Справа № 300/1285/19
Суддя: Микитюк Р.В.
Дата ухвалення: 2019-07-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"24" липня 2019 р. справа № 300/1285/19
Суддя Івано-Франківського окружного адміністративного суду Микитюк Р.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) матеріали адміністративного позову Головного управління ДФС в Івано-Франківській області до Державного міського підприємства "Івано-Франківськтеплокомуненерго" про стягнення боргу в сумі 7 941 730,5 грн., -
ВСТАНОВИВ:
18.06.2019 Головне управління Державної фіскальної служби в Івано-Франківській області (надалі також, - позивач) звернулося до суду з адміністративним позовом до Державного міського підприємства "Івано-Франківськтеплокомуненерго" (надалі, також - відповідач) про стягнення заборгованості в сумі 7 941 730,5 грн.
Позовні вимоги мотивовані тим, що станом на 06.06.2019 сума податкового боргу відповідача, яка підлягає стягненню становить 7 941 730,5 грн., яка складається з 7 805 976,59 грн. - податку на додану вартість, 135 753,91 грн. - штрафних санкцій.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 21.06.2019 відкрито провадження в даній адміністративній справі. Встановлено відповідачу з дня вручення цієї ухвали п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позов.
Вказана ухвала суду про відкриття провадження отримана представником відповідача 24.06.2019, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу (а.с.44).
Представником позивача подано відповідь на відзив, яка надійшла на адресу суду 22.07.2019 (а.с. 67-69). У даній відповіді зокрема зазначено, що відповідачем додано до відзиву копії платіжних доручень про сплату податку на додану вартість згідно декларацій за період червень-липень 2018 та штрафних (фінансових) санкцій за подання уточнюючого розрахунку податкових зобов`язань з податку на додану вартість.
Однак станом на день сплати відповідачем вказаних платежів у нього існував податковий борг, який виник у попередніх періодах, в зв`язку з чим податковий орган зарахував сплачені відповідачем суми поточних зобов`язань в рахунок погашення існуючого податкового боргу.
Відповідно до ч.5 ст.262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд зазначає наступне.
Державне міське підприємство "Івано-Франківськтеплокомуненерго" зареєстроване як юридична особа 28.02.1996 року, перебуває на обліку в ГУ ДФС в Івано-Франківській області та являється платником податків і зборів передбачених Податкового Кодексу України (а.с.9-15).
Станом на 06.06.2019 сума податкового боргу відповідача, яка підлягає стягненню становить 7 941 730,5 грн., яка складається з 7 805 976,59 грн. - податку на додану вартість, 135 753,91 грн. - штрафних санкцій.
Даний податковий борг зумовлений несплатою у встановлені Податковим кодексом України строки відповідачем зобов`язань за платежами: податок на додану вартість в сумі 7 805 976,59 грн. з врахуванням сплати самостійно задекларованих наступних декларацій: за - червень 2018 від 19.07.2018 на суму 284 617 грн.; - за липень 2018 від 01.07.2018 на суму 195187 грн.; - за лютий 2019 від 26.03.2019. (а.с. 17-19).
Головним управлінням ДФС в Івано-Франківській області на підставі пп. 191 1.1. 191. 1.2 п. 191.1 ст. 19, п.п. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20 та п.75.1 ст.75 Податкового кодексу України була проведена камеральна перевірка податкової звітності по податку на додану вартість платника податку ДМП "Івано-Франківськтеплокомуненерго".
За результатами перевірки складено акт від 09.10.2017 за №9363/12-08/03346058 (а.с.25).
Перевіркою встановлено порушення платником термінів сплати самостійно визначеного грошового зобов`язання по податку на додану вартість.
Головним управлінням ДФС в Івано-Франківській області на підставі пп. 191 1.1. 191. 1.2 п. 191.1 ст. 19, п.п. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20 та п.75.1 ст.75 Податкового кодексу України була проведена камеральна перевірка про порушення правил сплати (перерахування) податків (зборів) за період з 06.11.2017 по 14.06.2018 платника податку ДМП "Івано-Франківськтеплокомуненерго".
Головним управлінням ДФС в Івано-Франківській області на підставі пп. 191 1.1. 191. 1.2 п. 191.1 ст. 19, п.п. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20 та п.75.1 ст.75 Податкового кодексу України була проведена камеральна перевірка про порушення правил сплати (перерахування) податків (зборів) за період з 20.03.2017 по 09.07.2018 платника податку ДМП "Івано-Франківськтеплокомуненерго".
За результатами перевірки складено акт від 25.09.2018 за №31/09-19-55-12/03346058 (а.с.34).
Посилаючись на несплату відповідачем узгоджених податкових зобов`язань у строки, визначені Податковим кодексом України, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення податкового боргу.
Надаючи правову оцінку правовідносинам, суд виходить з такого.
Згідно зі статтею 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
У відповідності до пункту 15.1 статті 15 Податкового кодексу України платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об`єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об`єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов`язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.
За змістом підпункту 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
При цьому, підпунктом 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податковий борг визначено як суму узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.
Таким чином, статусу податкового боргу набуває лише узгоджена сума грошового (податкового) зобов`язання, не сплачена платником податків у визначений строк.
Відповідно до ст. 38 Податкового кодексу України виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.
Згідно з пунктом 59.1 статті 59 Податкового кодексу України у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.
За правилами пункту 59.5 статті 59 Податкового кодексу України у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).
Сторонами у справі доказів оскарження зазначених податкових вимог у встановленому законом порядку не надано.
