Справа № 300/61/19
Суддя: Матковська Зоряна Мирославівна
Дата ухвалення: 2019-07-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2019 рокуЛьвів№ 857/5620/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді: Матковської З.М.,

суддів: Бруновської Н.В., Затолочного В.С.,

при секретарі судового засідання: Луців І.І.

за участю представника позивача: ОСОБА_1 Л ОСОБА_2

представників відповідача: Бабій Т.С., Клівчуцької Ю.О.,

Осадціва М.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління ДФС України в Івано-Франківській області на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 04 квітня 2019 року у справі №300/61/19 (головуючий суддя Гундяк В.Д., проголошене о 13:33 год. у м. Івано-Франківську, повний текст складений 15.04.19р.) за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «АВЕРС-ПЛЮС» до Головного управління ДФС України в Івано-Франківській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «АВЕРС-ПЛЮС» (далі - ТзОВ «АВЕРС-ПЛЮС») звернулося в суд з адміністративним позовом до Головного управління ДФС України в Івано-Франківській області, в якому просило: 1) визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 11.10.2018 року № на суму 1678003,00 грн., в тому числі за податковими зобов`язаннями в сумі 1342402,00 грн., за штрафними санкціями в сумі 335601,00 грн.; 2) визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 11.10.2018 року № на суму 4750,00 грн., в тому числі за податковими зобов`язаннями в сумі 3800,00 грн., за штрафними санкціями в сумі 950,00 грн.; 3) визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 11.10.2018 року № на суму 340,00 грн., в тому числі за штрафними санкціями в сумі 340,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовувало тим, що оскаржувані рішення податкового органу винесені з порушенням закону, базуються на безпідставних висновках, відображених в акті перевірки від 21.09.2018 року, внаслідок чого позивачу протиправно збільшено суму грошового зобов`язання в тому числі за платежами з податку на додану вартість та податку на прибуток приватних підприємств, а тому оскаржувані податкові повідомлення - рішення підлягають до скасування.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 04 квітня 2019 року вказаний позов задоволено повністю. Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС в Івано-Франківській області від 11.10.2018 року за №, №, №. Стягнуто на користь ТзОВ "АВЕРС-ПЛЮС" за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС в Івано-Франківській області 19 210 грн. судового збору.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, відповідачем подана апеляційна скарга, в якій зазначає, що судом першої інстанції при прийнятті рішення порушено норми матеріального права. Доводи апелянта зводяться до того, що податковим органом під час проведення перевірки встановлено факти заниження задекларованих ТзОВ «АВЕРС-ПЛЮС» показників у рядку 01 декларації на суму 7476714 грн., оскільки до складу інших операційних доходів не включено дохід від безоплатно отриманих товарів на вищевказану суму. Крім того, перевіркою встановлено заниження позивачем бази оподаткування з ПДВ на суму отриманих коштів згідно договору оренди нерухомого майна від 01.08.2017 року за №1 в розмірі 19000 грн. Апелянт звертає увагу на те, що ТзОВ «АВЕРС-ПЛЮС» в порушення вимог п.183.10 ст.183 ПКУ не зареєструвалось платником податку на додану вартість. З огляду на зазначене апелянт вважає оскаржені податкові повідомлення-рішення правомірними та законними. Просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

У додаткових письмових поясненнях апелянт покликається на неповне з`ясування судом першої інстанції всіх обставин справи, та не врахування висновку експерта за результатами проведення судово-економічної експертизи від 07.12.2018 року №264/18-28. Просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

Позивачем поданий відзив на апеляційну скаргу. Вважає, що оскаржуване рішення суду першої інстанції прийняте з дотриманням норм процесуального права та з правильним застосуванням норм матеріального права, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджене належними доказами, а апеляційна скарга Головного управління ДФС України в Івано-Франківській області не містить обґрунтованих підстав для її задоволення. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

В судовому засіданні апеляційного розгляду справи представники відповідача апеляційну скаргу підтримали з підстав наведених у скарзі, просили апеляційну скаргу задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити повністю.

