Справа № 620/3257/18
Суддя: Костюк Любов Олександрівна
Дата ухвалення: 2019-07-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 620/3257/18 Прізвище судді (суддів) першої інстанції:
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 липня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Костюк Л.О.;

суддів: Бужак Н.П., Мельничука В.П.;

за участю секретаря: Горяінової Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду (без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу) апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 15 листопада 2018 року (розглянута у відкритому судовому засіданні, м. Чернігів, дата складання повного тексту рішення - 26 листопада 2018 року) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення, -

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2018 року, ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Чернігівського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області (далі - відповідач, ГУ ДФС у Чернігівській області) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення форми «Ф» № 0-2525 від 22.05.2018.

Свої вимоги мотивує тим, що він є власником легкового автомобіля марки «AUDI», модель «А8», 2013 року випуску, з об`ємом циліндрів двигуна 3993 сантиметрів кубічних, реєстраційний номер НОМЕР_1 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_2 , видане: центр ДАІ7402. 25.05.2018 Головним управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області винесено податкове повідомлення-рішення форми «Ф» № 0000264- 1301-2525, яким ОСОБА_1 визначено суму податкового зобов`язання по транспортному податку з фізичних осіб за 2016 рік у розмірі 25 000,00 грн. Позивач не погоджується зі вказаним рішенням, оскільки вважає, що автомобіль не є об`єктом оподаткування транспортним податком за 2016 рік у зв`язку із його вартістю меншою ніж 750 розмірів мінімальної заробітної плати.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 15 листопада 2018 року позов у задовленні позову відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до відомостей, отриманих від Головного сервісного центру Міністерства внутрішніх справ України та завантажених на центральному рівні до ITC «Податковий блок» позивач є власником легкового автомобіля AUDI А8, тип кузову Седан-В, рік випуску - 2013, об`єм двигуна 3993 куб.см., який є об`єктом оподаткування транспортним податком у 2016 році, що доводить правомірність спірного податкового повідомлення-рішення. При цьому судом відхилено посилання позивача на висновок експертного дослідження, оскільки останній протирічить Методиці визначення середньо ринкової вартості легкових автомобілів та виконаний без врахування пробігу автомобіля.

Не погоджуючись з вказаною постановою, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати постанову з мотивів неповного з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків суду першої інстанції обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 19.03.2019 рішення суду першої інстанції скасовано, прийнято нове рішення, яким позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області форми «Ф» від 22.05.2018 №0-2525.

Рішення суду апеляційної інстанції мотивовано тим, що оскільки доказів отримання від Мінекономрозвитку розрахунку середньо ринкової вартості автомобіля, що є ідентичним автомобілю позивача, податковим органом надано не було, то наявність інформації в ITC «Податковий блок» стосовно фізичної особи платника податку та належного йому транспортного засобу не дає сама по собі право податковому органу визначати податкове зобов`язання зі сплати транспортного податку.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду апеляційної інстанції, відповідач звернувся з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення цим судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду апеляційної інстанції скасувати та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Постановою Верховного Суду від 28 травня 2019 року касаційну скаргу Головного управління ДФС у Чернігівській області задоволено частково, постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 19.03.2019 скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

У постанові від 28 травня 2019 року Верховний Суд зазначив, що під час нового розгляду справи суду слід взяти до уваги викладене в цій постанові і надати оцінку вказаним вище доказам, наданим позивачем та суб`єктом владних повноважень, та встановити належність/неналежність транспортного засобу позивача до об`єктів оподаткування транспортним податком за 2016 рік за наявності такої інформації.

У разі необхідності суд може зобов`язати сторони надати докази, яких не буде вистачати для з`ясування цих обставин, або ж витребувати такі докази у інших осіб, в яких вони можуть знаходитися, дати правильну юридичну оцінку встановленим обставинам та постановити рішення відповідно до вимог 242 КАС України.

Відповідно до п.13 ст.10 КАС України, суд під час розгляду справи в судовому засіданні здійснює повне фіксування його перебігу за допомогою відео- та (або) звукозаписувального технічного засобу, крім випадків, визначених цим Кодексом. Порядок такого фіксування встановлюється цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст.229 КАС України, суд під час судового розгляду адміністративної справи здійснює повне фіксування судового засідання за допомогою відео- та (або) звукозаписувального технічного засобу в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему.

