Справа № 522/4422/19
Суддя: Абухін Р. Д.
Дата ухвалення: 2019-07-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 522/4422/19
Провадження №2-а/522/324/19
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 липня 2019 року

Приморський районний суд м. Одеси:

під головуванням судді Абухіна Р.Д.,

за участю секретарів судового засідання Стогнієнко Т.Г., Гудзь О.О., Маланчової В.С.,

розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної екологічної інспекції Кримсько-Чорноморського округу про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, -

В С Т А Н О В И В:

18.03.2019 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом по якому просить суд визнати протиправною та скасувати постанову Державної екологічної інспекції Кримсько-Чорноморського округу Порпуліт Юлії Олександрівни про накладення адміністративного стягнення від 13.03.2019 року № 000365, винесену відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 188-5 КУпАП та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Заявлені вимоги обгрунтовує тим, що постановою Державної екологічної інспекції Кримсько-Чорноморського округу від 13.03.2019 року № 000365 позивача притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

Позивач вважає, що вищезазначена постанова винесена з порушенням норм чинного законодавства, що стало підставою для звернення до суду із даним позовом.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, просив суд його задовольнити, посилаючись на обставини викладені в позові.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, надав відзив на позовну заяву, відповідно до якого в задоволенні позову просив відмовити.

Суд, ознайомившись з матеріалами справи, дослідивши надані докази, вислухавши пояснення сторін по справі, вважає позов підлягаючим задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин по справі.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

В ч. 1 ст. 5 КАС України зазначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною ст. 6 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

По справі встановлені наступні фактичні обставини.

На підставі направлення державної екологічної інспекції Кримсько-Чорноморського округу від 07.03.2019 року інспектори ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 були направлені на перевірку ТОВ "ТІС-Контейнерний Термінал".

У направленні зазначено, що додатком до цього направлення є перелік питань для здійснення державного нагляду (контролю) на 4 арк.

У вказаному направленні є відмітка про те, що ОСОБА_1 отримав копію направлення, проте не отримав перелік питань для здійснення заходу державного нагляду (контролю).

13 березня 2019 року Державним інспектором з охорони навколишнього природного середовища Кримсько-Чорноморського округу Порпуліт Юлією Олександрівною було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення від 13.03.2019р. № 000365 на громадянина ОСОБА_1 та застосовано адміністративне стягнення, передбачене ст. 188-5 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що позивач вчинив не допуск

до проведення планової перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства, що є перешкоджанням виконання їх функціональних обов`язків, передбаченого ст. 188-5 КУпАП.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

В ч.1 ст. 5 КАС України зазначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцієюта законами України.

Частиною ст. 6 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

В ст. 20-2 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» від 25.06.1991р. №1264-XII (далі «Закону») визначена компетенція центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів, у сфері охорони навколишнього природного середовища.

Пунктом а) ст.20-2 Закону встановлено повноваження щодо організації і здійснення у межах компетенції державного нагляду (контролю) за додержанням центральними органами виконавчої влади та їх територіальними органами, місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування в частині здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади, підприємствами, установами та організаціями незалежно від форми власності та господарювання, громадянами України, іноземцями та особами без громадянства, а також юридичними особами - нерезидентами вимог законодавства у тому числі щодо охорони навколишнього природного середовища.

Статтею 68 Закону встановлено, відповідальність за порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища. Так, відповідальність за порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища несуть особи, винні п. ї) невиконанні розпоряджень органів, які здійснюють державний контроль у галузі охорони навколишнього природного середовища, та вчиненні опору їх представникам.

Статтею 188-5 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за невиконання законних розпоряджень чи приписів, інших законних вимог посадових осіб органів, які здійснюють державний контроль у галузі охорони навколишнього природного середовища, використання природних ресурсів, радіаційної безпеки або охорону природних ресурсів, ненадання їм необхідної інформації або надання неправдивої інформації, вчинення інших перешкод для виконання покладених на них обов`язків.

Таким чином, підставою для адміністративної відповідальності є невиконання саме законних розпоряджень чи приписів, інших законних вимог посадових осіб органів, які здійснюють державний контроль у галузі охорони навколишнього природного середовища.