Представник позивача проти апеляційної скарги заперечив, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Судом встановлено та з матеріалів справи слідує, що на підставі направлення від 07.09.2018 року №1473, виданого Головним управлінням ДФС в Івано-Франківській області та наказу від 07.09.2018 року №1473, проведена позапланова виїзна документальна перевірка ТзОВ «АВЕРС-ПЛЮС» з питань дотримання податкового законодавства за період з 24.03.2017 року по 31.12.2017 року, відповідно до затвердженого переліку питань докуенмтальної перевірки.

За результатами проведеної перевірки складено акт за №796/09-19-14-01/41232556 від 21.09.2018 року, в якому зафіксовано порушення в тому числі : п.14.1.13 п.14.11 ст.14, п.44.1, 44.2 ст.44, пп.134.1.1 п.134.1 ст.134, п.135.1 ст.135 ПКУ, в зв`язку з чим податковим органом визначено податкові зобов`язання з податку на прибуток в сумі 1 342 402 грн.; п.185.1 ст.185, п.187.1 ст.187 ПКУ в результаті чого занижено податок на додану вартість в сумі 3 800 грн.; п.49.1, п.49.2, п.49.18.1 ст.49, п.203.1 ст.203 ПКУ, у зв`язку з чим визначені податкові зобов`язання з ПДВ в сумі 340 грн. (а.с.31).

На підставі результатів проведеної перевірки 11.10.2018 року відповідачем, в тому числі прийняті податкові повідомлення-рішення: № про визначення суми грошового зобов`язання з податку на прибуток приватних підприємств у розмірі 1 342 402 грн. основного платежу та 335 601 грн. штрафних (фінансових) санкцій; № про визначення суми грошового зобов`язання з податку на додану вартість у розмірі 4 750 грн., у т.ч.: 3 800 грн. основного платежу та 950 грн. штрафних (фінансових) санкцій; № про застосування штрафних (фінансових) санкцій з податку на додану вартість в сумі 340 грн. (а.с.75-77).

Не погодившись із вказаними податковими повідомленнями-рішеннями позивач оскаржив їх до ДФС України (а.с.82-91).

За результатами розгляду скарги ДФС України прийнято рішення від 19.12.2018 року №41056/6/99-99-11-04-02-28, яким вказані вище податкові повідомлення-рішення залишено без змін, а скаргу без задоволення.

Суд першої інстанції позов задоволив з тих підстав, що податковим органом належними, допустимими і достовірними доказами не доведено належність позивачу на праві власності виявлених під час обшуку приміщення магазину оптової та роздрібної торгівлі за адресою: Івано АДРЕСА_1 Франківська обл., Тисменицький р- АДРЕСА_2 ., с. АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 . Об`їзна АДРЕСА_5 20 товаро-матеріальних цінностей в сумі 7 457 714 грн., а відтак податкове повідомлення-рішення за № від 11.10.2018 року є неправомірним та підлягає до скасування. Щодо податкових повідомлень-рішень №, №, то такі суд першої інстанції також визнав протиправними з огляду на те, що судом не встановлено, а відповідачем не доведено факту здійснення Товариством будь-якого виду господарської діяльності, окрім здачі нерухомого майна в оренду, дохід від якої не перевищує максимально дозволеного розміру в 1 000 000 грн. Таким чином, в позивача не виникло обов`язку щодо реєстрації як платника податку на додану вартість, а відтак і подання відповідної декларації, що в свою чергу унеможливлює формування податкового зобов`язання з даного виду податку.

Апеляційний суд погоджується із висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що відповідають нормам матеріального права та обставинам справи з огляду на наступне.

Щодо податкового повідомлення-рішення № від 11.10.2018 року.

Згідно пунктів 44.1, 44.2 статті 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, реєстрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків та зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту. Для обрахунку об`єкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування.

Відповідно до п.134.1 ст.134 ПКУ об`єктом оподаткування з податку на прибуток підприємств є, в тому числі прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього Кодексу.

При цьому, матеріалами справи не підтверджено факту проведення позивачем операцій з придбання чи реалізації товарів, натомість позивачем отримано дохід з операційної оренди, на підставі укладених з ФОП ОСОБА_3 договорами оренди від 01.08.2017 року та 01.11.2017 року.

