Справа № 826/5537/18
Суддя: Ключкович Василь Юрійович
Дата ухвалення: 2019-07-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 826/5537/18 Суддя (судді) першої інстанції: Шейко Т.І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Ключковича В.Ю.,

суддів Парінова А.Б.,

Беспалова О.О.,

за участю

секретаря судового засідання Кузьміної Ю.О.,

представника позивача Горбань О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Міністерства економічного розвитку і торгівлі України на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 січня 2019 року у справі за адміністративним позовом Монстр Енерджі Компані, корпорація штату Делавер до Міністерства економічного розвитку і торгівлі України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В :

Монстр Енерджі Компані, корпорація штату Делавер звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Міністерства економічного розвитку і торгівлі України, у якому просила:

- визнати протиправним і скасувати рішення Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 06.06.2017 року за заявкою №m201521017 на знак для товарів і послуг "PIPELINE PUNCH";

- визнати протиправним і скасувати рішення Апеляційної палати Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 20.12.2017 року за заявкою №m201521017 на знак для товарів і послуг "PIPELINE PUNCH", затверджене наказом Першого віце-прем`єр-міністра України Кубіва С.І. від 24.01.2018 року №87;

- зобов`язати Міністерство економічного розвитку і торгівлі України провести повторну кваліфікаційну експертизу позначення "PIPELINE PUNCH" за заявкою №m201521017 та прийняти рішення про реєстрацію позначення "PIPELINE PUNCH" за заявкою №m201521017 у якості знаку для товарів і послуг для заявленого переліку товарів 32 класу МКТП.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 січня 2019 року позов задоволено частково. Визнано протиправним і скасовано рішення Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 06.06.2017 року за заявкою №m201521017 на знак для товарів і послуг "PIPELINE PUNCH". Визнано протиправним і скасовано рішення Апеляційної палати Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 20.12.2017 року за заявкою №m201521017 на знак для товарів і послуг "PIPELINE PUNCH", затверджене наказом Першого віце-прем`єр-міністра України Кубіва С.І. від 24.01.2018 року №87. Зобов`язано Міністерство економічного розвитку і торгівлі України повторно розглянути заявку Монстр Енерджі Компані, корпорації штату Делавер №m201521017 на знак для товарів і послуг "PIPELINE PUNCH" з урахуванням висновків Окружного адміністративного суду міста Києва, викладених у даному рішенні від 24 січня 2019 року у справі №826/5537/18.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 січня 2019 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

10.04.2019 до суду апеляційної інстанції від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому Монстр Енерджі Компані, корпорація штату Делавер просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

18.04.2019 до суду апеляційної інстанції від представника Міністерства економічного розвитку і торгівлі України надійшло клопотання про зупинення провадження у справі № 826/5537/18 до набрання законної сили рішенням у справі №826/15263/18.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 18 квітня 2019 року клопотання Міністерства економічного розвитку і торгівлі України про зупинення провадження у справі задоволено, зупинено провадження у справі №826/5537/18 до набрання законної сили судовим рішенням Великої Палати Верховного Суду у справі №826/15263/18.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 15 липня 2019 року поновлено провадження у справі.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Заслухавши суддю-доповідача, думку представника позивача, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а рішення суду першої інстанції скасуванню з закриттям провадження у справі, з наступних підстав.

Судом апеляційної інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 20.11.2015 позивач, як заявник - Монстр Енерджі Компані, звернувся до Державного підприємства "Державний інститут інтелектуальної власності" відповідача із заявкою №m201521017 на реєстрацію словесного знаку "PIPELINE PUNCH" для товарів 32 класу Міжнародної класифікації товарів і послуг (МКТП): "безалкогольні напої".

За заявкою №m201521017 була проведена формальна та кваліфікаційна експертиза, під час якої заявлене до реєстрації позначення перевірялось на відповідність умовам надання правової охорони, визначених Законом України "Про охорону прав на знаки для товарів і послуг".

За результатами кваліфікаційної експертизи було встановлено, що заявлене позначення відносно частини товарів і/або послуг не відповідає умовам надання правової охорони, оскільки заявлене позначення є оманливим для товарів 32 класу МКТП, які не відповідають певному виду товару "пунш", зазначення щодо якого ("PUNCH") наявне у складі позначення позивача ("PIPELINE PUNCH"), про що заявнику було надіслано повідомлення від 10.03.2017 року про можливу відмову в реєстрації заявленого позначення відносно частини товарів 32 класу МКТП.

Заявник (позивач) після отримання вказаного повідомлення про можливу відмову в реєстрації знака надав у встановлений Законом України "Про охорону прав на знаки для товарів і послуг" строк відповідь з доводами на користь реєстрації.

Проте, мотивована відповідь заявника за твердженням відповідача не спростувала факт того, що заявлене позначення є "оманливим для 32 класу, які не відповідають певному виду товару "пунш", зазначення щодо якого ("PUNCH") наявне у складі позначення", а тому така відповідь не була визнана обґрунтованою.