Суд враховує, що згідно з ст.19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбаченіКонституцієюта законами України

У статті 20-2 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» від 25.06.1991 р. № 1264-XII (далі «Закону») визначена компетенція центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів, у сфері охорони навколишнього природного середовища.

Пунктом а) ст. 20-2 Закону встановлено повноваження щодо організації і здійснення у межах компетенції державного нагляду (контролю) за додержанням центральними органами виконавчої влади та їх територіальними органами, місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування в частині здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади, підприємствами, установами та організаціями незалежно від форми власності та господарювання, громадянами України, іноземцями та особами без громадянства, а також юридичними особами - нерезидентами вимог законодавства у тому числі щодо охорони навколишнього природного середовища.

Статтею 68 Закону встановлено, відповідальність за порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища. Так, відповідальність за порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища несуть особи, винні п. ї) невиконанні розпоряджень органів, які здійснюють державний контроль у галузі охорони навколишнього природного середовища, та вчиненні опору їх представникам.

Статтею 188-5 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за невиконання законних розпоряджень чи приписів, інших законних вимог посадових осіб органів, які здійснюють державний контроль у галузі охорони навколишнього природного середовища, використання природних ресурсів, радіаційної безпеки або охорону природних ресурсів, ненадання їм необхідної інформації або надання неправдивої інформації, вчинення інших перешкод для виконання покладених на них обов`язків.

Таким чином, підставою для адміністративної відповідальності є невиконання саме законних розпоряджень чи приписів, інших законних вимог посадових осіб органів, які здійснюють державний контроль у галузі охорони навколишнього природного середовища.

Відсутність правомірності, законності розпоряджень чи приписів органу влади зумовлює відсутність складу адміністративного правопорушення.

Судом встановлено, що відповідно до направлення на проведення планової перевірки предметом перевірки є додержання вимог природоохоронного законодавства України, однак перелік питань, щодо яких буде здійснюватися державний нагляд (контроль) у направленні не визначено, як це передбачено приписами абзацу 9 ч. 2 ст. 5 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності».

Положення ст. ст. 3, 4, 7, 8, 10 та 12 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» встановлюють обов`язки, дотримання яких є обов`язковими як для суб`єктів господарювання так і для посадових осіб органу державного нагляду (контролю), що здійснюють заходи з перевірки, в тому числі, природоохоронного законодавства.

Згідно з ч. 1 ст. 10 Закону суб`єкт господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) має право: не допускати посадових осіб органу державного нагляду (контролю) до здійснення державного нагляду (контролю), якщо посадова особа органу державного нагляду (контролю) не надала копії документів, передбачених цим Законом, або якщо надані документи не відповідають вимогам цього Закону.

Крім того, частиною 7 ст. 4 Закону встановлено, що у разі якщо норма закону чи іншого нормативно-правового акту, виданого на підставі закону, або якщо норми різних законів чи різних нормативно-правових актів допускають неоднозначне (множинне) трактування прав і обов`язків суб`єкта господарювання або повноважень органу державного нагляду (контролю), така норма трактується в інтересах суб`єкта господарювання.

Як вбачається із направлення на проведення планової перевірки від 07.03.2019 р., ОСОБА_1 не було врученоперелік питань для здійснення державного нагляду (контролю), як це вимагається абзацом ч. 2 ст. 5 Закону.

Враховуючи вищевикладене, ОСОБА_1 мав право відмовити у допущенні до перевірки працівників Державної екологічної інспекції в Одеській області з підстав, передбачених приписами ч. 1 ст. 10 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», оскільки це є реалізацією права, що гарантоване названими приписами, за що особа не може бути притягнута до будь-якого із видів відповідальності, в тому числі і адміністративної.

Відповідно до ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Статтею 280 КУпАП України встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, якщо буде встановлено відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно ч. 3 ст. 293 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови може скасувати постанову і закрити справи.

У випадку розгляду справ про адміністративні правопорушення уповноваженими особами на місці вчинення правопорушення визначені статтею 258 КУпАП, а в інших випадках справи про адміністративні правопорушення розглядаються за місцем вчинення правопорушення, відповідно до статті 276 КУпАП. Таким чином, на справи про адміністративні правопорушення за ст. 188-5 КУпАП не поширюються передбачені ст. 258 КУпАП випадки розгляду справ про адміністративні правопорушення на місці вчинення правопорушення.

