Справа № 1.380.2019.001357
Суддя: Сподарик Наталія Іванівна
Дата ухвалення: 2019-07-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №1.380.2019.001357
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2019 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого-судді Сподарик Н.І.,

за участю секретаря судового засідання Карпи А.В.,

представника позивача Пилипів О.В.,

представника відповідача Меланіч В.В.,

представника відповідача Матюшко В.В.,

розглянувши у судовому засіданні за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Донецько-Луганського регіонального управління Державної прикордонної служби України, Донецького прикордонного загону Донецько-Луганського регіонального управління Державної прикордонної служби України про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання до вчинення дій,-

ВСТАНОВИВ:
На розгляд до Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Донецько-Луганського регіонального управління Державної прикордонної служби України про визнання протиправною бездіяльності Донецько-Луганського регіонального управління Державної прикордонної служби України та зобов`язання провести нарахування і виплатити ОСОБА_1 , ОСОБА_2 одноразову грошову допомогу, як членам сім`ї ОСОБА_3 , який помер внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби, у розмірі 750-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року.

Ухвалою суду від 28.03.2019 року відкрито спрощене позовне провадження у справі з повідомленням сторін та залучено до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Донецький прикордонний загін Донецько-Луганського регіонального управління Державної прикордонної служби України.

17.04.2019 за вх. №13163 від представника Донецького прикордонного загону Донецько-Луганського регіонального управління Державної прикордонної служби України надійшли до суду письмові пояснення на позовну заяву.

22.04.2019 за вх. №13871 від представника Донецько-Луганського регіонального управління Державної прикордонної служби України надійшли до суду письмові пояснення на позовну заяву.

28.05.2019 року суд ухвалив розгляд адміністративної справи №1.380.2019.001357 проводити за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду 28.05.2019 Донецький прикордонний загін Донецько-Луганського регіонального управління Державної прикордонної служби України залучено до участі у справі в якості співвідповідача.

06.06.2019 за вх. №19769 від представником позивача надіслано на адресу суду уточнену позовну заяву.

16.06.2019 за вх. № 21289 від відповідача 2 - Донецького прикордонного загону Донецько-Луганського регіонального управління Державної прикордонної служби України надійшов до суду відзив на позовну заяву.

19.06.2019 за вх. № 21293 від відповідача 1 - Донецько-Луганського регіонального управління Державної прикордонної служби України надійшов до суду відзив на позовну заяву.

Ухвалою суду від 16.07.2019 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на виконання Указу Президента України від 14 січня 2015 року №15/2015 «Про часткову мобілізацію», наказу Львівського обласного військового комісаріату від 16.01.2015 №М-35/ДСК, згідно наказу військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 №90 від 10.07.2015 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , призваний та направлений для проходження військової служби в складі команди НОМЕР_1 .

Надалі, відповідно до витягу з наказу начальника Донецького прикордонного загону від 10.10.2016 року №372-ос прапорщика за призовом ОСОБА_3 , техніка-оператора відділення безпілотних літальних апаратів прикордонної застави (з місцем дислокації н.п. Сартана) оперативно-бойової прикордонної комендатури «Сартана» - звільнено у запас.

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 помер.

ОСОБА_1 , як дружина померлого, а також як законний представник неповнолітнього сина, та ОСОБА_2 , як дочка померлого, звернулись із заявою про призначення та виплату одноразової грошової допомоги, гарантованої Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», та надали необхідні документи.

Однак, листом в.о. начальника Донецького прикордонного загону від 31.01.2019 року позивачів було повідомлено про те, що керівництво Донецького прикордонного загону Державної прикордонної служби вважає, що у членів сім`ї на момент смерті ОСОБА_3 немає права на отримання одноразової грошової допомоги.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав з підстав, викладених в позовній заяві, просив суд позов задовольнити повністю.

Відповідач 1 - Донецько-Луганське регіональне управління Державної прикордонної служби України позов не визнав, долучив до матеріалів справи відзив на позовну заяву в якому зазначив, що члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого (померлого), яким призначається та виплачується одноразова грошова допомога, подають заяву за місцем проходження служби (зборів) військовослужбовця. Місце служби ОСОБА_3 - Донецький прикордонний загін, Донецько-Луганське регіональне управління утворене у 2017 році.