Так судом встановлено, що відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна ТОВ "АВЕРС-ПЛЮС" станом на 02.06.2017р. було власником в тому числі вищевказаного нерухомого майна.

При цьому на момент проведення перевірки податковому органу було відомо про факт укладення між позивачем та ФОП Хохловим ОСОБА_4 . договорів оренди нерухомого майна, а саме: приміщення магазину оптової та роздрібної торгівлі за адресою: АДРЕСА_3 ., про що було вказано відповідачем у акті перевірки.

Також встановлено, що згідно протоколу обшуку від 10.08.2017 року, проведеного старшим слідчим з ОВС СУФР ГУ ДФС в Івано-Франківській області, у вищевказаному приміщенні було виявлено залишки товарів (шкільна та канцелярська продукція) на суму 7 457 714 грн.

Однак, судом першої інстанції вірно зазначено, що для встановлення належності позивачу на праві власності виявлених товаро-матеріальних цінностей, сам факт наявності товару в приміщенні Товариства не є достатнім доказом з урахуванням обставини передачі такого нерухомого майна в оренду фізичній особі-підприємцю.

Так, загальні вимоги до первинних документів, які є підставою для бухгалтерського та податкового обліку, встановлені ст. 9 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні. Згідно з даною нормою підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Необхідність підтвердження господарських операцій первинними документами визначена підпунктом 1.2 пункту 1, підпунктом 2.1 пункту 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995р. №88 і зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 05.06.1995р. за №168/704, відповідно до якого первинні документи - це письмові свідоцтва, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації на їх проведення.

Таким чином обставину щодо ціни, кількості, найменування та контрагентів, тобто в тому числі і особи, яка придбала товаро-матеріальні цінності, можна встановити виключно на підставі первинних документів.

Відповідно до п.44.6 ст.44 ПКУ у разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в абзаці другому пункту 44.7 цієї статті. платник податків не надає посадовим особам контролюючого органу, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності.

Таким чином, первинні документи, які підтверджують здійснення господарських операцій та є підставою для бухгалтерського обліку, не вважаються відсутніми у платника податку у випадку виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами.

Як видно з копії протоколу обшуку від 10.08.2017 року слідчим з ОВС СУФР ГУ ДФС в Івано-Франківській області було виявлено та вилучено документацію ФОП ОСОБА_3 , ФОП ОСОБА_5 та ФОП ОСОБА_6 (а.с.113-129).

При цьому, з копії акту перевірки від 21.09.2018 року вбачається, що вилучена в приміщенні документація не була предметом дослідження посадовими особами податкового органу.

Так, ТОВ "АВЕРС-ПЛЮС" листом від 12.09.2018 року вх.№14800/10 повідомило відповідача, що оригінали окремих документів були вилучені слідчим ОВС СУФР ГУ ДФС в Івано-Франківській області при проведенні обшуку 10.08.2017 року.

У зв`язку з цим управлінням аудиту ГУ ДФС в Івано-Франківській області було направлено службову записку за №107/09-19-14-11-20 від 13.09.2018 року щодо надання копій вилучених документів або забезпечення доступу до них (а.с.17).

Відповідно до п.85.9 ст.85 ПКУ у разі коли до початку або під час проведення перевірки оригінали первинних документів, облікових та інших регістрів, фінансової та статистичної звітності, інших документів з питань обчислення і сплати податків та зборів, а також виконання вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, були вилучені правоохоронними та іншими органами, зазначені органи зобов`язані надати для проведення перевірки контролюючому органу копії зазначених документів або забезпечити доступ до перевірки таких документів.

Такі копії, засвідчені печаткою та підписами посадових (службових) осіб правоохоронних та інших органів, якими було здійснено вилучення оригіналів документів, або яким було забезпечено доступ до перевірки вилучених документів, повинні бути надані протягом трьох робочих днів з дня отримання письмового запиту контролюючого органу.

Згідно п.4 розділу ІІІ Порядку оформлення результатів документальних перевірок дотримання законодавства України з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства платниками податків - юридичними особами та їх відокремленими підрозділами, затвердженого Наказом МФУ за №727 від 20.08.2015 року, зареєстрованого в МЮУ 26.10.2015 за № 1300/27745 описова частина акта (довідки) документальної перевірки має містити в тому числі: у разі отримання під час перевірки копій документів, які підтверджують факт виявленого порушення, про це робиться запис із відображенням підстав для їх отримання, а також переліку цих документів.