Також, у порушення п. 3.4 Інструкції, посадова особа при розгляді справи про адміністративні правопорушення не з`ясував, чи підлягав позивач адміністративній відповідальності; чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність позивача; чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи. Винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 188-5 КУпАП, одразу після складення протоколу про адміністративне правопорушення на місці вчинення правопорушення є неправомірним; призводить до порушення прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених у ст. 268 КУпАП, зокрема, право користуватися юридичною допомогою, послугами перекладача, заявляти клопотання, подавати докази по справі тощо.

У ч. 1 ст. 277 КУпАП та п. 3.2. Інструкції закріплено, що справа про адміністративне правопорушення розглядається у п`ятнадцятиденний строк з дня одержання органом (посадовою особою), правомочним розглядати справу, протоколу про адміністративне правопорушення та інших матеріалів справи.

З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог ст. 245 КУпАП щодо своєчасного, всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи, вирішення її у відповідності з законом уповноважений орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна ця особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При накладенні стягнення необхідно враховувати характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність (ч. 2 ст. 33 Кодексу).

У наведених положеннях Кодексу визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності. Водночас вказані положення є законодавчими гарантіями об`єктивного і справедливого розгляду справи про адміністративне правопорушення, реалізація яких можлива лише у разі, якщо між стадією складення протоколу про адміністративне правопорушення і стадією розгляду відповідної справи по суті існуватиме часовий інтервал, достатній для підготовки до захисту кожному, хто притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до висновків, викладених у Рішенні Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року у справі №5-рп/2015, складання протоколу про адміністративне правопорушення та розгляд уповноваженим органом (посадовою особою) справи про таке правопорушення належать до різних стадій адміністративного провадження. Адміністративне правопорушення, передбачено ст. 188-5 КУпАП, не належить до категорії справ, в яких стягнення накладаються на місці їх вчинення.

Враховуючи вищевикладене та враховуючи те, що оскаржувана постанова та протокол про адміністративне правопорушення прийняті в один день, а саме 27.11.18 р., що унеможливлює вчинення позивачем будь-яких підготовчих дій для захисту своїх прав та інтересів, суд вважає, що розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснений без дослідження жодних доказів вчинення адміністративного правопорушення, чим порушено вимоги статей 278, 279 КУпАП.

Отже, в діях позивача відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ст. 188-5 КУпАП, а тому необхідно постанову у справі про адміністративне правопорушення щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ст. 188-5 КУпАП скасувати та закрити провадження в справі, у зв`язку з відсутністю в діях складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 7 КУпАП України, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відсутність правомірності, законності розпоряджень чи приписів органу влади зумовлює відсутність складу адміністративного правопорушення.

Положення ст. ст. 3, 4, 7, 8, 10 та 12 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» встановлюють обов`язки, дотримання яких є обов`язковими як для суб`єктів господарювання так і для посадових осіб органу державного нагляду (контролю), що здійснюють заходи з перевірки, в тому числі, природоохоронного законодавства.

Згідно з ч.1 ст.10 Закону субєкт господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) має право: не допускати посадових осіб органу державного нагляду (контролю) до здійснення державного нагляду (контролю), якщо посадова особа органу державного нагляду (контролю) не надала копії документів, передбачених цим Законом, або якщо надані документи не відповідають вимогам цього Закону.

Крім того, частиною 7 ст.4 Закону встановлено, що у разі якщо норма закону чи іншого нормативно-правового акту, виданого на підставі закону, або якщо норми різних законів чи різних нормативно-правових актів допускають неоднозначне (множинне) трактування прав і обов`язків суб`єкта господарювання або повноважень органу державного нагляду (контролю), така норма трактується в інтересах суб`єкта господарювання.

Відповідно до ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановленихстаттею 72 цього Кодексу.

Згідно ч.2 ст.71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Статтею 280 КУпАП України встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справипро адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до п.1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, якщо буде встановлено відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно ч. 3 ст. 293 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови може скасувати постанову і закрити справи.

У випадку розгляду справ про адміністративні правопорушення уповноваженими особами на місці вчинення правопорушення визначеністаттею 258 КУпАП, а в інших випадках справи про адміністративні правопорушення розглядаються за місцем вчинення правопорушення, відповідно достатті 276 КУпАП. Таким чином, на справи про адміністративні правопорушення за ст.188-5 КУпАП не поширюються передбачені ст.258 КУпАП випадки розгляду справ про адміністративні правопорушення на місці вчинення правопорушення.

