Справа № 826/15615/18
Суддя: Кузьменко Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2019-07-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2019 року м. Київ

Колегія Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача Кузьменка В. В.,

суддів Василенка Я. М., Губської Л. В.,

за участю секретаря Кірієнко Н.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, про визнання протиправним та скасування наказів, зобов`язання вчинити дії, за апеляційною скаргою Департаменту патрульної поліції на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 04 березня 2019 , -

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати незаконним та скасувати наказ Департаменту патрульної поліції від 24.07.2018 №984 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності УПП у м. Києві ДПП» у частині накладення на ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в Національній поліції України.

Також просив визнати незаконним та скасувати наказ Департаменту патрульної поліції від 08.08.2018 №762 о/с «По особовому складу» в частині звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції, згідно з пунктом 6 частини першої статті 77 Закону України «Про національну поліцію»; поновити ОСОБА_1 на посаді інспектора роти №3 батальйону №2 полку №2 (з обслуговування лівого берега) Управління патрульної поліції у місті Києві Департаменту патрульної поліції з 08.08.2018 та стягнути з Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 грошового забезпечення за час вимушеного прогулу в розмірі, передбаченому діючим законодавством.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що у відповідача були відсутні правові підстави для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, оскільки єдиною підставою для застосування стягнення слугував висновок про вчинення злочину, передбаченого статтею 368 Кримінального кодексу України.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 04 березня 2019 позов задоволено частково.

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції як таке, що ухвалено з порушенням норм матеріального і процесуального права, та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позову в повному обсязі.

В судове засідання з`явився представник апелянта, підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити. Позивач та його представник просили залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників процесу, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

У відповідності до ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З матеріалів справи вбачається, наказом Департаменту патрульної поліції від 12.06.2017 №205 о/с ОСОБА_1 на підставі заяви від 03.06.2017 та протоколу поліцейської комісії Департаменту патрульної поліції від 05.05.2017 №2741 прийнято на службу в поліції за конкурсом.

Наказом від 14.06.2018 №2665 «Про призначення та проведення службового розслідування» начальником Департаменту патрульної поліції призначено службове розслідування та створено комісію.

Ухвалою Печерського районного суду від 19.06.2018 відсторонено від посади інспектора роти №3 батальйону №2 полку №2 (з обслуговування лівого берега) Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції Національної поліції України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком до 06.08.2018.

За наслідками службового розслідування складено висновок службового розслідування, проведеного за фактом можливого порушення службової дисципліни поліцейським роти №3 батальйону №2 полку №2 (з обслуговування лівого берега) Управління патрульної у місті Києві Департаментом патрульної поліції рядовим поліції ОСОБА_2 та інспектором роти № 3 батальйону №2 полку №2 (з обслуговування лівого берега) Управління патрульної у місті Києві Департаменту патрульної поліції рядовим ОСОБА_1, що виразилась в отриманні неправомірної вигоди за непритягнення особи до адміністративної відповідальності, який затверджено 13.07.2018 т.в.о. начальника Департаменту патрульної поліції Білошицьким О.Г.

Наказом т.в.о. начальника Департаменту патрульної поліції від 27.07.2018 №984 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників УПП у м. Києві ДПП» на інспектора роти №3 батальйону №2 полку №2 (з обслуговування лівого берега) УПП у м. Києві ДПП рядового поліції ОСОБА_1 накладено дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції за вчинення дисциплінарного проступку, який виразився в порушенні вимог пунктів 1, 2 частини першої статті 18 Закону України «Про Національну поліцію», пунктів 1, 2, 5 частини 1 розділу ІІ «Правил етичної поведінки поліцейських», затверджених наказом МВС від 09.11.2016 №1179, статей 1, 7 «Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України», затвердженого Законом України від 22.02.2006 №3460-IV, відповідно до пункту 8 частини першої статті 12 «Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України».

Наказом начальника Департаменту патрульної поліції від 08.08.2018 №762 о/с «По особовому складу» позивача звільнено зі служби в поліції згідно з пунктом 6 частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію», з 08.08.2018.

Позивач звернувся до суду з даним позовом, так як вважає звільнення незаконним.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що Законом України «Про Національну поліцію» встановлено спеціальну норму, яка передбачає звільнення поліцейського з посади за вчинення кримінального правопорушення, винність у вчиненні якого має бути визнана обвинувальним вироком суду (стаття 62 Конституції України). Враховуючи відсутність рішенням суду, яке набрало законної сили щодо притягнення до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, або кримінального правопорушення відносно позивача, вимоги про визнання протиправним та скасування наказу у частині накладення на ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби та поновлення його на роботі, на думку суду першої інстанції, є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Апелянт в свою чергу вказує, що підставою для звільнення слугувало повідомлення позивачу про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 368 Кримінального кодексу України та ухвала суду від 19.06.2018 про відсторонення позивача від посади.

