Справа № 620/961/19
Суддя: Василенко Ярослав Миколайович
Дата ухвалення: 2019-07-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 620/961/19 Головуючий у 1-й інстанції: Житняк Л.О.
Суддя-доповідач: Василенко Я.М.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого Василенка Я.М.,
суддів Кузьменка В.В., Шурка О.І.,
при секретарі Баглай О.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 06.06.2019 у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Генерального штабу Збройних Сил України, Озброєння Збройних Сил України (військової частини НОМЕР_1 ), військової частини НОМЕР_2 про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді та стягнення грошового забезпечення, -
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому просив:
- визнати протиправним та скасувати наказ Генерального штабу Збройних Сил України від 22.02.2019 № 73 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності», п. 1 якого, за порушення правил військової ввічливості та встановлених статутами Збройних Сил України правил взаємовідносин між військовослужбовцями, ст.ст. 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, на молодшого лейтенанта ОСОБА_1 накладено дисциплінарне стягнення «позбавлення військового звання»;
- визнати протиправним та скасувати наказ начальника Озброєння Збройних Сил України (військова частина НОМЕР_1 ) (по особовому складу) від 27.02.2019 № 21 відповідно до якого, молодшого лейтенанта ОСОБА_1 , заступника командира роти охорони та оборони батальйону охорони військової частини НОМЕР_2 було звільнено з військової служби у зв`язку з позбавленням військового звання у дисциплінарному порядку;
- визнати протиправним та скасувати наказ командира Військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 14.03.2019 № 56, п. 4 якого, молодшого лейтенанта ОСОБА_1 , заступника командира роти охорони та оборони батальйону охорони військової частини НОМЕР_2 , було виключено з 14.03.2019 зі списків військової частини та направлено на військовий облік до Ічнянського РТЦК СП Чернігівської області;
- поновити позивача на посаді заступника командира роти охорони та оборони батальйону охорони військової частини НОМЕР_2 з 15.03.2019;
- стягнути з військової частини НОМЕР_2 на користь позивача грошове забезпечення за період з 15.03.2019 по час набрання законної сили рішенням суду про поновлення на військовій службі.
Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 06.06.2019 у задоволенні позову відмовлено.
Не погоджуючись з вказаним рішенням ОСОБА_1 звернувся із апеляційною скаргою, в якій він просить скасувати оскаржуване рішення, як таке, що прийняте із порушенням норм матеріального і процесуального права, та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити.
В судове засідання сторони не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, у зв`язку із чим, колегія суддів, на підставі ч. 13 ст. 10, ч. 4 ст. 229, ч. 2 ст. 313 КАС України розглядає справу за їх відсутності без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.
З матеріалів справи вбачається, що 10.12.2018 відповідно до телеграми тимчасово виконуючого обов`язки командира військової частини НОМЕР_2 наказом начальника Озброєння Збройних Сил України від 10.12.2018 № 345 було призначено службове розслідування з метою з`ясування причин та обставин, що сприяли вчиненню ОСОБА_1 , який перебував у стані алкогольного сп`яніння, правопорушення у вигляді застосування непередбачених Статутами Збройних Сил України заходів впливу по відношенню до солдат строкової служби ОСОБА_2 та ОСОБА_3 та встановлено термін проведення до 31.12.2018.
Враховуючи, що Ічнянським відділенням поліції Прилуцького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Чернігівській області 10.12.2018 внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000026 кримінальне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 125 КК України відносно молодшого лейтенанта ОСОБА_1 , який в стані алкогольного сп`яніння, застосував непередбачені Статутами Збройних Сил України заходи впливу по відношенню до солдат строкової військової служби ОСОБА_2 та ОСОБА_3 та з метою уточнення причин та обставин, що сприяли вчиненню правопорушення та ступеню вини наказом начальника Озброєння Збройних Сил України від 29.12.2018 № 387 було продовжено строк проведення вищезазначеного службового розслідування до 27.01.2019.