Однак, які саме документи були отримані на відповідний запит, їх зміст та кількість податковий орган ні в акті перевірки, ні під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції не вказав.

Разом з тим, для забезпечення ефективного виконання функцій податкового органу, з метою отримання податкової інформації, необхідної у зв`язку з проведенням перевірок, контролюючі органи відповідно до положень п.73.5 ПКУ мають право здійснювати зустрічні звірки даних суб`єктів господарювання щодо платника податків.

Проте, як видно з акту перевірки від 21.09.2018 року, запити на проведення зустрічних звірок з питань підтвердження отриманих від платника податків відомостей стосовно відносин з суб`єктами господарювання контрагентами, зокрема і ФОП ОСОБА_3 , не направлялись (п. 2.7 а.с.17).

Враховуючи те, що податковим органом не доведено належність позивачу на праві власності виявлених під час обшуку приміщення магазину оптової та роздрібної торгівлі за адресою: Івано АДРЕСА_6 р- АДРЕСА_2 ., АДРЕСА_7 . Черніїв, вул. Об`їзна, 20 товаро-матеріальних цінностей в сумі 7 457 714 грн., відтак вказана обставина, виключає можливість визначення грошового зобов`язання з податку на прибуток приватних підприємств у розмірі 1 342 402 грн. основного платежу та 335 601 грн. штрафних (фінансових) санкцій, а відтак свідчить про протиправність податкового повідомлення-рішення від 11.10.2018 року №.

Щодо податкових повідомлень рішень №, № від 11.10.2018 року.

Відповідно до п.181.1 ст.181 ПКУ у разі якщо загальна сума від здійснення операцій з постачання товарів/послуг, що підлягають оподаткуванню згідно з цим розділом, у тому числі з використанням локальної або глобальної комп`ютерної мережі, нарахована (сплачена) такій особі протягом останніх 12 календарних місяців, сукупно перевищує 1000000 гривень (без урахування податку на додану вартість), така особа зобов`язана зареєструватися як платник податку у контролюючому органі за своїм місцезнаходженням (місцем проживання) з дотриманням вимог, передбачених статтею 183 цього Кодексу, крім особи, яка є платником єдиного податку першої - третьої групи.

Згідно відповіді на запит ДФС України від 04.02.2019 року №5657/6/99-18-02-09-15 станом на 04.02.2019 року відповідно до даних наявних в Єдиній автоматизованій інформаційній системі органів ДФС, ТОВ "АВЕРС-ПЛЮС" не перебуває на обліку в митницях ДФС як особа, що здійснює операції з товарами (а.с.194-195).

Враховуючи те, що відповідачем не доведено факт здійснення Товариством будь-якого виду господарської діяльності, окрім здачі нерухомого майна в оренду, дохід від якої не перевищує максимально дозволеного розміру в 1 000 000 грн., то в позивача не виникло обов`язку щодо реєстрації як платника податку на додану вартість, а відтак і подання відповідної декларації, що в свою чергу унеможливлює формування податкового зобов`язання з даного виду податку.

Таким чином, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про протиправність податкових повідомлень-рішень №, № від 11.10.2018 року.

Щодо доводів апелянта про неврахування висновку судово-економічної експертизи від 07.12.2018 року №264/18-28, то вказаним висновком не підтверджується факт належності позивачу на праві власності товару, виявленого 10.08.2017 року під час проведення обшуку у магазині оптової та роздрібної торгівлі за адресою: АДРЕСА_6 .

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні, не спростовуються і підстав для його скасування не вбачається.

Приведені в апеляційні скарзі доводи, висновку суду не спростовують, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди з ними.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких підстав апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для скасування рішення суду першої інстанції колегія суддів не знаходить.

Керуючись статтями 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС України в Івано-Франківській області залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 04 квітня 2019 року у справі №300/61/19 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення, у разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя З. М. Матковська
судді Н. В. Бруновська
В. С. Затолочний
Повний текст складено 25.07.2019 року