Також, у порушення п. 3.4 Інструкції, посадова особа при розгляді справи про адміністративні правопорушення (Відповідач) не з`ясував, чи підлягав позивач адміністративній відповідальності; чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність позивача; чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи. Винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення, передбаченест. 188-5 КУпАП, одразу після складення протоколу про адміністративне правопорушення на місці вчинення правопорушення є неправомірним; призводить до порушення прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених у ст.268 КУпАП, зокрема, право користуватися юридичною допомогою, послугами перекладача, заявляти клопотання, подавати докази по справі тощо.

У ч. 1 ст. 277 КУпАП та п.3.2. Інструкції закріплено, що справа про адміністративне правопорушення розглядається у п`ятнадцятиденний строк з дня одержання органом (посадовою особою), правомочним розглядати справу, протоколу про адміністративне правопорушення та інших матеріалів справи.

З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимогст.245 КУпАПщодо своєчасного, всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи, вирішення її у відповідності з законом уповноважений орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна ця особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При накладенні стягнення необхідно враховувати характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність (ч. 2 ст. 33 Кодексу).

У наведених положеннях Кодексу визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності. Водночас вказані положення є законодавчими гарантіями об`єктивного і справедливого розгляду справи про адміністративне правопорушення, реалізація яких можлива лише у разі, якщо між стадією складення протоколу про адміністративне правопорушення і стадією розгляду відповідної справи по суті існуватиме часовий інтервал, достатній для підготовки до захисту кожному, хто притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до висновків, викладених у Рішенні КСУ, складання протоколу про адміністративне правопорушення та розгляд уповноваженим органом (посадовою особою) справи про таке правопорушення належать до різних стадій адміністративного провадження. Адміністративне правопорушення, передбаченост. 188-5 КУпАП, не належить до категорії справ, в яких стягнення накладаються на місці їх вчинення.

Виходячи з аналізу оскаржуваної постанови, розгляд справи носив формальний характер - будь-якої підготовки до розгляду справи не було, як і не було дослідження жодних доказів вчинення адміністративного правопорушення, чим порушено вимоги статей 278,279 КУпАП.

Крім того, відповідно дост.268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката. Натомість відповідач не забезпечив позивачеві можливості скористатися таким правом, що також порушило права позивача.

Вказані порушення процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення та притягнення до адміністративної відповідальності є суттєвими, оскільки фактично обмежили позивача повноцінно приймати участь у розгляді адміністративної справи, захищати свої права та інтереси, користуватися професійною правничою допомогою.

Постанова та протокол були винесені у вкрай стислий термін - протягом одного дня, що унеможливило вчинення позивачем будь-яких підготовчих дій для захисту своїх прав та інтересів під час провадження у справі (збір та підготовка доказів, залучення захисника).

Як вбачається із направлення на проведення планової перевірки від 07.03.2019 р., ОСОБА_1 не було вручено перелік питань для здійснення державного нагляду (контролю), як це вимагається абзацом ч. 2 ст. 5 Закону.

Враховуючи вищевикладене, ОСОБА_1 мав право відмовити у допущенні до перевірки працівників Державної екологічної інспекції в Одеській області з підстав, передбачених приписами ч. 1 ст. 10 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», оскільки це є реалізацією права, що гарантоване названими приписами, за що особа не може бути притягнута до будь-якого із видів відповідальності, в тому числі і адміністративної.

Позов підлягає задоволенню, оскільки постанова про накладення адміністративного стягнення по справі відповідачем була розглянута з порушенням норм КУпАП, без всебічного, повного та об`єктивного з`ясування обставин справи та без дослідження всіх доказів по справі.

Керуючись ст. ст.5, 9, 20, 46, 241, 243, 245, 288, 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Державної екологічної інспекції Кримсько-Чорноморського округу про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову Державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Кримсько-Чорноморського округу Порпуліт Юлії Олександрівни про накладення адміністративного стягнення від 13.03.2019 року № 000365, винесену відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 188-5 КУпАП та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення суду виготовлений 24.07.2019 року.

Суддя: Р.Д. Абухін

15.07.19