Справа № 667/691/15-а
Суддя: Губська О.А.
Дата ухвалення: 2019-07-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

25 липня 2019 року

Київ

справа №667/691/15-а

адміністративне провадження №К/9901/12228/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Губської О. А.,

суддів: Білак М. В., Калашнікової О. В.,

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1 до Херсонського міського голови Миколаєнка Володимира Васильовича про визнання протиправним та скасування розпорядження, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди, провадження по якій відкрито

за касаційною скаргою Херсонського міського голови Миколаєнка Володимира Васильовича на постанову Комсомольського районного суду м. Херсона від 26 травня 2015 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 10 грудня 2015 року, прийняту у складі колегії суддів: Романішина В.Л., (головуючий), Димерлія О.О., Єщенка О.В.,

І. Суть спору

1. ОСОБА_1 (надалі також ОСОБА_1 , позивач) звернулася до суду з позовом до Херсонського міського голови Миколаєнка Володимира Васильовича, в якому (з урахування уточнення позовних вимог) просила:

1.1. визнати протиправним та скасувати розпорядження відповідача від 29 грудня 2014 року №1065-к «Про звільнення ОСОБА_1 »;

1.2. поновити ОСОБА_1 на посаді начальника Управління обліку, розподілу та приватизації житла Херсонської міської ради (надалі - Управління) з 01 січня 2015 року;

1.3. стягнути на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 2175,96 грн. за місяць, починаючи з 01 січня 2015 року по час набрання рішенням суду законної сили;

1.4. стягнути на користь ОСОБА_1 50000 грн. завданої їй моральної шкоди.

2. В обґрунтування позову позивач зазначає, що вважає своє звільнення незаконним та таким, що підлягає скасуванню, звільнення з посади відбулося з порушенням процедури, передбаченої трудовим законодавством та положень Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності», що призвело до порушень прав позивача, у зв`язку з чим вона підлягає поновленню на посаді начальника Управління та стягненню середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

2.1. Крім того, позивач вказує на те, що внаслідок незаконних дій відповідача їй було завдано моральної шкоди,розмір якою з урахуванням тяжкості вимушених змін у її житті та інших обставин справи визначається нею у 50000 грн., яку в подальшому буде перераховано на рахунок фонду благодійної допомоги.

3. Відповідач позов не визнав. У запереченнях проти позову наполягав на безпідставності позовних вимог та просив відмовити в їх задоволенні з огляду на законність та обгрунтованність звільнення позивача з займаної посади.

ІІ. Установлені судами фактичні обставини справи

4. ОСОБА_1 з 10 жовтня 2002 року займала посаду начальника відділу по обліку та розподілу житлової площі Херсонської міської ради.

4.1. Рішенням від 12 вересня 2014 року №1478 «Про внесення змін до структури і чисельності виконавчих органів Херсонської міської ради» Херсонська міська рада реорганізувала відділ по обліку та розподілу житлової площі в Управління (визначивши його загальну штатну чисельність у кількості 9 одиниць) у складі: відділ по обліку та розподілу житлової площі та відділ приватизації житла.

4.2. На виконання вказаного рішення, розпорядженням міського голови від 02 жовтня 2014 року №744-к попереджено,зокрема, і позивача про можливе вивільнення 31 грудня 2014 року у зв`язку з реорганізацією, змінами штатної чисельності та організації роботи, відповідно до пункту 1 статті 40 Кодексу Законів про працю України (надалі - КЗпП України).

4.3. Рішенням Херсонської міської ради від 28 листопада 2014 року №1589 затверджено Положення про Управління, у відповідності до пункту 1.3. якого зазначене Управління утворено в результаті реорганізації відділу по обліку та розподілу житлової площі Херсонської міської ради та є його правонаступником.

4.4. Листами від 10 грудня 2014 року №9-917-5/12 та №9-918-5/12 Херсонським міським головою ОСОБА_2 позивачу запропоновано посади заступника начальника відділу комунального господарства та благоустрою міста управління комунального господарства департаменту житлово-комунального господарства Херсонської міської ради та адміністратора відділу адміністративних послуг Херсонської міської ради.

