Справа № 120/119/19-а
Суддя: Моніч Б.С.
Дата ухвалення: 2019-07-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 120/119/19-а

Головуючий у 1-й інстанції: Комар Павло Анатолійович

Суддя-доповідач: Моніч Б.С.

18 липня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Моніча Б.С.

суддів: Капустинського М.М. Охрімчук І.Г.

за участю:

секретаря судового засідання: Довганюк В.В.,

позивача, представників сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції у Донецькій області на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 25 квітня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Донецькій області, Головного управління Національної поліції у Вінницькій області про визнання бездіяльності неправомірною та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :
І. ІСТОРІЯ СПРАВИ, КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ

В січні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Донецькій області, в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність Головного Управління поліції в Донецькій області Національної поліції України щодо не оформлення у місячний строк після завершення виконання майором поліції ОСОБА_1 завдань по забезпеченню проведення антитерористичної операції відповідних документів та ненадання їх на розгляд Антитерористичного Центру при Службі безпеки України для подальшого включення в наказ "Про безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпечення її проведення і захисті незалежності та територіальної цілісності України в районах про антитерористичній операції на території Луганської та Донецької областях", який є підставою для надання статусу учасника бойових дій у відповідності до вимог Порядку надання статусу учасника бойових дій особам, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і приймали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 20 серпня 2014 року № 413;

- зобов`язати Головне Управління поліції в Донецькій області Національної поліції України належним чином оформити документи щодо підтвердження факту виконання майором поліції ОСОБА_1 завдань по забезпеченню проведення антитерористичної операції та надати їх на розгляд Антитерористичного Центру при Службі безпеки України для вирішення питання щодо подальшого включення в наказ "Про безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпечення її проведення і захисті незалежності та територіальної цілісності України в районах про антитерористичній операції на території Луганської та Донецької областях".

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує на бездіяльність відповідача щодо неоформлення та ненаправлення документів до Антитерористичного Центру при Службі безпеки України для вирішення питання про надання йому статусу "Учасника бойових дій", оскільки виконуючи свої службові обов`язки та перебуваючи в складі суб`єкту боротьби з тероризмом, позивач безпосередньо приймав участь в проведені антитерористичної операції.

Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 10.04.2019 залучено до участі у справі в якості другого відповідача - Головне управління Національної поліції у Вінницькій області.

ІІ. ЗМІСТ РІШЕНННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 25 квітня 2019 року Адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Донецькій області щодо не оформлення у місячний строк після завершення виконання майором поліції ОСОБА_1 завдань по забезпеченню проведення антитерористичної операції відповідних документів та ненадання їх на розгляд Антитерористичного Центру при Службі безпеки України для подальшого включення в наказ "Про безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпечення її проведення і захисті незалежності та територіальної цілісності України в районах антитерористичної операції на території Луганської та Донецької областях", який є підставою для надання статусу учасника бойових дій відповідно до вимог Порядку надання статусу учасника бойових дій особам, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і приймали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.08.2014 №413.

Зобов`язано Головне управління Національної поліції в Донецькій області належним чином оформити документи, які підтверджують факт виконання ОСОБА_1 завдань по забезпеченню проведення антитерористичної операції та надати їх на розгляд Антитерористичного Центру при Службі безпеки України для вирішення питання щодо подальшого включення в наказ "Про безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпечення її проведення і захисті незалежності та територіальної цілісності України в районах антитерористичної операції на території Луганської та Донецької областях".

Стягнуто на користь ОСОБА_1 сплачений при зверненні до суду судовий збір у розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 копійок за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Донецькій області.

ІІІ. ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Судом встановлено, що наказом Головного управління Національної поліції у Вінницькій області від 30.11.2017 №1677 "Про направлення працівників ГУ НП у Вінницькій області для проходження стажування" та від 21.12.2017 №1778 "Про внесення змін до наказу ГУ НП від 30.11.2017 №1677" майора поліції ОСОБА_1 інспектора СРПП №4 Ілінецького відділення поліції Гайсинського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області направлено для проходження стажування в ГУ НП у Донецькій області.

Відповідно до наказу ГУ НП в Донецькій області від 04.12.2017 №372 "Про організацію та проведення стажування працівників ГУ НП у Вінницькій області" ОСОБА_1 проходив стажування на посаді інспектора сектору превенції Кальміуського ВП Центрального відділу поліції ГУ НП в Донецькій області з 03.12.2017 по 03.03.2018.