Відповідно до акта проведення службового розслідування № 5115, затвердженого начальником Озброєння Збройних Сил України 27.01.2019 встановлено, що 09.12.2018 близько 14:00 молодший лейтенант ОСОБА_1 , знаходячись на території військової частини НОМЕР_2 перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, діючи з прямим умислом з мотивів особистої недисциплінованості наніс декілька ударів в область голови громадянину ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (солдати строкової військової служби), чим спричинив останнім легкі тілесні ушкодження.
Зазначені обставини підтверджуються поясненнями свідків, а саме старшого сержанта ОСОБА_4 , старшого солдата ОСОБА_5 , старшого солдата ОСОБА_6 , солдата ОСОБА_7 , солдата ОСОБА_2 , лейтенанта ОСОБА_8 , майора ОСОБА_9 , солдата ОСОБА_10 , старшого солдата ОСОБА_11 , капітана ОСОБА_12 , солдата ОСОБА_13 , які додаються.
Крім документального підтвердження вищезазначених фактичних обставини вчиненого правопорушення, вина молодшого лейтенанта ОСОБА_1 підтверджується особистим зізнанням вказаного військовослужбовця.
Перебування позивача на території військової частини НОМЕР_2 в нетверезому стані підтверджується також протоколом від 11.12.2018 № 15 про військове адміністративне правопорушення, вчинене ним за ч. 3 ст. 172-20 КУпАП та постановою Ічнянського районного суду Чернігівської області від 11.12.2018 у справі № 733/1711/18 про визнання винним молодшого лейтенанта ОСОБА_1 в вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП та накладання штрафу в розмірі 3 665, 00 грн., який позивачем сплачено 11.12.2018 та підтверджується відповідною квитанцією.
На підставі наведеного, в акті вказано на порушення молодшим лейтенантом ОСОБА_1 вимоги ст. 4 Дисциплінарного статут Збройних Сил України, відповідно до якої кожен військовослужбовець зобов`язаний додержуватися Конституції та законів України, додержуватися визначених військовими статутами правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнювати військове товариство, виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливим і додержуватися військового етикету, поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків; вимоги ст. 119 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, відповідно до якої командир взводу в мирний і воєнний час, з поміж іншого, відповідає за виховання, військову дисципліну, морально-психологічний стан особового складу, за підтримання внутрішнього порядку у взводі; вимоги ст. 120 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, відповідно до якої командир взводу, з поміж іншого, зобов`язаний подавати підлеглим приклад зразкового виконання військового обов`язку, з повагою ставитися до підлеглих, дбати про виховання рядових, сержантів і згуртування військового колективу, неухильно стежити за додержанням військовослужбовцями військової дисципліни у взводі, піклуватись про підлеглих, знати їх потреби, дбати про їх здоров`я, вживати заходів щодо його зміцнення.
Наказом начальника Озброєння Збройних Сил України від 29.01.2019 № 20 «Про результати службового розслідування» прийнято рішення щодо непритягнення до дисциплінарної відповідальності молодшого лейтенанта ОСОБА_1 за умисне нанесення легких тілесних ушкоджень військовослужбовцям строкової військової служби, виконання обов`язків військової служби в нетверезому стані, порушення ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, ст.ст. 16, 49, 119, 120 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, а клопотати перед начальником Генерального штабу - Головнокомандувачем Збройних Сил України щодо накладення на командира взводу роти охорони та оборони батальйону охорони військової частини НОМЕР_2 молодшого лейтенанта ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення «позбавлення військового звання».
В подальшому, наказом Генерального штабу Збройних Сил України від 22.02.2019 № 73 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» за порушення правил військової ввічливості та встановлених статутами Збройних Сил України правил взаємовідносин між військовослужбовцями, вимог ст.ст. 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, на молодшого лейтенанта ОСОБА_1 накладено дисциплінарне стягнення «позбавлення військового звання».
Наказом начальника Озброєння Збройних Сил України (військова частина НОМЕР_1 ) (по особовому складу) від 27.02.2019 № 21 молодшого лейтенанта ОСОБА_1 було звільнено з військової служби у зв`язку з позбавленням військового звання у дисциплінарному порядку.