4.5. Листом від 11 грудня 2014 року ОСОБА_1 повідомила відповідача про свою незгоду із попередженням про можливе вивільнення, посилаючись на те, що відповідно до змін, внесених до структури виконавчих органів ради рішенням сесії Херсонської міської ради від 12 вересня 2014 року №1478, посада начальника відділу по обліку та розподілу житлової площі не скорочується, тому, у відповідності до частини 3 статті 36 КЗпП України, вона не підпадає під дію частини 1 статті 40 КЗпП України і не може бути звільнена з роботи чи переведена на іншу посаду без її згоди. Також позивач зазначила про неознайомлення її з розпорядженням міського голови про введення в дію штатного розпису та безпосередньо із штатним розписом.

4.6. Розпорядженням Херсонського міського голови Миколаєнка В.В. від 12 грудня 2014 року №1216р затверджено штатний розпис Управління в кількості 9 одиниць, за яким визначено такі керівні посади в Управлінні як: начальник Управління; заступник начальника управління, начальник відділу по обліку та розподілу житлової площі; начальник відділу приватизації житла.

4.7. Листом від 24 грудня 2014 року №9-978-5/12 ОСОБА_1 відповідачем запропоновано зайняття посади головного спеціаліста відділу по обліку і розподілу житлової площі управління обліку, розподілу та приватизації житла Херсонської міської ради.

4.8. Херсонський міський комітет профспілки працівників державних установ України листом від 30 грудня 2014 року не надав згоду на звільнення ОСОБА_1 , яка до 23 грудня 2014 року очолювала посаду голови профспілкового комітету первинної профспілкової організації виконавчих органів Херсонської міської ради.

4.9. 29 грудня 2014 року відповідачем прийнято розпорядження №1065-к, яким ОСОБА_1 31 грудня 2014 року звільнено з посади начальника відділу по обліку та розподілу житлової площі Херсонської міської ради у зв`язку з реорганізацією та скороченням чисельності і штатів згідно пункту 1 статті 40 КЗпП України.

5. Вважаючи своє звільнення з займаної посади протиправним та таким, що порушує її права та законні інтереси, позивач звернулася до суду з даним адміністративним позовом.

ІІІ. Рішення судів першої й апеляційної інстанцій і мотиви їх ухвалення

6. Постановою Комсомольського районного суду м. Херсона від 26 травня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 10 грудня 2015 року, позов задоволено частково.

6.1. Визнано протиправним та скасовано розпорядження Херсонського міського голови від 29 грудня 2014 року №1065-к «Про звільнення ОСОБА_1 ».

6.2. Поновлено ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на посаді начальника Управління обліку, розподілу та приватизації житла Херсонської міської ради з 01 січня 2015 року.

6.3. Стягнуто з Херсонської міської ради на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 10879,80 грн. за період з 01 січня 2015 року та по день ухвалення рішення суду (26 травня 2015 року).

6.4. Стягнуто з Херсонської міської ради на користь позивача 30000 грн. моральної шкоди.

7. Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, з висновком якого погодився і суд апеляційної інстанції виходив з того, що застосування до позивача положень пункту 1 статті 40 КЗпП України є безпідставним через відсутність повної ліквідації відділу по обліку та розподілу житлової площі Херсонської міської ради, відсутність скорочення чисельності чи штату відносно займаної посади позивачем, у зв`язку із чим дія трудового договору із нею підлягає продовженню у відповідності до статті 36 КЗпП України на посаді, яка виникла при реорганізації зазначеного відділу.

7.1. Також судами попередніх інстанцій звернуто увагу на те, що Управління є правонаступником відділу по обліку та розподілу житлової площі Херсонської міської ради, створеним на його базі, із збільшенням загальної чисельності та збільшенням штату, що вимагає продовження дії трудового договору із позивачем на посаді начальника Управління.

7.2. Крім цього, судами зазначено, що при звільненні ОСОБА_1 відповідачем порушено встановлені статті 41 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності», статті 252 КЗпП України гарантії, за якими не допускається звільнення позивача з ініціативи роботодавця протягом року, як такої, яка обиралася до складу профспілкового органу.

7.3. Суди першої та апеляційної інстанцій, встановлюючи також факт порушення відповідачем законних трудових прав позивача та пов`язаних з цим порушенням її моральних страждань, втратою нормальних життєвих зв`язків та не обхідністю докладання додаткових зусиль для організації свого життя, стягнули в Херсонської міської ради моральну шкоду в розмірі 30000 грн.

IV. Провадження в суді касаційної інстанції

8. Відповідач подав касаційну скаргу, в якій посилається на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення ними норм процесуального права.