31.10.2018 позивач звернувся до Головного управління Національної поліції в Донецькій області з заявою про надання інформації щодо формування документів та направлення їх до Антитерористичного Центру при Службі безпеки України для включення позивача у відповідний наказ "Про безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпечення її проведення і захисті незалежності та територіальної цілісності України в районах проведення антитерористичної операції на території Луганської та Донецької областях" та надання статусу "Учасника бойових дій".

Листом від 12.11.2018 №О-506/12/01-2018 Головне управління Національної поліції в Донецькій області повідомило позивачу, що він не є суб`єктом боротьби з тероризмом, у зв`язку з тим, що не був залучений до проведення Антитерористичної операції на території Донецької області та не наділений правами відповідно до ст. 15 Закону України "Про боротьбу з тероризмом", а відповідно до ст. 23 Закону України "Про Національну поліцію" здійснював основні повноваження поліції. ОСОБА_1 не було включено до складу сил та засобів, які залучаються та беруть безпосередню участь в АТО у зв`язку з чим, надати довідку про безпосередню участь в антитерористичній операції на території Донецької області зразка, встановленого Постановою КМУ № 413 від 20.08,2014 "Про затвердження Порядку надання та позбавлення статусу учасника бойових дій осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення чи у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення" не є можливим.

Листом від 13.11.2018 №26а/3/103/05-2018 Кальміуське відділення Центрального відділу поліції ГУ НП в Донецькій області на запит про надання інформації щодо наказу про організацію та проведення стажування позивача повідомило, що відповідно до наказу Кальміуського ВП Центрального ВП ГУ НП в Донецькій області від 04.12.2017 № 372, ОСОБА_1 проходив стажування на посаді інспектора сектору превенції Кальміуського ВП Центрального ВП ГУ НП в Донецькій області. В період проходження стажування з 03 грудня 2017 року по 03 березня 2018 року, ОСОБА_1 виконував поліцейські функції по охороні публічного порядку та безпеки у м. Маріуполі. Також згідно індивідуального плану ознайомлювався та брав участь: у несенні служби працівниками поліції на блокпостах в умовах проведення АТО; на об`єктах життєзабезпечення; під час забезпечення публічної безпеки та охорони громадського порядку; під час проведення масових заходів та загрози масових безладів. Також вивчав нормативні документи накази, вказівки, інші нормативні документи, що регламентують діяльність МВС, НПУ та превентивної діяльності.

Не погоджуючись із вказаним рішенням відповідача 1, позивач звернувся до суду за захистом свого порушеного права.

IV. ОЦІНКА СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не відноситься до жодної із категорій працівників, які зобов`язані проходити стажування, як вид післядипломної освіти, наявними в матеріалах справи доказами підтверджується факт перебування позивача у місті Маріуполі Донецької області, що є територією проведення антитерористичної операції, де позивачем виконувалися завдання, пов`язані із запобіганням та припиненням злочинної діяльності та забезпечення безпеки населення на території проведення антитерористичної діяльності, що за своєю природою є формою боротьби з тероризмом, тому бездіяльність відповідачів у формі зволікання в формуванні відповідних документів позивача та скеруванні їх до Антитерористичного Центру при Службі безпеки України для подальшого включення у відповідний наказ є протиправною.

V. ДОВОДИ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Не погоджуючись із зазначеним рішенням, Головне управління Національної поліції у Донецькій області подало апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

На думку апелянта, рішення суду першої інстанції винесено з порушенням норм матеріального та процесуального права. Вимоги апеляційної скарги обґрунтовані тим, що наказом ГУНП в Вінницькій області від 30.11.2017 р. № 1677 позивач відряджався до Донецької області саме для проходження стажування, а не для безпосередньої участі у проведенні АТО.

При цьому відсутні будь-які документи, які б свідчили про те, що уповноваженими органами були видані розпорядження щодо залучення позивача до проведення антитерористичної операції, в період проходження стажування ОСОБА_1 здійснював основні повноваження поліції, а тому відсутні підстави для оформлення документів про безпосередню участь позивача в антитерористичній операції.

