Справа № 640/2983/19
Суддя: Шурко Олег Іванович
Дата ухвалення: 2019-07-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 640/2983/19 Прізвище судді (суддів) першої інстанції: Федорчук А.Б. Суддя-доповідач Шурко О.І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Шурка О.І.,

суддів Василенка Я.М., Кузьменка В.В.,

при секретарі Коцюбі Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Київської міської митниці Державної фіскальної служби на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 09 квітня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Київської міської митниці Державної фіскальної служби визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості №UA100210/2019/000012/2, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Київської міської митниці ДФС, в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Київської міської митниці ДФС про коригування заявленої митної вартості №UA 100210/2019/000012/2 від 10 січня 2019 року;

- визнати заявлену митну вартість товару у декларації № UA 100210/2019/000012/2 від 10 січня 2019 року;

- повернути (вивільнити) фінансову гарантію 55 700,00 грн.;

- стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати, а саме витрати по оплаті судового збору в розмірі 1 536,80 грн. та витрат за проведення експертизи в розмірі 1 544,40 грн.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 09 квітня 2019 року позов задоволено частково: визнано протиправним та скасовано рішення Київської міської митниці ДФС про коригування заявленої митної вартості №UA 100210/2019/000012/2 від 10 січня 2019 року; в іншій частині адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, просить оскаржуване судове рішення скасувати та прийняти нову постанову про відмову в задоволені позовних вимог в повному обсязі.

Апелянт мотивує свої вимоги тим, що судом першої інстанції неповністю з`ясовані обставини справи, порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 на аукціоні 26 жовтня 2018 року придбав автомобіль марки Infiniti QX, AWD, 2016 року випуску, кузов № НОМЕР_1 , який оплачено згідно інвойсу №18102801 від 27 жовтня 2018 року на суму 10 053,00 $.

Митним брокером позивача подано митну декларацію №UA100210/2019/084365 від 09 січня 2019 року, у якій заявлено митну вартість товару в розмірі 10 553,00 $. До митного органу подано наступні документи для підтвердження відомостей щодо ціни товару: рахунок-фактура (інвойс) №18102801 від 27 жовтня 2018 року; домашній коносамент НАSU4993463-01 від 27 жовтня 2018 року; декларація про проходження товару №18102801 від 27 жовтня 2018 року; акт митного огляду від 18 грудня 2018 року; свідоцтво про реєстрацію ТЗ SТ235339 від 19 жовтня 2018 року; висновок про якісні характеристики товарів, підготовлений спеціальними експертними організаціями 2018-17239 від 07 грудня 2018 року; договір про надання послуг митного брокера №6-0412/18 від 04 грудня 2018 року; паспорт громадянина України з відміткою про реєстрацію місця проживання в Україні НОМЕР_2 , виданого 03 червня 2006 року; картка платника податків від 05 травня 2006 року №3277; касовий ордер, що підтверджує сплату митних та інших платежів 0.0..1 від 06 грудня 2018 року.

10 січня 2019 року Київською міською митницею ДФС прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA100210/2019/000012/2, яким визначено митну вартість товару в розмірі 16 650,00 грн.

Коригування митної вартості товару здійснено відповідно до положень статті 55 Митного кодексу України у зв`язку з тим, що документи, подані для підтвердження митної вартості товару відповідно до статті 53 Кодексу, містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, а саме, відповідно до частини 2 статті 53 Кодексу.

Згідно частини 3 статті 53 Митного кодексу України запропоновано надати додаткові документи, а саме: заключення уповноваженого експерта; договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи); копію митної декларації країни відправлення.

Подані декларантом документи не містять належних, об`єктивних та достовірних відомостей про числове значення заявленої митної вартості, тому підтвердити заявлену митну вартість неможливо відповідно до статті 64 Митного кодексу України, також вимогами частини 6 статті 54 Митного кодексу України передбачено, що у зв`язку із неподанням декларантом документів, згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частині 2 статті 53 Митного кодексу України митниця може відмовити у визнанні заявленої декларантом митної вартості. За умови надання згідно статті 53 Митного кодексу України документів, витребуваних митницею, які містять достовірну, об`єктивну інформацію, яка підлягає обчисленню і підтверджує правильність обрання методу визначення митної вартості, митну вартість може бути визнано. Посадовою особою митниці проведено з декларантом процедуру консультації відповідно до частини 4 статті 57 Митного кодексу України. Жодних вимог у порядку частини 6 статті 55 Митного кодексу України від декларанта не надходило.

