Справа № 200/1469/19-а
Суддя: Гаврищук Тетяна Григорівна
Дата ухвалення: 2019-07-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2019 року справа №200/1469/19-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Гаврищук Т.Г.,

суддів Блохіна А.А.,

Сіваченка І.В.,

за участю секретаря судового засідання Кобець О.А.

за участю сторін по справі:

позивач: ОСОБА_1

відповідач: не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 10 травня 2019 року в справі № 200/1469/19-а (головуючий І інстанції Галатіна О.О., повний текст судового рішення складено та підписано 10 травня 2019 року в м. Слов`янськ) за позовом ОСОБА_1 до Департаменту соціального захисту населення Маріупольської міської ради про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії щодо призначення субсидії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулась до суду з позовом до Департаменту соціального захисту населення Маріупольської міської ради (далі - відповідач, Департамент, орган соціального захисту) із позовом, в якому просила визнати незаконним та скасувати рішення Комісії з розгляду питань, пов`язаних з призначенням соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям, житлових субсидій, надання пільг Департаменту, оформлене протоколом (витягом з протоколу) від 27.11.2018 № 45, про відмову позивачу в призначенні житлової субсидії з 01.10.2018, зобов`язавши відповідача повторно розглянути питання про призначення житлової субсидії з урахуванням висновків суду.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що рішенням Департаменту від 27 листопада 2018 року № 45 їй відмовлено у призначені субсидії з 01 жовтня 2018 року в зв`язку з перебуванням осіб, які зареєстровані за адресою позивача, більш 60 днів за кордоном, та відсутності в цих осіб легалізованих в Україні джерел доходу за відповідний період (т. 1 а.с. 3-9).

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 10 травня 2019 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, позивач подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

На обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що суд першої інстанції дійшов необґрунтованого висновку про правомірність відмови відповідача в наданні житлової субсидії, оскільки особи, які зареєстровані за адресою позивача, перебували більш 60 днів за кордоном та не мають легалізованих в Україні джерел доходу за відповідний період, фактично із нею не проживають, про що зазначено в заяві від 04.10.2018 року. У зв`язку із цим позивач вважає, що має право на призначення житлової субсидії без врахування доходів цих осіб (т. 2 а.с. 30-39).

Відповідач, до апеляційного суду не прибув, був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання.

Відповідно до вимог ч. 1 та ч. 2 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення позивача та представника відповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, відзив на скаргу, дійшов висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Судом першої інстанції та під час апеляційного провадження встановлено, що позивач зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . Ця квартира перебуває у приватній власності позивача, що підтверджується свідоцтвом від 04.09.2006 № 35849. Також за вказаною адресою зареєстровані дочка та онука позивача, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відповідно.

04 жовтня 2018 року позивач звернувся до територіального відділу по роботі з громадянами Центрального району департаменту із заявою № 2111 про призначення житлової субсидії. У цій заяві позивач просила призначити субсидію на фактично проживаючих осіб.

Згідно витягу з протоколу від 27.11.2018р. №45 Комісією з розгляду питань, пов`язаних з призначенням соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям, житлових субсидій, надання пільг Департаменту соціального захисту населення Маріупольської міської ради на підставі абз.2, абз.4, пп.3 п.6, абз.6 п.9, абз.11 п.7, п.5 Положення про порядок призначення та надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива, затвердженого постановою КМУ від 21.10.1995 року №848 (зі змінами з 01.05.2018 року) прийнято рішення про відмову у призначенні позивачеві житлової субсидії з 01.10.2018р., оскільки у членів домогосподарства відсутні легальні джерела доходу на території України і ці особи перебували за кордоном більше 60 днів впродовж періоду, за який враховуються ці доходи.

Наведені обставини сторонами не оспорюються.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Стаття 46 Конституції України визначає, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Порядок призначення та надання населенню житлових субсидій визначений Положенням про порядок призначення та надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 1995 року № 848 «Про спрощення порядку надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 27 квітня 2018 року № 329) (далі - Порядок №848).

