисциплінарних стягнень.

Колегія суддів зауважує, що набрання законної сили судовим рішенням про притягнення особи до відповідальності за вчинення кримінального правопорушення є окремою підставою для звільнення особи зі служби. В даному випадку, звільнення відбулось за порушення службової дисципліни, вина позивача у скоєнні якого встановлюється у визначеному законом порядку, а тому посилання позивача на порушення відповідачем вимог ст. 62 Конституції України, колегія суддів вважає необґрунтованими та не бере їх до уваги.

Таким чином, виходячи з аналізу вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржуваний наказ про звільнення позивача зі служби в поліції видано відповідачем на підставі повного, всебічного та об`єктивного дослідження обставин та за результатами проведення службового розслідування.

Вілповідно колегія суддів зазначає, що позовні вимоги про поновлення ОСОБА_1 на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, не підлягають задоволенню оскільки вони є похідними від позовної вимоги щодо визнання протиправним та скасування наказу від 13.08.2018 № 325 о/с.

Відповідно до пункту 30 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

Згідно пункту 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 року, статтю 6 п. 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Отже, враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив законне та обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Апелянт не надав до суду належних доказів, що б підтверджували факт протиправності рішення суду першої інстанції.

Таким чином, колегія суддів вирішила згідно ст. 316 КАС України залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, з урахуванням того, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 229, 243, 244, 250, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 15.05.2019 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та строки, встановлені ст.ст. 328-331 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: Василенко Я.М.

Судді: Кузьменко В.В.

Шурко О.І. Шурко О.І.

Повний текст постанови виготовлений 25.07.2019.