Також, наказом командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 14.03.2019 № 56, молодшого лейтенанта ОСОБА_1 , заступника командира роти охорони та оборони батальйону охорони військової частини НОМЕР_2 , було виключено з 14.03.2019 зі списків військової частини та направлено на військовий облік до Ічнянського РТЦК СП Чернігівської області.
Вважаючи вказані накази протиправними, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що матеріалами справи повністю та всебічно підтверджується факт порушення позивачем правил військової поведінки та вимог ст.ст. 16, 49 Статуту внутрішньої служби ЗСУ, а тому у задоволенні позову слід відмовити.
Апелянт у своїй скарзі зазначає, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, порушено норми матеріального та процесуального права, зокрема апелянт зазначає, що відповідачем порушено строки щодо притягнення до дисциплінарної відповідальності позивача.
Колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції та вважає доводи апелянта безпідставними, враховуючи наступне.
Відповідно до ч. 2 ст. 38 Конституції України громадянам гарантовано рівне право доступу до державної служби, а також до служби в органах місцевого самоврядування.
Згідно з частиною першою ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.
Згідно з частиною другою ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до положень п. 17 ст. 4 Кодексу адміністративного судочинства України публічна служба відповідно це діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначення загальних засад проходження в Україні військової служби здійснюється Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-XII (далі Закон № 2232-XII).
Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону № 2232-XII військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Проходження військової служби здійснюється:
- громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом;
- іноземцями та особами без громадянства - у добровільному порядку (за контрактом) на посадах, що підлягають заміщенню військовослужбовцями рядового, сержантського і старшинського складу Збройних Сил України (частина друга статті 2 Закону).
Законом України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України» від 24.03.1999 № 548-XIV затверджено Статут внутрішньої служби Збройних Сил України, яким визначено загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб полку і його підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах (далі Статут Збройних Сил України).
Відповідно до ст. 11 Статуту Збройних Сил України необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України покладає на військовослужбовців такі обов`язки: свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим; беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, як святиню оберігати Бойовий Прапор своєї частини; постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, берегти державне майно; дорожити бойовою славою Збройних Сил України та своєї військової частини, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України; поважати бойові та військові традиції, допомагати іншим військовослужбовцям, що перебувають у небезпеці, стримувати їх від вчинення протиправних дій, поважати честь і гідність кожної людини; бути пильним, суворо зберігати державну таємницю; вести бойові дії ініціативно, наполегливо, до повного виконання поставленого завдання; виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни; додержуватися правил військового вітання, ввічливості й поведінки військовослужбовців, завжди бути одягненим за формою, чисто й охайно.
На військовослужбовців під час перебування на бойовому чергуванні, у внутрішньому і гарнізонному наряді, а також під час виконання інших завдань покладаються спеціальні обов`язки. Ці обов`язки та порядок їх виконання визначаються законами і статутами Збройних Сил України, а також іншими нормативно-правовими актами, що приймаються на основі законів і статутів Збройних Сил України (ст. 17 цього ж Статуту).
Зокрема, Законом України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України» від 24.03.1999 № 551-XIV затверджено Дисциплінарний статут Збройних Сил України, який визначає сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг (далі Дисциплінарний статут).
Відповідно до ст. 1 Дисциплінарного статуту військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України.
Згідно зі ст. 3 Дисциплінарного статуту, військова дисципліна досягається шляхом:
- виховання високих бойових і морально-психологічних якостей військовослужбовців на національно-історичних традиціях українського народу та традиціях Збройних Сил України, патріотизму, свідомого ставлення до виконання військового обов`язку, вірності військовій присязі;
- особистої відповідальності кожного військовослужбовця за дотримання Військової присяги, виконання своїх обов`язків, вимог військових статутів;
- формування правової культури військовослужбовців;
- умілого поєднання повсякденної вимогливості командирів і начальників (далі - командири) до підлеглих без приниження їх особистої гідності, з дотриманням прав і свобод, постійної турботи про них та правильного застосування засобів переконання, примусу й громадського впливу колективу;
- зразкового виконання командирами військового обов`язку, їх справедливого ставлення до підлеглих;
- підтримання у військових з`єднаннях, частинах (підрозділах), закладах та установах необхідних матеріально-побутових умов, статутного порядку;
- своєчасного і повного постачання військовослужбовців встановленими видами забезпечення;
- чіткої організації і повного залучення особового складу до бойового навчання.