Надаючи правову оцінку обставинам справи колегія суддів виходить з наступного.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 № 580-VIII (надалі - в редакції, на час виникнення спірних правовідносин).

Поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

Як визначено ч. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський зобов`язаний, зокрема, неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.

Статтею 19 Закону України «Про Національну поліцію» передбачено, що у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону (ч.1), підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності визначається Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Станом на час проведення службового розслідування щодо позивача на підставі наказу від 14.06.2018 №1168 Закон України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України» від 15.03.2018 №2337-VIII не набрав чинності.

Таким чином, на час прийняття оскаржуваного наказу сутність службової дисципліни, обов`язки осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України стосовно її дотримання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, порядок і права начальників щодо їх застосування, а також порядок оскарження дисциплінарних стягнень врегульовано Дисциплінарним статутом органів внутрішніх справ України затвердженого Законом України від 22.02.2006 року №3460-IV (надалі - Дисциплінарний статут).

Частиною 1 статті 1 Дисциплінарного статуту визначено, що службова дисципліна - дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.

Дисциплінарний проступок - невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни. (ч. 1 статті 2 Дисциплінарного статуту).

Згідно з ч. 1 ст. 5 Дисциплінарного статуту, за вчинення дисциплінарних проступків особи рядового і начальницького складу несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Частина 1 статті 7 Дисциплінарного статуту: службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов`язує кожну особу рядового і начальницького складу: дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників; захищати і охороняти від протиправних посягань життя, здоров`я, права та свободи громадян, власність, довкілля, інтереси суспільства і держави; поважати людську гідність, виявляти турботу про громадян і бути готовим у будь-який час надати їм допомогу; дотримуватися норм професійної та службової етики; берегти державну таємницю; у службовій діяльності бути чесною, об`єктивною і незалежною від будь-якого впливу громадян, їх об`єднань та інших юридичних осіб; стійко переносити всі труднощі та обмеження, пов`язані зі службою; постійно підвищувати свій професійний та культурний рівень; сприяти начальникам у зміцненні службової дисципліни, забезпеченні законності та статутного порядку; виявляти повагу до колег по службі та інших громадян, бути ввічливим, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку, носіння встановленої форми одягу, вітання та етикету; з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють; берегти та підтримувати в належному стані передані їй в користування вогнепальну зброю, спеціальні засоби, майно і техніку. У разі виявлення порушень законодавства, зловживань чи інших правопорушень у службовій діяльності особа рядового або начальницького складу повинна вжити заходів щодо припинення цих порушень та доповісти про це безпосередньому або старшому прямому начальникові.

Частиною 1 статті 12 Дисциплінарного статуту передбачено, що на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни може накладатися такий вид дисциплінарного стягнення: усне зауваження; зауваження; догана; сувора догана; попередження про неповну посадову відповідність; звільнення з посади; пониження в спеціальному званні на один ступінь; звільнення з органів внутрішніх справ.

У відповідності до пункту 6 частини 1 статті 77 Закону № 580-VIII поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту.

Вирішення питання щодо виду застосованого дисциплінарного стягнення є переважним правом керівника, який наділений правом накладання дисциплінарних стягнень.

Як встановлено під час апеляційного розгляду справи, підставами для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності слугували висновки службового розслідування про порушення ОСОБА_1 вимог пунктів 1, 2 частини першої статті 18 Закону України «Про Національну поліцію», пунктів 1, 2, 5 частини першої розділу ІІ «Правил етичної поведінки поліцейських», статей 1, 7 «Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України».

У зв`язку із затриманням поліцейських за підозрою в отриманні неправомірної вигоди, наказом начальника Департаменту патрульної поліції від 14.06.2018 №2665 «Про призначення та проведення службового розслідування» призначено службове розслідування за фактом можливого порушення службової дисципліни поліцейським роти №3 батальйону №2 полку №2 (з обслуговування лівого берега) Управління патрульної служби у місті Києві Департаменту патрульної поліції рядовим поліції ОСОБА_2 та інспектором роти №3 батальйону №2 полку №2 (з обслуговування лівого берега) УПП у м. Києві ДПП рядовим поліції ОСОБА_1 ., що виразилось в отриманні неправомірної вигоди за непритягнення особи до адміністративної відповідальності.