Крім того, скаржник вказує про відсутність у Головного управління Національної поліції у Донецькій області правових підстав для формування та направлення документів щодо залучення позивача до АТО, оскільки Головне управління Національної поліції у Донецькій області було визначено лише як місце стажування позивача, а не місце проходження служби.

Також апелянт зазначає про пропуск позивачем строку звернення до суду.

Позивач подав до суду письмові пояснення стосовно апеляційної скарги, в яких просив залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, зазначаючи, що його відрядження в зону проведення антитерористичної операції жодним чином не пов`язано з післядипломною освітою, і під час відрядження він виконував роботу, яка була направлена на боротьбу з тероризмом.

VI. ОЦІНКА АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Апеляційний суд, pаслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, виходячи з меж апеляційного перегляду, визначених ст. 308 КАС України, а також надаючи оцінку правильності застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права у спірних правовідносинах, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з вимог ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 2 Закону України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 №580-VIII завданнями поліції є надання поліцейських послуг у сферах: 1) забезпечення публічної безпеки і порядку: 2) охорони прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави; 3) протидії злочинності; 4) надання в межах, визначених законом, послуг з допомоги особам, які з особистих, економічних, соціальних причин або внаслідок надзвичайних ситуацій потребують такої допомоги.

Статтею 75 Закону України "Про Національну поліцію" передбачено, що післядипломна освіта поліцейських здійснюється на загальних засадах, визначених Законом України "Про вищу освіту", з урахуванням особливостей, визначених цим Законом, і складається з: 1) спеціалізації; 2) перепідготовки; 3) підвищення кваліфікації; 4) стажування.

Порядок організації післядипломної освіти поліцейських установлює Міністерство внутрішніх справ України з урахуванням положень цього та інших законів.

Наказом Міністерства внутрішніх справ від 24 грудня 2015 року №1625, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 15 січня 2016 року за №76/28206, затверджено Положення про організацію післядипломної освіти працівників Національної поліції, яким визначаються організаційно-правові засади організації післядипломної освіти працівників Національної поліції України (далі - поліція), що проходять службу (працюють) на посадах, які за класифікацією професій належать до категорій керівників, професіоналів, фахівців та робітничих кадрів (далі - працівники поліції) (п.1 р.1 Положення).

Відповідно до п.3 р.1 наведеного Положення метою післядипломної освіти є задоволення індивідуальних потреб працівників поліції в особистому професійному зростанні, забезпечення потреб держави у кваліфікованих кадрах високого рівня професіоналізму та культури, здатних компетентно і відповідально виконувати свої функції.

Згідно з п.1 р.ІІІ цього Положення одним із видів післядипломної освіти є стажування, яке передбачає набуття працівником поліції досвіду виконання завдань і обов`язків певної професійної діяльності або галузі знань.

Пунктом 1 р.ІХ вказаного Положення встановлено, що стажування працівників поліції здійснюється з метою формування і закріплення на практиці професійних знань, умінь, навичок і компетенцій, здобутих у результаті теоретичної підготовки.

Вичерпний перелік працівників поліції, які згідно з законом зобов`язані пройти стажування, визначені у п.2 р.ІХ наведеного Положення, зокрема:

- працівники поліції, які зараховані до кадрового резерву,

- для просування по службі;

- працівники поліції, які вперше призначені на посади керівного складу Національної поліції України;

- інші працівники поліції - при призначенні на нову посаду.

Колегія суддів звертає увагу, що Накази Головного управління Національної поліції у Вінницькій області від 30.11.2017 №1677 "Про направлення працівників ГУ НП у Вінницькій області для проходження стажування" та від 21.12.2017 № 1778 "Про внесення змін до наказу ГУ НП від 30.11.2017 №1677", позивачем не оскаржувалися, окрім того позивач власноручно написав рапорт від 17.08.2017 про те, що він надає згоду на направлення його на стажування.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що суть даного спору стосується наявності у позивача права на отримання статусу учасника бойових дій.

Постановою Кабінету Міністрів України від 20 серпня 2014 року №413 затверджено Порядок надання та позбавлення статусу учасника бойових дій осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення чи у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, відповідно до п.1 якого цей Порядок визначає процедуру надання та позбавлення статусу учасника бойових дій осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, та категорії таких осіб.