Рішенням Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 06.06.2017 року було надано правову охорону словесному позначенню "PIPELINE PUNCH" за заявкою №m201521017 для частини заявлених товарів 32 класу МКТП, таких як: "безалкогольні напої, а саме пунш".

Для решти заявлених товарів 32 класу МКТП, таких як: "безалкогольні напої, а саме енергетичні напої, спортивні напої, фруктові соки та фруктові сокові напої, прохолодні напої, що містять пунш або сік", позивачу було відмовлено з підстав оманливості заявленого позначення "PIPELINE PUNCH" для тих товарів, які не відповідають певному виду товару "пунш", зазначення щодо якого ("PUNCH") наявне у складі позначення.

Керуючись статтею 15 Закону України "Про охорону прав на знаки для товарів і послуг", позивач оскаржив вищезазначене рішення відповідача від 06.06.2017 року про реєстрацію знака "PIPELINE PUNCH" відносно частини товарів і послуг за заявкою №m201521017 до Апеляційної палати Міністерства економічного розвитку і торгівлі України (Мінекономрозвитку).

За результатами дослідження колегія Апеляційної палати встановила, що заявлене позначення містить у своєму складі елемент "punch" (пунш), яке прямо вказує на товар (вид напою), оскільки є його назвою, тобто ідентифікує напій "пунш", який має визначені та відомі українському споживачу характеристики.

Рішенням Апеляційної палати відповідача від 20.12.2017 року, затвердженим наказом Першого віце-прем`єр-міністра України Кубіва С.І. від 24.01.2018 року №87, залишено в силі рішення відповідача від 06.06.2017 року за заявкою №m201521017 про надання правової охорони словесному позначенню "PIPELINE PUNCH" для частини заявлених товарів 32 класу МКТП, таких яких: "безалкогольні напої, а саме пунш". У задоволенні заперечення позивача проти рішення відповідача від 06.06.2017 року за заявкою №m201521017 щодо знака "PIPELINE PUNCH" позивачеві було відмовлено. Рішення обґрунтовувалось оманливістю позначення "PIPELINE PUNCH" для тих заявлених товарів 32 класу МКТП, які не є "пуншем". Зокрема, у своєму рішенні колегія Апеляційної палати відповідача зазначила, що для таких заявлених товарів позивача як "безалкогольні напої, а саме енергетичні напої, спортивні напої, фруктові соки та фруктові сокові напої, прохолодні напої, що містять пунш або сік" заявлене позначення буде однозначно сприйматися споживачем як неправдиве, а тому воно є оманливим, оскільки такі товари як "енергетичні напої", "спортивні напої", "прохолодні напої", згідно спеціальної літератури не містять прикладів коли такі напої містять у своєму складі напій "пунш".

Водночас щодо таких товарів, як "безалкогольні напої, а саме фруктові сокові напої, що містять пунш або сік", колегія Апеляційної палати дійшла висновку про те, що рішення Мінекономрозвитку є обґрунтованим, виходячи з того, що "пунш" є напоєм, в тому числі безалкогольним, що містить фрукти або фруктові соки.

Вважаючи рішення відповідача від 06.06.2017 та рішення Апеляційної палати відповідача від 20.12.2017 протиправними та такими, що підлягають скасуванню, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Розглядаючи дану справу, суд першої інстанції виходив з того, що такий спір підлягає розгляду у порядку адміністративного судочинства.

Даючи правову оцінку викладеним фактичним обставинам, колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Поняття «суд, встановлений законом» зводиться не лише до правової основи самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність, тобто охоплює всю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад спірних правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Відповідно до статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Адміністративна справа - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, публічно-правовий спір - це спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи (пункти 1, 2 частини першої статті 4 КАС України).

Згідно з правилами визначення юрисдикції адміністративних судів щодо вирішення адміністративних справ за статтею 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема, спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

У пункті 7 частини першої статті 4 КАС України визначено, що суб`єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Разом з тим неправильним є поширення юрисдикції адміністративних судів на той чи інший спір тільки тому, що відповідачем у справі є суб`єкт владних повноважень, а предметом перегляду - його акт індивідуальної дії. Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового, особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин.

Публічно-правовим вважається, зокрема спір, у якому сторони правовідносин виступають одна щодо іншої не як рівноправні і в якому одна зі сторін виконує публічно-владні управлінські функції та може вказувати або забороняти іншому учаснику правовідносин певну поведінку, давати дозвіл на передбачену законом діяльність тощо.

Необхідною ознакою суб`єкта владних повноважень є здійснення ним публічно-владних управлінських функцій. Ці функції суб`єкт повинен виконувати саме в тих правовідносинах, у яких виник спір.

До юрисдикції адміністративного суду належить спір, який виник між двома (кількома) суб`єктами стосовно їх прав та обов`язків у конкретних правових відносинах, у яких хоча б один суб`єкт законодавчо вповноважений владно керувати поведінкою іншого (інших) суб`єкта (суб`єктів), а останній (останні) відповідно зобов`язаний виконувати вимоги та приписи такого суб`єкта владних повноважень.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 травня 2018 року у справі № 914/2006/17.

