Справа № 400/2749/18
Суддя: Крусян А.В.
Дата ухвалення: 2019-07-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 липня 2019 р.м.ОдесаСправа № 400/2749/18

Головуючий першої інстанції Устинова І.А.

Час та місце ухвалення судового рішення «--:--», м. Миколаїв

Повний текст судового рішення складений 01.02.2019р.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Крусяна А.В.,

суддів Градовського Ю.М., Яковлєва О.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 01 лютого 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області про визнання рішення протиправним, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

08.11.2018р. ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області про визнання протиправним рішення про відмову у наданні їй та членам фермерського господарства «ЗЕТ «ОСОБА_1 » дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність; зобов`язання надати їй та членам фермерського господарства «ЗЕТ « ОСОБА_1 » дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення фермерського господарства розміром 9,675 умовних кадастрових гектарів на кожного члена фермерського господарства.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 01.02.2019р. позов задоволений частково; визнано рішення Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області від 27.08.2018р. №П-1670/3-4429/0/20-18-СГ про відмову в наданні ОСОБА_1 дозволу на розробку проекту землеустрою у власність протиправним; зобов`язано Головне управління Держгеокадастру у Миколаївській області надати ОСОБА_1 дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення фермерського господарства розміром 9,675 умовних кадастрових гектарів; в задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з ухваленим у справі судовим рішенням, Головне управління Держгеокадастру у Миколаївській області подало апеляційну скаргу, в якій посилається на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин справи та порушення норм матеріального, процесуального права, просить рішення суду скасувати в частині зобов`язання надати ОСОБА_1 відповідний дозвіл та ухвалити у цій частині нове рішення яким зобов`язати відповідача повторно розглянути клопотання ОСОБА_1 про надання відповідного дозволу.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість судового рішення в межах апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 на праві довічного успадкованого володіння землею належить земельна ділянка площею 7,55га, яка розташована на території Лоцкінської сільської ради Баштанського району Миколаївської області, що підтверджується державним актом, зареєстрованим в Книзі записів державних актів на право довічного успадкованого володіння землею за №149 від 05.05.1992р., та обробляється фермерським господарством «ЗЕТ « ОСОБА_1 ». /а.с.15-16/

Також, ОСОБА_1 на праві постійного користування належить земельна ділянка площею 7,5га, яка розташована на території Лоцкінської сільської ради Баштанського району Миколаївської області, що підтверджується державним актом серії НОМЕР_1, та обробляється фермерським господарством «ЗЕТ « ОСОБА_1 ». /а.с.17/

Заявою-згодою від 25.07.2018р. ОСОБА_1 надано згоду на вилучення з її постійного користування та безоплатну передачу у власність для ведення фермерського господарства ОСОБА_3 , який є членом фермерського господарства «ЗЕТ « ОСОБА_1», земельної ділянки розміром 9,675 умовних кадастрових гектара. /а.с.13/

У липні 2018р., ОСОБА_1 , ОСОБА_3 звернулися до Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області з заявами про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність для ведення фермерського господарства, у розмірі 9,675 умовних кадастрових га за рахунок земель сільськогосподарського призначення, розташованих в межах території Лоцкінської сільської ради Баштанського району Миколаївської області.

Листами Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області від 27.08.2018р. повідомлено ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , що земельна ділянка, на яку вони претендують, не входить до затвердженого переліку земельних ділянок, які можливо передати в межах норм безоплатної приватизації на території Миколаївської області в ІІІ кварталі поточного року. /а.с.8, 9/

Не погоджуючись з бездіяльністю відповідача щодо надання дозволу на розроблення проекту землеустрою, позивач звернулася до суду з даним позовом.

Перевіривши матеріали справи, судова колегія приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Таким чином, суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в оскаржуваній апелянтом частині, а саме щодо зобов`язання Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області надати ОСОБА_1 дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення фермерського господарства розміром 9,675 умовних кадастрових гектарів.

Так, згідно Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи №R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

На законодавчому рівні поняття «дискреційні повноваження» суб`єкта владних повноважень відсутнє. У судовій практиці сформовано позицію щодо поняття дискреційних повноважень, під якими слід розуміти такі повноваження, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибирати один з кількох варіантів конкретного правомірного рішення. Водночас, повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тобто, у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку.