За результатами проведених консультацій встановлено, що метод визначення митної вартості за ціною договору щодо ідентичних товарів не може бути прийнятий у зв`язку з відсутністю даних щодо вартості операцій з ідентичними товарами, скоригованими відповідно до комерційних умов поставки та партії товару (кількості). Метод визначення митної вартості за ціною договору щодо ідентичних товарів не може бути прийнятий у зв`язку з відсутністю даних щодо вартості операцій з ідентичними товарами, скоригованими відповідно до комерційних умов поставки та партії товару (кількості). Метод визначення митної вартості за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів не може бути прийнятий у зв`язку з відсутністю даних щодо вартості операцій з подібними (аналогічними) товарами, скоригованими відповідно до комерційних умов поставки та партії товару (кількості). Метод визначення митної вартості на основі віднімання вартості не може бути використаний у зв`язку з відсутню даних, необхідних для проведення розрахунків. Метод визначення митної вартості на основі додавання вартості не може бути використаний у зв`язку з відсутністю даних, необхідних для проведення розрахунків. Митну вартість товару, що імпортується, скориговано із застосуванням резервного методу відповідно до статті 64 Митного кодексу України. Джерело інформації, яким користувався митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товару - вартість транспортного засобу з VIN-кодом НОМЕР_1 на суму 16650 USD. Зазначена інформація надана робочою групою з аналізу митного оформлення транспортних засобів з використанням модуля "Моніторинг оформлення транспортних засобів" АСМО "Інспектор", створеної на виконання вимог наказу Державної фіскальної служби України від 28 листопада 2018 року №780.

Незгода позивача із вказаним рішенням митного органу зумовила його звернення до суду з даним адміністративним позовом.

Суд першої інстанції дійшов висновку про необґрунтованість прийняття відповідачем оскаржуваного рішення про коригування митної вартості.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, аргументуючи свою позицію наступним.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, відповідно до статті 49 МК України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані, зокрема, подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню (частина друга статті 52 МК України).

Відповідно до статті 53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів, визначений у частині другій статті цієї статті.

Як визначено у частині третій статті 53 МК України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи відповідно до переліку, наведеному в даній нормі.

Системний аналіз наведених правових норм вказує на те, що митні органи мають право витребовувати додаткові документи на підтвердження задекларованої митної вартості у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що є обов`язковою обставиною, з якою закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Разом з тим витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 МК України (частина третя статті 54 МК України).

При цьому в частині шостій статті 54 МК України визначено виключний перелік підстав, за яких митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю.

Як свідчать матеріали справи, позивачем до митного органу подано наступні документи для підтвердження відомостей щодо ціни товару: рахунок-фактура (інвойс) № 18102801 від 27.10.2018; домашній коносамент НАSU4993463-01 від 27.10.2018; декларація про проходження товару № 18102801 від 27.10.2018; акт митного огляду від 18.12.2018; свідоцтво про реєстрацію ТЗ SТ235339 від 19.10.2018; висновок про якісні характеристики товарів, підготовлений спеціальними експертними організаціями 2018-17239 від 07.12.2018; договір про надання послуг митного брокера № 6-0412/18 від 04.12.2018; паспорт громадянина України з відміткою про реєстрацію місця проживання в Україні НОМЕР_2 , виданого 03.06.2006; картка платника податків від 05.05.2006 № 3277; касовий ордер, що підтверджує сплату митних та інших платежів 0.0..1 від 06.12.2018; ВМД иА100210/2019/084365;

При цьому, суд звертає увагу, що про необхідність подання позивачем додаткових документів митний орган зазначив у оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості від 10 січня 2019 року, що не узгоджується з вимогами частини 3 статті 53 Митного кодексу України та позбавляє позивача можливості у визначений законодавством термін подати на вимогу митного органу необхідні документи.

Водночас, наявним в матеріалах справи листом від 21 січня 2019 року підтверджується подання митним брокером позивача копії висновку №1593/19-54 від 17 січня 2019 року (що спростовує доводи відповідача у даній частині) та витяг з особистого кабінету аукціону ІАА-Insurance Auto Auction.

Суд звертає увагу, що листом від 25 січня 2019 року №770/10/26-70-19-01 щодо розгляду додаткових документів на підставі статті 55 Митного кодексу України Київська міська митниця ДФС повідомила, що декларанту шляхом електронного повідомлення запропоновано надати додаткові документи, однак доказів надіслання такого повідомлення позивачу матеріали справи не містять.