Згідно зі статтею 14 «Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України» з метою з`ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування (частина перша); службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення начальником. У разі необхідності цей термін може бути продовжено начальником, який призначив службове розслідування, або старшим прямим начальником, але не більш як на один місяць (частина друга).

Відповідно до Висновку службового розслідування, затверджено 13.07.2018, зазначено:

- згідно з розстановкою сил та засобів несення служби батальйону №2 полку №2 (з обслуговування лівого берега) УПП у м. Києві ДПП у період з 08:00 год. по 20:00 год. 06.06.2018 поліцейський роти №3 батальйону №2 полку №2 (з обслуговування лівого берега) УПП у м. Києві ДПП рядовий поліції ОСОБА_2 та інспектор тієї ж роти та того ж батальйону рядовий поліції ОСОБА_1 несли службу на службовому автомобілі Toyota Prius, номерний знак НОМЕР_1 , у складі екіпажу №0404;

- під час спільного відпрацювання працівниками відділу моніторингу та аналітичного забезпечення Управління патрульної поліції у місті Києві Департаменту патрульної поліції, Головного управління служби безпеки України у м. Києві та Київській області та Київського міського управління Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України, 06.06.2018, було задокументовано факт отримання неправомірної вигоди працівниками патрульної поліції рядовим поліції ОСОБА_2 та рядовим поліції ОСОБА_1 ;

- працівники поліції, перебуваючи в складі екіпажу №0404 та несучи службу на службову автомобілі, від оперативного чергового в м. Києві близько 12:05 грн. отримали виклик «ДТП без потерпілих», за адресою: м. Київ, вул. Шалетт, буд. 1-А, що сталась за участю автомобіля Daewoo Lanos, водій якого здійснив наїзд на перешкоду у вигляді стіни (дані відомості внесені до Журналу єдиного обліку заяв і повідомлень, про вчинення кримінальні правопорушення та інші події Дніпровського УП ГУНП у м. Києві за №43928 від 06.06.2018);

- прибувши за адресою виклику, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за непритягнення до адміністративної відповідальності, передбаченої статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, як наслідок невилучення посвідчення водія, отримали від водія вказаного транспортного засобу неправомірну вигоду: грошові кошти в сумі 3000,00 грн., які поклали до службового автомобіля;

- працівники поліції були затримані на підставі статті 208 Кримінального процесуального кодексу України та доставлені в ізолятор тимчасового тримання Служби безпеки України;

- слідчим відділом Головного управління Служби безпеки України у м. Києві та Київській області 11.01.2018 до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000028, внесено відомості за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 368 КК України відносно ОСОБА_2 та ОСОБА_1

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 08.06.2018 ОСОБА_1 застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, із забороною цілодобово залишати місце фактичного проживання, за виключенням необхідності отримання медичної допомоги, на два місяці, у межах строку досудового розслідування вказаного кримінального провадження - до 08.08.2018 включно. Також, ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 19.06.2018 позивача відсторонено від посади до 06.08.2018.

За приписами ст. 16 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України у разі проведення за фактом учинення проступку службового розслідування, провадження в кримінальній справі або справі про адміністративне правопорушення на осіб рядового і начальницького складу дисциплінарне стягнення може бути накладено не пізніше одного місяця з дня закінчення службового розслідування, провадження в кримінальній справі чи справі про адміністративне правопорушення, не враховуючи періоду тимчасової непрацездатності або перебування у відпустці.

Відповідно до пункту 10 частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється в разі набрання законної сили рішенням суду щодо притягнення до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, або кримінального правопорушення.

Позивач вказує, що на час звільнення його зі служби в поліції слідство по кримінальній справі тривало та будь-якого рішення за наслідками розслідування прийнято не було, що унеможливлює застосування до позивача дисциплінарного стягнення за вчинення проступку, що є предметом доказування у кримінальній справі.

Однак, колегія суддів зазначає, що в основі поведінки працівника поліції закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки. Професійний обов`язок поліцейського полягає в безумовному виконанні закріплених законами та іншими нормативно - правовими нормами та Присягою поліцейського завдань щодо захисту особистої безпеки громадян. Поліцейський як представник держави зобов`язаний постійно на належному рівні виконувати покладені на поліцію повноваження, сприяти припиненню вчинення правопорушень, з честю та гідністю поводити себе як в службовий та позаслужбовий час, з метою недопущення зниження рівня авторитету та довіри громадян до Національної поліції України.

Застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби є крайнім заходом дисциплінарного впливу, проте його застосування здійснюється на розсуд уповноваженої особи з урахуванням певних обставин та не потребує наведення неможливості застосування інших видів дисциплінарних стягнень.