Згідно п. 2 Порядку № 413, статус учасника бойових дій надається:

- військовослужбовцям (резервістам, військовозобов`язаним) Збройних Сил, Національної гвардії, СБУ, Служби зовнішньої розвідки, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, військовослужбовцям військових прокуратур, особам рядового та начальницького складу підрозділів оперативного забезпечення зон проведення антитерористичної операції ДФС, поліцейським, особам рядового, начальницького складу, військовослужбовцям МВС, Управління державної охорони, Держспецзв`язку, ДСНС, Державної кримінально-виконавчої служби, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів;

- особам, які у складі добровольчих формувань, що були утворені або самоорганізувалися для захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, за умови, що в подальшому такі добровольчі формування згідно з переліком, визначеним Антитерористичним центром при СБУ та Генеральним штабом Збройних Сил, були включені до складу Збройних Сил, МВС, Національної поліції, Національної гвардії та інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів.

Відповідно до п. 2-1 Порядку № 413, статус учасника бойових дій надається особам, зазначеним у пункті 2 цього Порядку, в разі залучення їх до проведення антитерористичної операції чи здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях на строк не менше ніж 30 календарних днів, у тому числі за сукупністю днів перебування в районах її проведення.

Особам, які брали участь у виконанні бойових (службових) завдань в умовах безпосереднього зіткнення та вогневого контакту з противником, у проведенні розвідувальних заходів, що підтверджено оперативним штабом з управління антитерористичною операцією чи Об`єднаним оперативним штабом Збройних Сил України (об`єднаним командним пунктом об`єднаних сил), а також які отримали поранення, контузії, каліцтва, що унеможливило подальше виконання ними відповідних завдань (крім випадків необережного поводження із зброєю та ухилення від військової служби шляхом самокалічення або шляхом симуляції хвороби), статус учасника бойових дій надається незалежно від кількості днів залучення їх до проведення антитерористичної операції чи здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях.

Згідно п. 4 Порядку № 413, підставою для надання особам статусу учасника бойових дій є такі документи про безпосереднє залучення до виконання завдань антитерористичної операції чи здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях в районах її проведення:

для осіб, які брали участь в антитерористичній операції, - витяги з наказів керівника Антитерористичного центру при СБУ або особи, яка його заміщує, першого заступника чи заступника керівника Антитерористичного центру при СБУ про залучення до проведення антитерористичної операції, витяги з наказів керівника оперативного штабу з управління антитерористичною операцією чи його заступників або керівників секторів (командирів оперативно-тактичних угруповань) про підпорядкування керівнику оперативного штабу з управління антитерористичною операцією в районах її проведення та про прибуття (вибуття) до (з) районів проведення антитерористичної операції, документи про направлення у відрядження до районів проведення антитерористичної операції або інші офіційні документи, видані державними органами, що містять достатні докази про безпосередню участь особи у виконанні завдань антитерористичної операції в районах її проведення;

для осіб, які залучалися до проведення антитерористичної операції на строк менше ніж 30 календарних днів, - документи, зазначені в абзаці другому цього пункту, витяги з бойових наказів, бойових розпоряджень, бойових донесень (журналів бойових дій, оперативних завдань), які підтверджують факт безпосереднього зіткнення та вогневого контакту з противником, проведення розвідувальних заходів.

Відповідно до п. 5 Порядку № 413 рішення про надання статусу учасника бойових дій приймається, зокрема, комісіями з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, утвореними в Міноборони, МВС, Мін`юсті, Національній поліції. Національній гвардії, СБУ, Службі зовнішньої розвідки, Адміністрації Держприкордонслужби, Адміністрації Держспецтрансслужби, Генеральній прокуратурі України, Управлінні державної охорони, Адміністрації Держспецзв`язку, ДСНС, ДФС (далі - комісія). Рішення щодо утворення комісії та положення про неї затверджується відповідним міністерством, центральним органом виконавчої влади та іншим державним органом, зазначеним в абзаці другому цього пункту.