Пунктом 2 вказаного Положення передбачено, що право на отримання житлової субсидії мають громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які на законних підставах перебувають на території України (далі - громадяни), що проживають у житлових приміщеннях (будинках).

Відповідно пункту 4 Положення житлові субсидії призначаються за наявності різниці між розміром плати за житлово-комунальні послуги та/або скраплений газ, тверде та рідке пічне побутове паливо, внеску/платежу об`єднанню на оплату витрат на управління багатоквартирним будинком у межах соціальної норми житла, соціальних нормативів житлово-комунальних послуг, скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива, витрат на управління багатоквартирним будинком (далі соціальні норми житла та соціальні нормативи житлово-комунального обслуговування) і розміром обов`язкового відсотка платежу, визначеного в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

За приписами пункту 6 Порядку №848 житлова субсидія не призначається (у тому числі на наступний період), якщо: 3) у складі домогосподарства або у складі сім`ї члена домогосподарства є особи, що досягли 18-річного віку станом на початок періоду, за який враховуються доходи для призначення житлової субсидії (далі - особи, доходи яких враховуються під час призначення житлової субсидії), і в цьому періоді:

за інформацією ДФС, Пенсійного фонду України, у них взагалі відсутні доходи, які враховуються під час призначення житлової субсидії; або

нарахований середньомісячний сукупний дохід менший, ніж розмір мінімальної заробітної плати, встановленої на початок періоду, за який враховуються доходи для призначення житлової субсидії; та/або ними або за них не сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірі, не меншому від мінімального, сумарно протягом трьох місяців у періоді, за який враховуються доходи для призначення житлової субсидії (крім випадків, коли наявна заборгованість роботодавця із виплати заробітної плати та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за цих осіб).

Згідно пункту 9 Порядку №848 житлова субсидія розраховується на всіх членів домогосподарства.

До складу домогосподарства включаються всі особи, що зареєстровані в житловому приміщенні (будинку), на яких розраховуються соціальні норми житла та соціальні нормативи житлово-комунального обслуговування і доходи яких враховуються під час призначення житлової субсидії.

Під час призначення житлової субсидії враховуються також доходи членів сім`ї особи із складу домогосподарства у разі, коли їх зареєстроване (фактичне) місце проживання відмінне від адреси домогосподарства (крім доходів батьків у разі призначення субсидії студентам, які зареєстровані у гуртожитку за місцем навчання, та доходів одного з батьків дитини у разі призначення субсидії другому з батьків з дитиною у разі, коли батьки розлучені). При цьому соціальні норми житла та соціальні нормативи житлово-комунального обслуговування за адресою домогосподарства на таких осіб не розраховуються.

Під час призначення житлової субсидії соціальні норми житла та соціальні нормативи житлово-комунального обслуговування розраховуються на членів домогосподарства, які зареєстровані в житловому приміщенні (будинку), але фактично в ньому не проживають у зв`язку з призовом на строкову військову службу. При цьому фактичні доходи таких осіб не враховуються в сукупний дохід домогосподарства.

Кількість членів домогосподарства визначається на початок місяця, з якого призначається житлова субсидія.

У абзаці шостому наведеної норми встановлено, що у разі коли у складі домогосподарства кількість фактично проживаючих зареєстрованих членів домогосподарства є меншою за кількість членів домогосподарства, зареєстрованих у житловому приміщенні (будинку), за рішенням комісії соціальні норми житла та соціальні нормативи житлово-комунального обслуговування розраховуються на фактично проживаючих зареєстрованих за даною адресою членів домогосподарства. Рішення комісії в такому випадку приймається з урахуванням норм, зазначених в абзаці одинадцятому пункту 7 цього Положення.