Також, на думку митного органу, наданий представником позивача висновок експертного автотоварознавчого дослідження від 17 січня 2019 року №1593/19-54 носить виключно інформаційних характер та не може бути підставою для підтвердження митної вартості. Крім того, пошкодження, зазначені в акті про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу, що наданий до митного оформлення, не відповідають пошкодженням у висновку експертного дослідження.

Крім того, витяг з особистого кабінету аукціону ІААІ прийнято до уваги митницею, але не може бути підставою для підтвердження митної вартості.

В оскаржуваному рішенні зазначено, що митну вартість визначено за резервним методом на підставі наявної у митного органу інформації, з розрахунку 16650,00 $ (вартість транспортного засобу з VIN-кодом НОМЕР_1 на суму 16650 USD).

Разом з тим, доводи відповідача про те, що у поданій до митного оформлення позивачем МД № UA100210/2019/084365 від 09 січня 2019 року копія митної декларації країни відправлення не містить інформації щодо ціни придбаного товару, судом не приймаються, тому що позивачем був поданий повний пакет документів, де була зазначена вартість товару.

Доводи митного органу про те, що позивачем не надано платіжного доручення на підтвердження факту здійснення оплати на транспортування придбаного товару, не можуть слугувати підставою для коригування заявленої митної вартості, оскільки відповідачем не надано доказів належного витребування таких документів у позивача, а також не надано обґрунтованих доказів належності відхилення поданих позивачем додаткових документів.

При цьому, відповідно до висновку експертного автотоварозначного дослідження від 17 січня 2019 року №1593/19-54, вартість нерозмитненого бувшого у використанні пошкодженого внаслідок ДТП автомобіля марки Infiniti QX30, AWD, 2016 року випуску, що ввозиться на митну територію України без врахування втрати товарної вартості, складає 253 300,31 грн., що згідно офіційного курсу НБУ станом на 17 січня 2019 року становить 9 043,69 $.

Також відповідачем в апеляційній скарзі зазначено, що декларантом не подані страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування, що передбачено п. 8 ч. 2 ст. 53 Митного органу.

Беручи до уваги положення ст. 53, 49 МК України, необхідність підтвердження страхових витрат виникає лише у випадку здійснення страхування та при невключені цих витрат до ціни товару чи ціни транспортування, що здійснено позивачем не було.

Водночас, колегія суддів зауважує, що ненадання декларантом всіх додатково витребуваних документів, не дає митному органу права застосовувати інший метод визначення митної вартості, за умови, що обсягу наданих декларантом додаткових документів цілком достатньо для достовірного визначення митної вартості за заявленим ним методом.

Як зазначалося вище, митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів.

Відповідно до статті 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2, 4, 5, 10 ст. 58 МК України метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Отже, з викладених правових норм вбачається, що єдиною правовою підставою для прийняття митним органом рішення про коригування заявленої декларантом митної вартості товару за резервним методом є наявність сукупності наступних умов: 1) подання суб`єктом господарювання до митного оформлення не повного пакету документів, перелік яких закріплено у ст.53 МК України; 2) ненадання на вимогу контролюючого органу додаткової уточнюючої документації; 3) виявлення митним органом розбіжностей у поданій документації, які унеможливлюють визначення митної вартості товару за основним методам (за ціною договору); 4) обґрунтування причин неможливості визначення митної вартості товару за жодним із методів, що передують резервному.

Суд зазначає, що позивачем при здійсненні імпортування товару на митну територію України, на підтвердження заявленої ним митної вартості товару за ціною контракту було надано повний пакет документів, у відповідності до переліку, закріпленого частиною 2 статті 53 Митного кодексу України.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Апелянт не надав до суду належних доказів, що б підтверджували факт протиправності рішення суду першої інстанції.

При цьому судовою колегією враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Доводи апеляційної скарги спростовуються встановленими судом першої інстанції обставинами, наявними в матеріалах справи доказами та нормами права, зазначеними в мотивувальній частині оскаржуваного рішення суду.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право, зокрема, залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Приписи ст. 316 КАС України визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 242, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Київської міської митниці Державної фіскальної служби - залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 09 квітня 2019 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Головуючий суддя: Шурко О.І.

Судді: Василенко Я.М.

Кузьменко В.В.

Повний текст постанови виготовлено 25.07.2019.