В той же час суд зазначає, що доводи відповідача про те, що кошти ДМП "Івано-Франківськтеплокомуненерго" не можуть бути джерелом погашення податкового боргу платника податків, оскільки закріплені за відповідачем на праві господарського відання, є необґрунтованими та безпідставними з огляду на таке.
Згідно п.87.2 ст. 87 ПК України, джерелами погашення податкового боргу платника податків є будь-яке майно такого платника податків з урахуванням обмежень, визначених цим Кодексом, а також іншими законодавчими актами.
Відповідно до п.п. 87.3.1, 87.3.2, 87.3.3,87.3.5, 87.3.6, 87.3.7 п.87.3 ст. 87 ПК України, не можуть бути використані як джерела погашення податкового боргу платника податків:
- майно платника податків, надане ним у заставу іншим особам (на час дії такої застави), якщо така застава зареєстрована згідно із законом у відповідних державних реєстрах до моменту виникнення права податкової застави; - майно, яке належить на правах власності іншим особам та перебуває у володінні або користуванні платника податків, у тому числі (але не виключно) майно, передане платнику податків у лізинг (оренду), схов (відповідальне зберігання), ломбардний схов, на комісію (консигнацію); давальницька сировина, надана підприємству для переробки, крім її частини, що надається платнику податків як оплата за такі послуги, а також майно інших осіб, прийняті платником податків у заставу чи заклад, довірче та будь-які інші види агентського управління; - майнові права інших осіб, надані платнику податків у користування або володіння, а також немайнові права, у тому числі права інтелектуальної (промислової) власності, передані в користування такому платнику податків без права їх відчуження; - майно, включене до складу цілісних майнових комплексів державних підприємств, які не підлягають приватизації, у тому числі казенних підприємств. Порядок віднесення майна до такого, що включається до складу цілісного майнового комплексу державного підприємства, встановлюється Фондом державного майна України; - майно, вільний обіг якого заборонено згідно із законодавством України; - майно, що не може бути предметом застави відповідно до Закону України "Про заставу".
Пунктом 95.1 статті 95 Податкового кодексу України встановлено, що контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.
Згідно пункту 89.2 статті 89 ПК України з урахуванням положень цієї статті право податкової застави поширюється на будь-яке майно платника податків, яке перебуває в його власності (господарському віданні або оперативному управлінні) у день виникнення такого права і балансова вартість якого відповідає сумі податкового боргу платника податків, крім випадків, передбачених пунктом 89.5 цієї статті, а також на інше майно, на яке платник податків набуде прав власності у майбутньому.
Відповідачем не надано доказів, які б свідчили, що кошти закріплені за ДМП "Івано-Франківськтеплокомуненерго" належить іншій юридичній чи фізичній особі, а також доказів наявності будь-яких обмежень, визначених ПК України чи іншими законодавчими актами щодо не можливості використання такого майна як джерела погашення податкового боргу платника податків.
Пунктом 87.2 ст. 87 Податкового кодексу України передбачено, що джерелами погашення податкового боргу платника податків є будь-яке майно такого платника податків з урахуванням обмежень, визначених цим Кодексом, а також іншими законодавчими актами.
Пунктом 87.9 статті 87 Податкового кодексу України встановлено, що у разі наявності у платника податків податкового боргу контролюючі органи зобов`язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків. У такому ж порядку відбувається зарахування коштів, що надійдуть у рахунок погашення податкового боргу платника податків відповідно до статті 95 цього Кодексу або за рішенням суду у випадках, передбачених законом. Спрямування коштів платником податків на погашення грошового зобов`язання перед погашенням податкового боргу забороняється, крім випадків спрямування цих коштів на виплату заробітної плати та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.
Станом на день сплати ДМП "Івано-Франківськтеплокомуненерго" вказаних платежів у відповідача існував податковий борг, який виник у попередніх періодах, в зв`язку з чим податковий орган зарахував сплачені відповідачем суми поточних зобов`язань в рахунок погашення існуючого податкового боргу.
Відповідно до п. 95.4. ст. 95 Податкового кодексу України, контролюючий орган на підставі рішення суду здійснює стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу за рахунок готівки, що належить такому платнику податків.
Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Як вбачається з ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідач жодних заперечень чи доказів сплати суми податкового боргу до суду не надав.
Разом із тим, наявність у ДМП "Івано-Франківськтеплокомуненерго" податкового боргу за узгодженими податковими зобов`язаннями підтверджено матеріалами справи в їх сукупності.
За таких обставин, судом визнано позовні вимоги правомірними та обґрунтованими в частині стягнення з відповідача заборгованості в сумі 7 941 730,50 грн., а позов - таким, що підлягає до задоволення.
Згідно із статтею 139 Кодексу адміністративного судочинства України підстави для розподілу судових витрат відсутні.
На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ВИРІШИВ:
Позов задовольнити повністю.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Відповідно до статей 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції або через Івано-Франківський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення рішення в повному обсязі.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Учасники справи:

позивач: Головне управління ДФС в Івано-Франківській області, , вул. Незалежності, 20, м. Івано-Франківськ,76000;

відповідач: Державне міське підприємство "Івано-Франківськтеплокомуненерго", , вул. Б. Хмельницького, буд. 59А, м. Івано-Франківськ, Івано-Франківська область, 76007.

Суддя Микитюк Р.В.