За рішенням комісії доходи членів домогосподарства, які зареєстровані в житловому приміщенні (будинку), але фактично за даною адресою не проживають, в сукупний дохід домогосподарства не враховуються. Рішення комісії в такому випадку приймається з урахуванням норм, зазначених в абзаці одинадцятому пункту 7 цього Положення, і не може поширюватися на випадок, визначений в абзаці третьому цього пункту ( абзац 7 пункту 9 Порядку №848 ).

В абзаці одинадцятому пункту 7 Порядку №848 встановлено, що житлову субсидію за рішенням комісії не може бути призначено у разі, коли у члена домогосподарства або у члена сім`ї особи із складу домогосподарства доходи, які враховуються під час призначення житлової субсидії, були такими, що зазначені в абзацах другому - четвертому підпункту 3 пункту 6 цього Положення, і такі особи перебували за кордоном сукупно більше 60 днів протягом періоду, за який враховуються доходи для призначення житлової субсидії (крім випадку, зазначеного в абзаці четвертому пункту 7 цього Положення, а також якщо працездатні особи в період, за який враховуються доходи для призначення житлової субсидії, документально підтвердили шляхом надання легалізованих в Україні документів набуття страхового стажу в інших країнах, з якими укладено договори про соціальне забезпечення, перелік яких розміщується на офіційному веб-сайті Мінсоцполітики). До 60-денного періоду перебування за кордоном не включаються дні службового відрядження, лікування або навчання за кордоном, що підтверджується відповідними документами.

Таким чином, вирішуючи питання чи призначати житлову субсидію, у разі коли фактично в квартирі мешкає менше осіб, ніж зареєстровано, відповідна комісія Департаменту повинна сукупно встановити, що:

- в усіх членів господарства, які досягли 18-річного віку, за інформацією фіскальних та пенсійних органів є доходи, які враховуються під час призначення субсидії, та їх сукупний дохід не менший за розмір мінімальної заробітної плати, встановленої на початок періоду, за який враховуються доходи;

- серед членів домогосподарства відсутні особи, які перебували за кордоном більше 60 днів впродовж періоду, за який враховуються доходи для призначення житлової субсидії (за виключенням днів службового відрядження, лікування або навчання, що підтверджується відповідними документами).

Згідно з декларацією про доходи і витрати осіб, які звернулися за призначенням житлової субсидії, яка наявна у матеріалах справи, до складу домогосподарства позивача також входять ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_1 , РНОКПП НОМЕР_2 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , свідоцтво про народження НОМЕР_3 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Наявним у матеріалах справи листом міграційної служби підтверджено, що ОСОБА_2 05.04.2017р. отримала дозвіл на тимчасове проживання на території Російської Федерації.

Згідно міграційної карти серії НОМЕР_5 ОСОБА_3 перебуває з 29 грудня 2016 року на території Російської Федерації.

Тобто, викладеним підтверджується факт перебування ОСОБА_2 за кордоном сукупно більше 60 днів протягом періоду, за який враховуються доходи для призначення житлової субсидії.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції погоджує викладений в оскаржуваному рішенні висновок, що відповідачем правомірно відмовлено позивачу у наданні субсидії на житлового-комунальні послуги, оскільки ОСОБА_2 , яка зареєстрована за адресою проживання позивача, перебуває за межами України більше 60-ти днів, не має легальних доходів і, відповідно, єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування не сплачує.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про те, що при розгляді справи судом першої інстанції було допущено неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, що відповідно до вимог ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін.

Відповідно до положень статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись статями 139, 291, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 10 травня 2019 року в справі № 200/1469/19-а - залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 10 травня 2019 року в справі №200/1469/19-а - залишити без змін.

Вступна та резолютивна частина постанови прийнята у нарадчій кімнаті та проголошена у судовому засіданні 24 липня 2019 року.

Постанова у повному обсязі складена у нарадчій кімнаті 24 липня 2019 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з 24 липня 2019 року та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: Т.Г. Гаврищук

Судді: А.А. Блохін

І.В. Сіваченко