Донецько-Луганське регіональне управління Державної прикордонної служби України не вчиняло жодних дій відносно позивачів. Жодного звернення від позивачів на адресу Донецько-Луганського регіонального управління Державної прикордонної служби України не надходило, та відповідно не розглядалось.

Окрім того, зазначив, що на момент смерті ОСОБА_3 , а саме 04.12.16, у членів сім`ї на отримання одноразової грошової допомоги права не було, у зв`язку з тим, що Закон не мав норми щодо виплати одноразової грошової допомоги членам родини особи, яка померла після звільнення у зв`язку із захворюванням, пов`язаним із захистом Батьківщини. Вказана норма була впроваджена лише з 06.09.18 року.

Представник відповідача 1 в судовому засіданні проти задоволення позову заперечив з підстав, наведених у відзиві на позовну заяву, просив суд відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Відповідач 2 - Донецький прикордонний загін Донецько-Луганського регіонального управління Державної прикордонної служби України позов не визнав, долучив до матеріалів справи відзив на позовну заяву в якому зазначив, що станом на 04.12.2016 приписами п. 1 ч. 2 ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» визначено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби.

Водночас, відповідно до витягу із протоколу засідання ЦВЛК від 05.06.2018 № 21 захворювання і причина смерті, пов`язані із захистом Батьківщини.

Таким чином, на момент смерті ОСОБА_3 , а саме 04.12.2016, права у членів сім`ї на отримання одноразової грошової допомоги не було, у зв`язку з тим, що Закон не мав норми щодо виплати одноразової грошової допомоги членам родини особи, яка померла після звільнення у зв`язку із захворюванням, пов`язаним із захистом батьківщини.

Представник відповідача 2 в судовому засіданні проти задоволення позову заперечив з підстав, наведених у відзиві на позовну заяву, просив суд відмовити у задоволенні позову в повному обсязі, зазначив, що позивач жодних вимог і звернень не виявляв щодо нього.

Дослідивши доводи позову, зібрані у справі докази в їх сукупності, заслухавши пояснення представника позивачів та представників відповідачів, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що на виконання Указу Президента України від 14.01.2015 №15/2015 «Про часткову мобілізацію», наказу Львівського обласного військового комісаріату від 16 січня 2015 року №М-35/ДСК, згідно наказу військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 №90 від 10.07.2015 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , був призваний та направлений для проходження військової служби в складі команди НОМЕР_1 .

Згідно витягу з наказу №295 від 22.10.2015 року 16.10.2015 прапорщик ОСОБА_3 прибув до складу сил та засобів, які залучаються та беруть безпосередню участь в Антитерористичній операції на території Донецької та Луганської областей в секторі «М».

Надалі, відповідно до витягу з наказу начальника Донецького прикордонного загону від 10.10.2016 №372-ос прапорщика за призовом ОСОБА_3 , техніка-оператора відділення безпілотних літальних апаратів прикордонної застави (з місцем дислокації н.п. Сартана) оперативно-бойової прикордонної комендатури «Сартана» - звільнено у запас.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 виданого Самбірським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області 07.12.16 - ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 .

З дня звільнення у запас, та до дня смерті ОСОБА_3 перебував на військовому обліку в Самбірському об`єднаному районному військовому комісаріаті Львівської області.

Судом зі змісту витягу з протоколу засідання Центральної військо-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень та травм у колишнього військовослужбовця №21 від 21.06.2018 встановлено, що відповідно до картки обстеження та медичного огляду від 10.07.2015 року Самбірського ОМВК Львівської області ОСОБА_3 визнаний придатним до військової служби; згідно витягу з медичної карти Самбірської центральної лікарні з 21.01.2016 р. по 01.02.2016 року (період служби в зоні АТО) знаходився на стаціонарному лікуванні з діагнозом «Гіпертонічна хвороба II стадія, ступень 2, ризик помірний, кризовий перебіг. Вегетоневротичний синдром. ІХС. Атеросклеротичний кардіосклероз». Звільнений з військової служби у зв`язку із закінченням строку військової служби. Відповідно висновку експерта Самбірського відділення КЗ ЛОР ЛОБСМЕ від 11.01.2016 р. №142/16 причиною смерті є захворювання серця у вигляді гострої ішемічної хвороби серця на фоні атеросклеротичного коронарокардіосклерозу. Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 07.122016 року, виданого Самбірським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, лікарського свідоцтва про смерть від 04.12.2016 року № 142/16 комунального закладу «ЛОР Львівське обласне бюро судово-медичної експертизи», причина смерті - «Гостра серцево-судинна недостатність. Гострий інфаркт міокарда».