За наявності заперечень з боку будь-кого з учасників судового процесу проти здійснення повного фіксування судового засідання за допомогою відеозаписувального технічного засобу таке фіксування здійснюється лише за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні не обов`язкова, колегія суддів відповідно ч.2 ст.313 КАС України визнала можливим проводити розгляд апеляційної скарги за відсутності сторін та їх представників.

Згідно ст.229 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

23 липня 2019 року на електронну адресу Шостого апеляційного адміністративного суду надійшло від представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 клопотання про відкладення апеляційного розгляду.

Подане клопотання обґрунтоване тим, що позивач немає можливості бути присутнім під час судовго засідання з причин тимчасового перебування на території Німеччини з 28.06.2019 року, що підтверджується маршрутною авіа квитанцією.

Перевіривши матеріали справи та подане клопотання представника позивача, колегія суддів вважає, що подане клопотання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Порядок відкладення розгляду справи або оголошення перерви в її розгляді передбачено ст. 223 КАС України.

При цьому даною статтею передбачено підстави для відкладення розгляду справи або перерви в судовому засіданні.

Зокрема, відповідно до ч.1 ст. 223 КАС України, суд відкладає розгляд справи у випадках, встановлених частиною другою статті 205 цього Кодексу.

Суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав: 1) неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання; 2) перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними; 3) виникнення технічних проблем, що унеможливлюють участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції, крім випадків, коли відповідно до цього Кодексу судове засідання може відбутися без участі такої особи; 4) необхідність витребування нових доказів, у випадку, коли учасник справи обґрунтував неможливість заявлення відповідного клопотання в межах підготовчого провадження; 5) якщо суд визнає потрібним, щоб сторона, яка подала заяву про розгляд справи за її відсутності, дала особисті пояснення.

Викликати позивача або відповідача для особистих пояснень можна і тоді, коли в справі беруть участь їхні представники.

Колегія суддів зазначає, що подана представником позивача заява про відкладення розгляду справи у зв`язку із перебування позивача на території Німеччини з 28.06.2019 року, не обґрунтована належним чином та не підтверджена доказами неможливості бути присутнім під час судового засідання.

З огляду на те, що розгляд зазначеної в клопотанні справи не перешкоджає подальшому перегляду в апеляційному порядку даної адміністративної справи та виходячи з правил ч. 1 ст. 223, ч.2 ст.205 КАС України колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для відкладення розгляду справи або перерви в судовому засіданні.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 05 липня 2019 року призначено справу до апеляційного розгляду у відкритому судовому засіданні на 24 липня 2019 року об 10 год. 50 хв.

Колегія суддів також звертає увагу на те, що повістка повідомлення про день, час та місце судового засідання від 05 травня 2019 року у справі, відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, була вручена особисто позивачем 12 липня 2019 року.

Тобто, повістку повідомлення про призначення до розгляду апеляційної скарги у справі, на 10 год. 50 хв. 24 липня 2019 року, вручено апелянту 12 липня 2019 року.

Відповідно до ч.1 ст.309 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції має бути розглянута протягом шістдесяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження, а апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції - протягом тридцяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження.

З огляду на викладене вище, колегія суддів дійшла висновку, що клопотання про відкладення розгляду справи задоволенню не підлягає.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступного висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню та погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позовних вимог, з огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції, що ОСОБА_1 є власником легкового автомобіля марки «AUDI», модель «А8», 2013 року випуску, з об`ємом циліндрів двигуна 3993 сантиметрів кубічних, реєстраційний номер НОМЕР_1 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_2 , видане: центр ДАІ7402.

22.05.2018 Головним управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області винесено податкове повідомлення-рішення форми «Ф» № 0000264- 1301-2525, яким ОСОБА_1 визначено суму податкового зобов`язання по транспортному податку з фізичних осіб за 2016 рік у розмірі 25 000,00 грн.

Не погоджуючись із вказаним ППР, на підставі ст. 56 ПК України, ОСОБА_1 звернувся із Скаргою до ДФС України та відповідно до рішення ДФС України про результати розгляду скарги від 21.08.2018 № 12501/С/99-99-11-02-01-14, ППР № 0-2525 від 22.05.2018 залишено без змін.

Не погоджуючись з такими діями податкового органу позивач звернувся до суду за захистом свої прав.

Надаючи правову оцінку матеріалам, обставинам справи, а також наданим поясненням та запереченням сторін колегія суддів звертає увагу на наступне.

З 1 січня 2015 набрав чинності Закон України від 28 грудня 2014 року №71-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи», яким згідно зі статті 267 Податкового кодексу України введено новий транспортний податок.