Статтею 4 Дисциплінарного статуту передбачено, що військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця:
- додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів;
- бути пильним, зберігати державну та військову таємницю;
- додержуватися визначених військовими статутами правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнювати військове товариство;
- виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету;
- поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.
Відповідно до ст. 5 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України визначено, що за стан дисципліни у військовому з`єднанні, частині (підрозділі), закладі та установі відповідає командир. Інтереси захисту Вітчизни зобов`язують командира постійно підтримувати військову дисципліну, вимагати її додержання від підлеглих, не залишати поза увагою жодного дисциплінарного правопорушення.
Стосовно кожного випадку правопорушення командир зобов`язаний прийняти рішення щодо необхідності притягнення винного до відповідальності залежно від обставин скоєння правопорушення, ступеня вини, попередньої поведінки порушника та розміру завданих державі та іншим особам збитків.
Згідно до ст. 7 Дисциплінарного статуту застосовувати заохочення та накладати дисциплінарні стягнення можуть тільки прямі командири та командири, визначені в розділі 3 цього Статуту.
Відповідно до ст. 45 Дисциплінарного статуту у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.
Усі дисциплінарні стягнення, крім позбавлення військового звання, накладені на військовослужбовців і не скасовані до дня звільнення їх у запас чи відставку, втрачають чинність з дня звільнення.
Відповідно до п. «г» ст. 68 Дисциплінарного статуту, на молодших та старших офіцерів можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення, зокрема: позбавлення військового звання.
Вимогами ст. 72 Дисциплінарного статуту передбачено, що командир корпусу, крім прав, якими наділено командира бригади, дивізії, має право щодо підлеглих офіцерів робити зауваження, оголошувати догану, сувору догану.
Відповідно до ст. 83 Дисциплінарного статуту на військовослужбовця, який порушує військову дисципліну або громадський порядок, можуть бути накладені лише ті дисциплінарні стягнення, які визначені цим Статутом і відповідають військовому званню військовослужбовця та дисциплінарній владі командира, що вирішив накласти на винну особу дисциплінарне стягнення.
Частиною 1 ст. 84 Дисциплінарного статуту передбачено, що прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.
Згідно з ст. 85 Дисциплінарного статуту вбачається, що службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення командиром (начальником). У необхідних випадках цей термін може бути продовжено командиром (начальником), який призначив службове розслідування, або старшим командиром (начальником), але не більш як на один місяць.
Відповідно до ст. 86 Дисциплінарного статуту вбачається, що якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир приймає рішення про накладення дисциплінарного стягнення. Під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховується: характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби.
Відповідно до ст. 87 Дисциплінарного статуту дисциплінарне стягнення має бути накладене не пізніше ніж за 10 діб від дня, коли командирові (начальникові) стало відомо про правопорушення, а у разі провадження службового розслідування - протягом місяця від дня його закінчення, не враховуючи часу перебування військовослужбовця на лікуванні або у відпустці. Під час накладення дисциплінарного стягнення командир не має права принижувати гідність підлеглого.
Дисциплінарне стягнення не може бути накладене після шести місяців з дня вчинення правопорушення. До зазначеного строку не зараховується час перебування військовослужбовця на лікуванні або у відпустці, а також час відсутності на службі без поважних причин.
Статтею 88 Дисциплінарного статуту визначено, що військовослужбовець, який вважає, що не вчинив правопорушення, має право протягом місяця з часу накладення дисциплінарного стягнення подати скаргу старшому командирові або звернутися до суду у визначений законом строк.