Згідно витягу із протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень та травм у колишнього військовослужбовця від 05 червня 2018 року №21 - захворювання і причина смерті, ТАК, пов`язані із захистом Батьківщини.

Надалі, після смерті ОСОБА_3 позивачі (члени сім`ї) ОСОБА_1 , як дружина померлого, а також як законний представник неповнолітнього сина та ОСОБА_2 дочка померлого, у встановленому законом порядку звернулись із заявою про призначення та виплату одноразової грошової допомоги, гарантованої Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», та надали необхідні документи.

Однак, листом в.о. начальника Донецького прикордонного загону від 31.01.2019 року позивачів було повідомлено про те, що керівництво Донецького прикордонного загону Державної прикордонної служби вважає, що у членів сім`ї на момент смерті ОСОБА_3 немає права на отримання одноразової грошової допомоги.

Позивачі, не погодившись із такими діями відповідача звернулися із даним позовом до суду.

При прийнятті рішення, суд керується такими правовими нормами:

Стаття 46 Конституції України визначає, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Частиною 5 ст.17 Конституції України передбачено, що держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі визначає Закон України Про соціальний і правових захист військовослужбовців та членів їх сімей.

Відповідно до ст.1 Закону України Про соціальний і правових захист військовослужбовців та членів їх сімей соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ст. 2 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей ніхто не вправі обмежувати військовослужбовців та членів їх сімей у правах і свободах, визначених законодавством України.

Пунктом 2 ч.1 ст.3 Закону України Про соціальний і правових захист військовослужбовців та членів їх сімей передбачено, що дія цього Закону поширюється на: військовослужбовців, які стали інвалідами внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, чи внаслідок захворювання після звільнення їх з військової служби, пов`язаного з проходженням військової служби, та членів їх сімей, а також членів сімей військовослужбовців, які загинули, померли чи пропали безвісти.

Згідно з вимогами п.1 ч.2 ст.16 Закону України Про соціальний і правових захист військовослужбовців та членів їх сімей (в редакції чинній на момент смерті ОСОБА_3 ) одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі смерті військовослужбовця, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання чи нещасного випадку, що мали місце в період проходження ним військової служби.

Відповідно до ч.1 ст. 16-1 Закону України Про соціальний і правових захист військовослужбовців та членів їх сімей у випадках, зазначених у п.п.1 - 3 п. 2 ст.16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста.

Водночас, Пунктом 9 статті 16-3 Закону України Про соціальний і правових захист військовослужбовців та членів їх сімей встановлено, що порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.

На виконання вказаної норми постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975 затверджений «Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві» (далі Порядок № 975).

Згідно з п. 3 -5 Порядку днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є дата смерті, що зазначена у свідоцтві про смерть.

Відповідно до п. 5 Порядку, одноразова грошова допомога призначається і виплачується рівними частинами членам сім`ї, батькам та утриманцям загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста у випадках, передбачених підпунктом 1 пункту 4 цього Порядку, - у розмірі 750-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому настала загибель (смерть).

Підпунктом 1 частини 4 Порядку передбачено, що одноразова грошова допомога призначається загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби;.

Відповідно до пунктів 12, 13 Порядку № 975 (в редакції чинній на момент звернення із заявою про призначення і виплату одноразової грошової допомоги) призначення і виплата одноразової грошової допомоги військовослужбовцям, військовозобов`язаним та резервістам, яких призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, здійснюється Міноборони, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, та іншими органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами (далі - розпорядник бюджетних коштів).

Керівник уповноваженого органу подає у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якого обов`язково додаються документи, зазначені в пунктах 10 та 11 цього Порядку.