Відповідно до п.п.267.1.1 п.267.1 ст.267 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VІ в редакції Закону України від 24.12.2015 № 909-VІІІ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2016 році» платниками транспортного податку є, зокрема, фізичні особи, які мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні легкові автомобілі, що є об`єктами оподаткування відповідно до приписів Податкового кодексу України.

За приписами підпункту 267.2.1. п.267.2 ст.267 ПК України об`єктом оподаткування є легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно) та середньо ринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.

Розмір мінімальної заробітної плати на 01.01.2016 відповідно до ст.8 Закону України від 25.12.2015 №928-VIII «Про Державний бюджет на 2016 рік» складав 1378 грн., таким чином об`єктом оподаткування у 2016 році були автомобілі середньо ринкова вартість яких становить понад 1 033 500 грн.

Середньо ринкова вартість автомобілів для цілей віднесення автомобілів до об`єкту опадаткування транспортним податком визначається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику економічного розвитку, за методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, виходячи з марки, моделі, року випуску, типу двигуна, об`єму циліндрів двигуна, типу коробки переключення передач, пробігу легкового автомобіля, та розміщується на його офіційному веб-сайті. ( пп. 267.2.1 п.267.2 ст.267 ПК України).

Така Методика визначення середньо ринкової вартості легкових автомобілів затверджена постановою Кабінету Міністрів України від 18.02.2016 №66.

Відповідно до пункту 13 вказаної Методики Мін економ розвитку розраховує середньо ринкову вартість автомобіля щороку до 1 лютогр базового податкового (звітного) періоду та подає ДФС інформацію про автомобілі з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно) та середньо ринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.

Підпункту 267.3.1 п.267.3 ст.267 ПК України передбачено, що базою оподаткування є легковий автомобіль, що є об`єктом оподаткування відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті.

Пунктом 267.4. ст.267 ПК України визначена ставка податку з розрахунку на календарний рік у розмірі 25000 гривень за кожен легковий автомобіль, що є об`єктом оподаткування відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті.

Базовий податковий (звітний) період відповідно до п.п.267.5.1 п.267.5 ст.267 ПК України дорівнює календарному року. Позивачу був нарахований транспортний податок за 2016 рік.

Підпунктом 267.6.3 п.267.3 ст.267 ПК України передбачено, що органи внутрішніх справ зобов`язані до 1 квітня 2015 р. подавати контролюючим органам відомості, необхідні для розрахунку податку за місцем реєстрації об`єкта оподаткування.

З 1 квітня 2015 року органи внутрішніх справ зобов`язані щомісячно, у 10-денний строк після закінчення календарного місяця подавати контролюючим органам відомості, необхідні для розрахунку податку, за місцем реєстрації об`єкта оподаткування станом на перше число відповідного місяця.

Фіскальний орган не здійснює безпосереднього розрахунку середньо ринкової вартості транспортного засобу, Мін економ розвитку надає до фіскальних органів списки автомобілів, які є об`єктом оподаткування, дані автомобілі вносяться до ITC «Податковий блок».

Колегія суддів звертає увагу на те, що з відомостей, отриманих від Головного сервісного центру Міністерства внутрішніх справ України завантажених на центральному рівні до ITC «Податковий блок» позивач є власником легкового автомобіля AUDI А8, тип кузову Седан-В, рік випуску - 2013 р., об`єм двигуна 3993 куб.см., VIN-код НОМЕР_3 , реєстраційний номер НОМЕР_1 , який є об`єктом оподаткування транспортним податком у 2016 році, що доводить правомірність спірного податкового повідомлення-рішення.

Щодо посилання позивача на висновок експертного дослідження колегія суддів зазначає наступне.

Вказане вище не приймаються до уваги, оскільки останнє протирічить Методиці визначення середньо ринкової вартості легкових автомобілів та виконане без врахування пробігу автомобіля.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції в повній мір досліджено обставини справи на підставі яких суд прийшов до правильного висновку щодо правомірності оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, а як наслідок, необхідності відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Зі змісту частин 1-4 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Згідно з п.1 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням вище викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 2, 10, 11, 229, 241, 242, 243, 250, 251, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 328, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а Чернігівського окружного адміністративного суду від 15 листопада 2018 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, проте на неї може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду в порядку та строки, передбачені ст. 329 КАС України.

(Повний текст виготовлено - 24 липня 2019 року).

Головуючий суддя: Л.О. Костюк

Судді: Н.П. Бужак,

В.П. Мельничук