Згідно зі ст. 97 Дисциплінарного статуту про накладені дисциплінарні стягнення військовослужбовцям може бути оголошено особисто, у письмовому наказі (розпорядженні), на нараді чи перед строєм військовослужбовців, які мають військові звання (обіймають посади) не нижче за військове звання (посаду) військовослужбовця, який вчинив правопорушення.
Оголошувати про дисциплінарні стягнення командирам у присутності підлеглих заборонено.
Як вбачається з матеріалів справи, 10.12.2018 відповідно до телеграми тимчасово виконуючого обов`язки командира військової частини НОМЕР_2 наказом начальника Озброєння Збройних Сил України від 10.12.2018 № 345 було призначено службове розслідування з метою з`ясування причин та обставин, що сприяли вчиненню ОСОБА_1 , який перебував у стані алкогольного сп`яніння, правопорушення у вигляді застосування непередбачених Статутами Збройних Сил України заходів впливу по відношенню до солдат строкової служби ОСОБА_2 та ОСОБА_3 та встановлено термін проведення до 31.12.2018. В подальшому, термін проведення продовжено до 27.01.2019.
Таким чином, виходячи з вищевикладеного, колегія суддів зазначає, що граничний двомісячний строк, встановлений ст. 85 Дисциплінарного статуту відповідачем не порушено, а тому доводи апелянта в цій частині не беруться колегією суддів до уваги.
Отже, колегія суддів приходить до висновку, що наказ № 73 від 22.02.2019 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» прийнято в межах передбачених ст. 87 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України уповноваженою особою, а саме начальником Генерального штабу - Головнокомандувачем Збройних Сил України, у зв`язку із чим накладене на позивача дисциплінарне стягнення у вигляді позбавлення військового звання з огляду на вчинення дисциплінарного проступку було вчинено відповідно до вимог Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, а тому Генеральний штаб Збройних Сил України діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені законом України.
Щодо визнання протиправним та скасування наказу начальника Озброєння Збройних Сил України (військова частина НОМЕР_1 ) (по особовому складу) від 27.02.2019 № 21 відповідно до якого, молодшого лейтенанта ОСОБА_1 , заступника командира роти охорони та оборони батальйону охорони військової частини НОМЕР_2 було звільнено з військової служби у зв`язку з позбавленням військового звання у дисциплінарному порядку, колегія суддів зазначає наступне.
Згідно з пп. «є» ч. 5 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» контракт припиняється (розривається), а військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом, звільняються з військової служби у зв`язку з позбавленням військового звання у дисциплінарному порядку.
Враховуючи те, що позивача правомірно було позбавлено військового звання у дисциплінарному порядку, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для визнання протиправним та скасування наказу від 27.02.2019 № 21, відповідно до якого, заступника командира роти охорони та оборони батальйону охорони військової частини НОМЕР_2 молодшого лейтенанта ОСОБА_1 було звільнено з військової служби у зв`язку з позбавленням військового звання у дисциплінарному порядку.
Також, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення вимог про визнання протиправним та скасування наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 14.03.2019 № 56, п. 4 відповідно до якого, молодшого лейтенанта ОСОБА_1 , заступника командира роти охорони та оборони батальйону охорони військової частини НОМЕР_2 , було виключено з 14.03.2019 зі списків військової частини та направлено на військовий облік до Ічнянського РТЦК СП Чернігівської області, поновлення позивача на посаді заступника командира роти охорони та оборони батальйону охорони військової частини НОМЕР_2 з 15.03.2019 та стягнення з військової частини НОМЕР_2 на користь позивача грошового забезпечення, оскільки дані вимоги є похідними від попередніх.
Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив законне та обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального та процесуального права.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Апелянт не надав до суду належних доказів, що б підтверджували факт протиправності рішення суду першої інстанції.
Таким чином, колегія суддів вирішила згідно ст. 316 КАС України залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду без змін, з урахуванням того, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Керуючись ст.ст. 229, 243, 244, 250, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 06.06.2019 без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та строки, встановлені ст.ст. 328-331 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: Василенко Я.М.

Судді: Кузьменко В.В.

Шурко О.І.

Повний текст постанови виготовлений 25.07.2019.