Службовим розслідуванням встановлено недотримання позивачем обмежень і заборон, передбачених Законами України «Про запобігання корупції», «Про державну службу», грубе порушення вимог Дисциплінарного статуту, Закону № 580-VIII, а також невиконання вимог Правил поведінки та професійної етики осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ України, що проявилось у безвідповідальному ставленні до виконання обов`язків.

Кримінальне провадження, що проводиться відносно позивача, не виключає наявності у його діях складу дисциплінарного проступку та не позбавляє відповідача можливості накладення дисциплінарного стягнення за його вчинення, оскільки матеріалами справи стверджено, що звільнення позивача зі служби за порушення службової дисципліни не пов`язане з вчиненням злочину. Відтак, наявність чи відсутність вироку в кримінальній справі не впливає на оцінку дисциплінарного проступку, вчинення якого доведене матеріалами службового розслідування.

Зазначені вище обставини дають підстави вважати, що позивачем вчинено проступок, що є несумісним з подальшим проходженням служби.

Звільнення зі служби, як вид стягнення, може провадитися як за систематичне порушення дисципліни, так і за вчинення проступку, несумісного з перебуванням на службі в органах внутрішніх справ.

Доводи позивача стосовно того, що підставою для звільнення з органів внутрішніх справ є лише факт повідомлення йому про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, є протиправним, оскільки питання кримінальної відповідальності у встановленому законом порядку не вирішено, колегія суддів відхиляє, оскільки позивача звільнено не за вчинення злочину, а за порушення службової дисципліни.

При цьому колегія суддів лише зазначає про факт вчинення позивачем кримінального діяння та не зачіпає питання обґрунтованості такого обвинувачення в межах кримінального провадження, а відповідач обмежився цим фактом при вирішенні питання доведеності вчинення дисциплінарного проступку.

Поряд з цим, колегія суддів враховує, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини не є порушенням статті 6 Конвенції притягнення до дисциплінарної відповідальності на основі відомостей про факти, що встановлені у кримінальному провадженні, якщо такі відомості аналізувалися під кутом зору правил службової етики, навіть якщо особа була у кримінальному провадженні виправданою (див. mutatis mutandis рішення Європейської комісії з прав людини від 06.10.1982 у справі «X. v. Austria» про неприйнятність заяви № 9295/81) чи таке провадження було закрите (див. mutatis mutandis рішення Європейської комісії з прав людини від 07.10.1987 у справі «C. v. the United Kingdom» про неприйнятність заяви № 11882/85).

Гарантована пунктом 2 статті 6 Конвенції презумпція невинуватості застосовується до процедури, яка за своєю суттю є кримінальною, і в межах якої суд робить висновок про вину особи саме у кримінально-правовому сенсі (рішення Європейського суду з прав людини від 11.02.2003 у справі «Ringvold v. Norway», заява № 34964/97). Відтак, зазначена гарантія не може бути поширена на дисциплінарні й інші провадження, які згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції охоплюються поняттям спору щодо прав та обов`язків цивільного характеру.

З огляду на наведене, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги, що при прийнятті оскаржуваних наказів відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлений законом.

Відповідачем правомірно обрано позивачу такий вид дисциплінарного стягнення як звільнення з поліції адже вчинений позивачем проступок є таким, що дискредитує звання поліцейського і негативно впливає на рівень авторитету та довіри до органів Національної поліції з боку суспільства. Такий захід дисциплінарного впливу застосовано відповідачем обґрунтовано, розсудливо, пропорційно, тобто з урахуванням балансу між несприятливими наслідками та цілями, на досягнення яких він спрямований.

Оскільки позовні вимоги про поновлення позивача на посаді та виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу є похідними від вимог про скасування наказів про притягнення до дисциплінарної відповідальності та звільнення зі служби, відтак підстави для їх задоволення також відсутні.

У взаємозв`язку з наведеним слід зазначити, що відповідно до п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27.09.2001, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані.

Згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд, що і вчинено судом у даній справі.

Таким чином, враховуючи вищенаведене у сукупності, беручи до уваги при цьому кожен аргумент, викладений учасниками справи, колегія суддів приходить висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 242, 308, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 04 березня 2019 у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, про визнання протиправним та скасування наказів, зобов`язання вчинити дії - задовольнити.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 04 березня 2019 скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач: В. В. Кузьменко

Судді: Я. М. Василенко

Л. В. Губська

Повний текст постанови виготовлено 26.07.2019