Приписами п. 6 Порядку № 413 визначено, що особам, зазначеним в абзацах другому і третьому пункту 2 цього Порядку, які брали участь в антитерористичній операції, командири (начальники) військових частин (органів, підрозділів) або інші керівники підприємств, установ та організацій у місячний строк після завершення особами виконання завдань антитерористичної операції в районах її проведення (після видання відповідного наказу керівника Антитерористичного центру при СБУ або особи, яка його заміщує, першого заступника чи заступника керівника Антитерористичного центру при СБУ) зобов`язані подати на розгляд комісії, утвореної міністерством, центральним органом виконавчої влади чи іншим державним органом, у підпорядкуванні яких перебували військові частини (органи, підрозділи), установи та заклади, у складі яких проходили службу особи, довідки за формою згідно з додатком 1 та документи, передбачені пунктом 4 цього Порядку, які є підставою для надання особам статусу учасника бойових дій. У разі коли місце постійної дислокації військової частини (органу, підрозділу) або підприємства, установи та організації розташоване безпосередньо в районі проведення антитерористичної операції, документи командирами (начальниками) або іншими керівниками підприємств, установ та організацій подаються на розгляд комісії не раніше ніж через 30 календарних днів після зарахування осіб до списків військової частини (органу, підрозділу) або підприємства, установи та організації чи призначення їх на відповідні посади.

Комісії вивчають документи, у разі потреби заслуховують пояснення осіб, стосовно яких вони подані, свідків та в місячний строк із дня надходження документів приймають рішення щодо надання статусу учасника бойових дій. За відсутності підстав комісії повертають їх до військових частин (органів, підрозділів), підприємств, установ та організацій з метою подальшого доопрацювання.

Пункт 8 цього Порядку передбачає, що у разі неподання командиром (начальником) військової частини (органу, підрозділу) або іншим керівником підприємства, установи та організації до комісії документів, необхідних для надання статусу учасника бойових дій, особи, зазначені в абзацах другому і третьому пункту 2 цього Порядку, можуть самостійно звернутися до відповідної комісії.

У разі відмови в наданні статусу учасника бойових дій питання про надання особі зазначеного статусу може повторно виноситися на розгляд комісії за рішенням керівника відповідного міністерства, іншого центрального органу виконавчої влади чи іншого державного органу, зазначеного у пункті 5 цього Порядку.

Аналогічні норми містяться у Положенні про комісію Національної поліції України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, учасниками війни поліцейських, державних службовців та інших працівників Національної поліції України, затвердженому наказом МВС України від 23 травня 2016 року №405, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 14 червня 2016 року за №857/28987, зокрема, п.1 р.ІІІ цього Положення передбачає, що Комісія приймає рішення щодо надання статусу учасника бойових дій на підставі документів про: безпосереднє залучення до виконання завдань антитерористичної операції в районах її проведення; направлення (прибуття) у відрядження до районів проведення антитерористичної операції; перебування у районах проведення антитерористичної операції з метою виконання завдань із захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України шляхом безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення.

Згідно з п.2 р.ІІІ вищезазначеного Положення, комісія приймає рішення про надання статусу учасника бойових дій на підставі таких документів, зокрема, витяги з наказів керівника Антитерористичного центру при СБУ або особи, яка його заміщує, першого заступника чи заступника керівника Антитерористичного центру при СБУ про залучення до проведення антитерористичної операції, витяги з наказів керівника оперативного штабу з управління антитерористичною операцією чи його заступників або керівників секторів (командирів оперативно-тактичних угруповань) про підпорядкування керівнику оперативного штабу з управління антитерористичною операцією в районах її проведення та про прибуття (вибуття) до (з) районів проведення антитерористичної операції, документи про направлення у відрядження до районів проведення антитерористичної операції або інші офіційні документи, видані державними органами, що містять достатні докази про безпосередню участь поліцейського у виконанні завдань антитерористичної операції в районах її проведення.

Комісія приймає рішення щодо надання статусу учасника війни на підставі документів про безпосереднє залучення до виконання завдань антитерористичної операції в районах її проведення (витяги з наказів керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки України), а також документів про направлення (прибуття) у відрядження для безпосередньої участі в антитерористичній операції в районах її проведення (витяги з наказів, розпоряджень, посвідчень про відрядження, книг нарядів, матеріалів спеціальних (службових) розслідувань за фактами отримання поранень) (п. 3 розділу ІІІ цього ж Положення).