В свою чергу, розпорядник бюджетних коштів приймає у місячний строк після надходження зазначених документів рішення про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги і надсилає його разом з документами уповноваженому органові для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, або у разі відмови для письмового повідомлення заявника із зазначенням мотивів відмови.

Отже, суд встановив, що ОСОБА_1 , як дружина померлого, а також як законний представник неповнолітнього сина та ОСОБА_2 , дочка померлого, у встановленому законом порядку звернулись із заявою про призначення та виплату одноразової грошової допомоги, гарантованої Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», та надали необхідні документи.

Однак, листом в.о. начальника Донецького прикордонного загону від 31.01.2019 позивачів було повідомлено про те, що керівництво Донецького прикордонного загону Державної прикордонної служби вважає, що у членів сім`ї на момент смерті ОСОБА_3 немає права на отримання одноразової грошової допомоги.

Таким чином, дотримуючись порядку призначення та виплати одноразової грошової допомоги, відповідач 2, одержавши від позивачів заяву з поданими документами, необхідними для виплати одноразової грошової допомоги, повинен був упродовж 15 днів подати розпоряднику бюджетних коштів Державній прикордонній службі України - висновок щодо можливості виплати одноразової грошової допомоги.

В свою чергу розпорядник бюджетних коштів, приймає одне з двох рішень - про призначення або про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги.

З огляду на вказане, суд дійшов висновку, що відповідач 2 допустив протиправну бездіяльність та вчинив протиправні дії, оскільки у встановленому порядку не оформив документи та не подав до розпорядника бюджетних коштів висновок щодо можливості виплати одноразової грошової допомоги позивачам як членам сім`ї загиблого (померлого) військовослужбовця. Натомість, безпідставно листом повідомив про те, що права на отримання одноразової грошової допомоги у членів сім`ї загиблого немає, чим порушив їх право на належний розгляд заяви і прийняття відповідного рішення відповідно до Порядку №975.

Стосовно позовних вимог щодо зобов`язання провести нарахування і виплатити ОСОБА_1 , ОСОБА_2 одноразову грошову допомогу, як членам сім`ї ОСОБА_3 , який помер внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби, у розмірі 750-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, суд зазначає наступне.

Враховуючи те, що на час розгляду справи по суті, не прийнято жодне рішення, а заява залишається без розгляду від незалежних від позивача обставин, у суду відсутні правові підстави для зобов`язання проводити нарахування і виплату одноразової грошової допомоги членам сім`ї ОСОБА_3 .

Крім того, суд враховує, що відповідно до статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

У пункті 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі "Чахал проти Об`єднаного Королівства" Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

"Ефективний засіб правого захисту" у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату; винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації, не відповідає розглядуваній міжнародній нормі.

Таким чином, належним та допустимим способом захисту порушеного права позивачів, на думку суду, є зобов`язання Донецького прикордонного загону Донецько-Луганського регіонального управління Державної прикордонної служби України вирішити питання про нарахування і виплату одноразової грошової допомоги членам родини загиблого військовослужбовця військовослужбовця ОСОБА_3 ( ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ).

Згідно статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 4 ст. 78 КАС України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до частин 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги належить задовольнити частково.

Відповідно до ст. 139 КАС України, судові витрати відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст.ст.14, 72-77, 139, 241-247, 250-251, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Донецько-Луганського регіонального управління Державної прикордонної служби України, Донецького прикордонного загону Донецько-Луганського регіонального управління Державної прикордонної служби України про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання до вчинення дій задоволити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Донецького прикордонного загону Донецько-Луганського регіонального управління Державної прикордонної служби України.

Зобов`язати Донецький прикордонний загін Донецько-Луганського регіонального управління Державної прикордонної служби України вирішити питання про нарахування і виплату одноразової грошової допомоги членам родини загиблого військовослужбовця військовослужбовця ОСОБА_3 ( ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ).

Судові витрати стягненню не підлягають.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення за правилами, встановленими ст.ст.293, 295 - 297 КАС України.

Суддя Сподарик Н.І.

Повний текст рішення складено та підписано 23 липня 2019 року.