Тобто, дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору будь-ким.

У разі наявності у суб`єкта владних повноважень законодавчо закріпленого права адміністративного розсуду при вчиненні дій/прийнятті рішення, та встановлення у судовому порядку факту протиправної поведінки відповідача, зобов`язання судом суб`єкта прийняти рішення конкретного змісту є втручанням у дискреційні повноваження.

Відповідно до п.п.2,4, 10 ч.2 ст. 245 КАС України у разі задоволення адміністративного позову суд може визнати протиправним та скасувати індивідуальний акт чи окремі його положення; визнати бездіяльність суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язати вчинити певні дії; визначити інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

Згідно з ч.4 ст. 245 КАС України у випадку, визначеному п.4 ч.2 цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Європейський суд з прав людини неодноразово висловлював позицію з цього питання, згідно якої національні суди повинні проконтролювати, чи не є викладені у них висновки адміністративних органів щодо обставин у справі довільними та нераціональними, непідтвердженими доказами або ж такими, що є помилковими щодо фактів; у будь-якому разі суди повинні дослідити такі акти, якщо їх об`єктивність та обґрунтованість є ключовим питанням правового спору (пункт 157 рішення у справі «Сігма радіо телевіжн лтд. проти Кіпру» (Sigma Radio Television ltd. v. Cyprus № 32181/04); пункт 44 рішення у справі «Брайєн проти Об`єднаного Королівства» (Bryan v. the United Kingdom); пункти 156-157, 159 рішення у справі «Сігма радіо телевіжн лтд. проти Кіпру» (Sigma Radio Television ltd. v. Cyprus № 32181/04); пункти 47-56 рішення у справі «Путтер проти Болгарії» (Putter v. Bulgaria № 38780/02).

Частково задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що Головне управління Держгеокадастру у Миколаївській області, відмовляючи ОСОБА_1 у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з підстав, що викладені у листі від 27.08.2018р. №П-1670/3-4429/0/20-18-СГ, які не передбачені законодавством діяло протиправно, а тому позовні вимоги в частині визнання протиправним вказаного рішення підлягають задоволенню із зобов`язанням відповідача надати ОСОБА_1 дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Способом відновлення порушеного права позивача суд першої інстанції обрав зобов`язання Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області надати ОСОБА_1 дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення фермерського господарства розміром 9,675 умовних кадастрових гектарів.

При цьому суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

В контексті обставин спору застосування такого способу захисту вимагає з`ясування судом чи виконано позивачем усі визначені законом умови, необхідні для одержання дозволу на розробку проекту землеустрою.

Наведених обставин судом першої інстанції не встановлено, оскільки оцінка правомірності дій відповідача стосувалася лише тих мотивів, які наведено у листі від 27.08.2018р. №П-1670/3-4429/0/20-18-СГ. Однак не було досліджено, чи ці мотиви є вичерпними і чи дотримано позивачем усі інші умови для надання дозволу.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що належним способом захисту порушеного права є саме зобов`язання Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення фермерського господарства розміром 9,675 умовних кадастрових гектарів.

На підставі викладеного, оскільки судом першої інстанції при вирішенні справи неповно з`ясовано обставини справи, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, рішення суду першої інстанції в порядку ст.317 КАС України підлягає скасуванню в частині зобов`язання відповідача надати ОСОБА_1 дозвіл на виготовлення проекту землеустрою.

Керуючись ст.ст.311, 315, 317, 321, 322, 325 КАС України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області задовольнити, рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 01 лютого 2019 року скасувати в частині зобов`язання Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області надати ОСОБА_1 дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення фермерського господарства розміром 9,675 умовних кадастрових гектарів.

Ухвалити у цій частині нове рішення, яким зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Миколаївській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення фермерського господарства розміром 9,675 умовних кадастрових гектарів.

В іншій частині рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 01.02.2019р. залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня отримання судового рішення.

Головуючий суддя Крусян А.В.
Судді Градовський Ю.М. Яковлєв О.В.