З системного аналізу вищенаведених правових норм можна дійти висновку, що чинним законодавством України, яке регулює питання щодо процедури надання статусу учасника бойових дій осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення визначений чіткий алгоритм дій щодо надання та позбавлення статусу учасника бойових дій осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, однією з умов якого є розгляд документів відповідною комісією утвореною міністерством, центральним органом виконавчої влади чи іншим державним органом, у підпорядкуванні яких перебували військові частини (органи, підрозділи), установи та заклади, у складі яких проходили службу чи працювали особи.

Тобто, вищенаведені норми передбачають обов`язок органу Національної поліції або у разі неподання командиром (начальником) військової частини (органу, підрозділу) або іншим керівником підприємства, установи та організації до комісії документів, необхідних для надання статусу учасника бойових дій, особою самостійно подати відповідні документи не до Антитерористичного Центру при Службі безпеки України, а до відповідної комісії, якою є комісія Національної поліції України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, учасниками війни поліцейських, державних службовців та інших працівників Національної поліції України згідно з наказом МВС України від 23 травня 2016 року №405.

Разом з тим, у відповідача були відсутні підстави здійснювати оформлення та подачу відповідних документів щодо позивача до Антитерористичного Центру при Службі безпеки України, оскільки законодавством, що регулює спірні правовідносини не встановлено відповідного обов`язку відповідача, який зобов`язаний діяти виключно в межах наданих йому повноважень.

Крім того, як свідчать встановлені обставини справи, позивач, на підставі наказів ГУНП у Вінницькій області від 30.11.2017 № 1677 "Про направлення працівників ГУНП в Вінницькій області для проходження стажування", відповідно до ст. 75 Закону України "Про Національну поліцію ", розділу IX Положення про організацію післядипломної освіти працівників Національної поліції, затвердженого наказом МВС України від 24.12.2015 № 1625 ОСОБА_1 направлений до ГУНП в Донецькій області для проходження стажування, а не для безпосередньої участі у проведенні АТО.

Відповідно до Наказу Кальміуського відділення поліції Центрального відділу поліції ГУНП в Донецькій області від 04.12.2017 №372 "Про організацію та проведення стажування працівників ГУ НП у Вінницькій області у Кальміуському відділенні поліції Центрального відділу поліції ГУ НП в Донецькій області", організовано стажування позивача на посаді інспектора сектору превенції Кальміуського відділення поліції Центрального відділу поліції ГУ НП в Донецькій області.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 12, ч.ч. 1, 2 ст. 13 Закону України "Про боротьбу з тероризмом", для безпосереднього управління конкретною антитерористичною операцією та керівництва силами і засобами, які залучаються до здійснення антитерористичних заходів, утворюється оперативний штаб, очолюваний керівником Антитерористичного центру при Службі безпеки України (координаційної групи відповідного регіонального органу Служби безпеки України) або особою, яка його заміщує, першим заступником чи заступником керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки України.

Порядок діяльності оперативного штабу з управління антитерористичною операцією визначається на основі Положення про нього, яке затверджується Кабінетом Міністрів України.

При проведенні антитерористичної операції використовуються сили і засоби (особовий склад, спеціалісти, зброя, спеціальні і транспортні засоби, засоби зв`язку, інші матеріально-технічні засоби) суб`єктів боротьби з тероризмом, а також підприємств, установ, організацій, які залучаються до участі в антитерористичній операції, в порядку, визначеному згідно з Положенням, зазначеним у частині другій статті 12 цього Закону. Покриття витрат та відшкодування збитків, що виникли у зв`язку із проведенням антитерористичної операції, здійснюються згідно з законодавством.

За рішенням керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки України або особи, яка його заміщує, першого заступника чи заступника керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки України, погодженим із керівництвом відповідних суб`єктів боротьби з тероризмом, до широкомасштабних, складних антитерористичних операцій у районі їх проведення залучаються та використовуються сили та засоби (особовий склад та спеціалісти окремих підрозділів, військових частин, зброя, бойова техніка, спеціальні і транспортні засоби, засоби зв`язку, інші матеріально-технічні засоби) Служби безпеки України, Міністерства внутрішніх справ України, Національної поліції, Національної гвардії України, Збройних Сил України, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері захисту державного кордону, та органів охорони державного кордону, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту, Управління державної охорони України.