Відповідно до частин першої та другої статті 418 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) право інтелектуальної власності - це право особи на результат інтелектуальної, творчої діяльності або на інший об`єкт права інтелектуальної власності, визначений цим Кодексом та іншим законом. Право інтелектуальної власності становлять особисті немайнові права інтелектуальної власності та (або) майнові права інтелектуальної власності, зміст яких щодо певних об`єктів права інтелектуальної власності визначається цим Кодексом та іншим законом.

Згідно з частиною першою статті 420 ЦК України до об`єктів права інтелектуальної власності, зокрема, належать: літературні та художні твори; комп`ютерні програми; компіляції даних (бази даних); виконання; фонограми, відеограми, передачі (програми) організацій мовлення; наукові відкриття; винаходи, корисні моделі, промислові зразки; компонування (топографії) інтегральних мікросхем; раціоналізаторські пропозиції; сорти рослин, породи тварин; комерційні (фірмові) найменування, торговельні марки (знаки для товарів і послуг), географічні зазначення; комерційні таємниці.

З огляду на викладене, колегія судів приходить висновку про те, що спір про скасування рішення про відмову в реєстрації знака для товарів і послуг безпосередньо стосується охорони права інтелектуальної власності останнього.

Положеннями частини другої статті 20 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК) визначено, що Вищий суд з питань інтелектуальної власності розглядає справи щодо прав інтелектуальної власності, зокрема: справи у спорах щодо прав на винахід, корисну модель, промисловий зразок, торговельну марку (знак для товарів і послуг), комерційне найменування та інших прав інтелектуальної власності, в тому числі щодо права попереднього користування.

Згідно з частиною першою розділу Х «Прикінцеві положення» ГПК частина четверта статті 3, частини перша та друга статті 20 (в частині визначення юрисдикції Вищого суду з питань інтелектуальної власності), частина третя статті 24, частина третя статті 25, частина дев`ята статті 31, частина друга статті 33, частина третя статті 253, частина перша статті 320 цього Кодексу (в частині права на подання заяви про перегляд судового рішення Вищого суду з питань інтелектуальної власності) вводяться в дію з дня, наступного за днем опублікування Головою Вищого суду з питань інтелектуальної власності у газеті «Голос України» повідомлення про початок роботи Вищого суду з питань інтелектуальної власності.

Пунктом 16 частини першої розділу ХІ «Перехідних положень» ГПК установлено, що зміни до цього Кодексу вводяться в дію з урахуванням таких особливостей: до початку роботи Вищого суду з питань інтелектуальної власності справи щодо прав інтелектуальної власності розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу, судами відповідно до правил юрисдикції (підвідомчості, підсудності), які діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Оскільки між позивачем та відповідачем виник спір, пов`язаний із захистом прав інтелектуальної власності, тому з огляду на склад учасників цього спору та предмет позову його вирішення віднесено до юрисдикції господарського суду.

Таким чином, ураховуючи суть та суб`єктний склад спірних правовідносин, колегія суддів приходить висновку, що даний спір не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Аналогічного висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 жовтня 2018 року у справі № 910/18195/17 (провадження № 12-159гс18), та у постанові від 29 травня 2019 року у справа № 826/15263/18 (провадження № 11-222апп19).

Враховуючи викладене, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи основні засади адміністративного судочинства, вимоги законодавства України та судову практику, колегія суддів не погоджується з позицією суду першої інстанції щодо наявності правових підстав для розгляду даного спору у порядку адміністративного судочинства.

Отже, доводи апеляційної скарги частково знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

Інші доводи апеляційної скарги колегією суддів апеляційного суду не приймається до уваги, оскільки такі стосуються розгляду справи по суті.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і у відповідній частині закрити провадження у справі повністю або частково або залишити позовну заяву без розгляду повністю або частково.

Згідно вимог ст.317 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового судового рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу. Порушення правил юрисдикції адміністративних судів, встановлених статтею 19, є обов`язковою підставою для скасування рішення із закриттям провадження незалежно від доводів апеляційної скарги.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 238 Кодексу адміністративного судочинства України, суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, тому рішення суду першої інстанції слід скасувати, а провадження у даній справі закрити.

На виконання вимог ч. 1 ст. 238 Кодексу адміністративного судочинства України , колегія суддів роз`яснює позивачу, що даний спір предметно підсудний господарському суду.

Керуючись ст.ст. 308, 310, 315, 319, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Міністерства економічного розвитку і торгівлі України задовольнити частково.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 січня 2019 року скасувати.

Провадження у справі за адміністративним позовом Монстр Енерджі Компані, корпорація штату Делавер до Міністерства економічного розвитку і торгівлі України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії - закрити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 25 липня 2019 року.

Головуючий суддя В.Ю.Ключкович

Судді А.Б. Парінов

О.О. Беспалов