Згідно п. 2 ч. 5 Положення про Антитерористичний центр та його координаційні групи при регіональних органах Служби безпеки України, затвердженого Указом Президента України від 14.04.1999 року № 379/99, Центр має право: залучати до проведення заходів боротьби з тероризмом, у тому числі для здійснення аналізу поточних ризиків і загроз у сфері боротьби з тероризмом, фахівців (експертів) суб`єктів боротьби з тероризмом, центральних і місцевих органів виконавчої влади, організацій та установ (за згодою їх керівників).

Таким чином ПІДСТАВОЮ ДЛЯ ЗАЛУЧЕННЯ ОСОБОВОГО СКЛАДУ суб`єктів боротьби з тероризмом (зокрема Національної поліції) Є РІШЕННЯ КЕРІВНИКА Антитерористичного центру при Службі безпеки України або особи, яка його заміщує, першого заступника чи заступника керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки України, яке погоджується із керівництвом відповідного суб`єкта боротьби з тероризмом.

Зазначені вище накази щодо направлення та проведення стажування позивача не містять посилання на їх прийняття з метою виконання наказів керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки України або особи, яка його заміщує, першого заступника чи заступника керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки України про залучення до проведення антитерористичної операції, або наказів керівника оперативного штабу з управління антитерористичною операцією чи його заступників або керівників секторів (командирів оперативно-тактичних угруповань) про підпорядкування керівнику оперативного штабу з управління антитерористичною операцією в районах її проведення та не містить жодних даних про безпосередню участь позивача у виконанні завдань антитерористичної операції в районах її проведення.

Матеріали справи також не містять жодних відомостей про залучення позивача до проведення антитерористичної операції.

У листі т.в.о. начальника Кальміуського відділення Центрального відділу поліції ГУ НП в Донецькій області зазначено, що ОСОБА_1 під час проходження стажування виконував поліцейські функції по охороні публічного порядку та безпеки у м. Маріуполі. Згідно індивідуального плану ознайомлювався та брав участь у несенні служби працівниками поліції на блокпостах, під час забезпечення публічної безпеки та охорони громадського порядку, під час проведення масових заходів, що узгоджується з положеннями статей 2, 18, 23 Закону України "Про Національну поліцію", які визначають завдання поліції, обов`язки та повноваження поліцейського при несенні служби.

Таким чином, оскільки в матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б підтверджували факт виконання позивачем обов`язків, пов`язаних з проведенням антитерористичної операції, а були надані докази проходження стажування та виконання завдань поліції, суд апеляційної інстанції вважає безпідставними висновки суду першої інстанції про наявність у позивача права на отримання статусу учасника бойових дій.

Колегія суддів також погоджується з доводами апеляційної скарги, що у ГУНП в Донецкій області були відсутні правові підстави для формування та направлення документів щодо залучення позивача до АТО, оскільки Головне управління Національної поліції в Донецькій області було визначено як місце стажування позивача, а не місце проходження служби,

Доводи апеляційної скарги щодо пропуску позивачем строку звернення до суду із даним позовом колегія суддів вважає безпідставними та вважає, що початок відліку такого строку у даній справі почався з моменту отримання позивачем листа Головного управління Національної поліції в Донецькій області від 12.11.2018 №О-506/12/01-2018, яким відповідач повідомив позивачу про відсутність підстав для видачі довідки про безпосередню участь в антитерористичній операції та відсутність підстав для направлення документів їх на розгляд Антитерористичного Центру при Службі безпеки України.

З огляду на викладене вище, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції прийнято з помилковим застосуванням норм матеріального права та підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

VII. ВИСНОВКИ СУДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЇ

Відповідно до вимог ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно з ч.1 ст.317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції при вирішенні справи порушені норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, тому, керуючись статтею 315 КАС України, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям постанови, про відмову в задоволенні адміністративного позову.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:
апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції у Донецькій області задовольнити повністю.

Рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 25 квітня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Донецькій області, Головного управління Національної поліції у Вінницькій області про визнання бездіяльності неправомірною та зобов`язання вчинити дії скасувати.

Прийняти нову постанову, якою в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 26 липня 2019 року.

Головуючий Моніч Б.С.

Судді Капустинський М.М. Охрімчук І.Г.