9. В касаційній скарзі скаржник просить скасувати судові рішення та відмовити у задоволенні позовних вимог.

10. В обґрунтування поданої касаційної скарги відповідач посилається на те, що оскаржуваними судовими рішеннями стягнуто грошові кошти з Херсонської міської ради, яка не є стороною по справі, не була залучена до судового розгляду та рахунки Херсонської міської ради в Головному управлінні державної казначейської служби України в Херсонській області відсутні, що унеможливлює стягнення коштів.

10.1. Крім того, відповідачем зазначено, що позивачу неодноразово запропоновувались вакантні посади, які були наявні у виконавчих органах міської ради, у тому числі і керівні, згоди на зайняття яких вона не надала.

10.2. Також скаржником звернуто увагу на те, що в новоствореному Управлінні позивач ніколи не працювала, а займала нижчу посаду начальника відділу по обліку та розподілу житлової площі Херсонської міської ради, яка в зазначеному Управлінні не збереглася. При цьому з урахуванням вимог Закону України «Про державну службу» зайняття більш високої посади здійснюється на конкурсній основі.

11. У відзиві на касаційну скаргу позивач проти її доводів заперечує, вважає, що суди попередніх інстанцій обгрунтованно задовольнили позовні вимоги та просить відмовити у задоволенні касаційної скарги, залишив без змін оскаржувані судові рішення.

12. Суддя-доповідач Вищого адміністративного суду України ухвалою від 13 січня 2016 року відкрив касаційне провадження за названою касаційною скаргою.

13. 30 січня 2018 року касаційну скаргу передано для розгляду до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України).

14. Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 31 травня 2019 року адміністративна справа №667/691/15-а передана на розгляд суддів: Губська О.А. (суддя-доповідач), Білак М.В., Калашнікова О.В. та ухвалою від 4 червня 2019 року касаційна скарга прийнята до провадження.

V. Джерела права й акти їх застосування (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин)

15. Приписами частини 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

16. Відповідно до статті 43 Конституції України, громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

17. За правилами частин другої, третьої статті 36 КЗпП України зміна підпорядкованості підприємства, установи, організації не припиняє дії трудового договору. У разі зміни власника підприємства, а також у разі його реорганізації (злиття, приєднання, поділу, виділення, перетворення) дія трудового договору працівника продовжується. Припинення трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого органу можливе лише у разі скорочення чисельності або штату працівників.

18. Пунктом 1 частини першої статті 40 КЗпП України передбачено, що трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

19. Частиною другою статті 40 КЗпП України обумовлено, що звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника за його згодою на іншу роботу

20. Частиною 3 статті 49-2 КЗпП України встановлено, що одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації працівник, за своїм розсудом, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно. Водночас власник або уповноважений ним орган доводить до відома державної служби зайнятості про наступне вивільнення працівника із зазначенням його професії, спеціальності, кваліфікації та розміру оплати праці.

21. Частинами другою, третьою статті 235 КЗпП України передбачено, що у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

22. У пункті 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 року №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» зазначено, що, розглядаючи трудові спори, пов`язані зі звільненням за п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України, суди зобов`язані з`ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він за 2 місяці про наступне вивільнення.

23. Роботодавець є таким, що належно виконав вимоги частини 2 статті 40, частини 3 статті 49-2 КЗпП України щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявні вакантні посади чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо. Роботодавець зобов`язаний запропонувати всі вакансії, що відповідають зазначеним вимогам, незалежно від того, в якому структурному підрозділі працівник, який вивільнюється, працював.

24. Відповідно до вимог статті 41 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» звільнення членів виборного профспілкового органу підприємства, установи, організації (у тому числі структурних підрозділів), його керівників, профспілкового представника (там, де не обирається виборний орган профспілки), крім додержання загального порядку, допускається за наявності попередньої згоди виборного органу, членами якого вони є, а також вищестоящого виборного органу цієї профспілки (об`єднання профспілок).

VI. Висновок Верховного Суду

А. Щодо ідентичності посадових прав та обов`язків начальника реорганізованого відділі та начальника Управління

24. Вирішуючи спір по суті позовних вимог, судом першої інстанції зазначено, що напрямок діяльності Управління є ідентичним з напрямком діяльності реорганізованого відділу.

25. Суд апеляційної інстанції, підтверджуючи висновок суду першої інстанції, також вказав на те, що не встановлено змін у вимогах щодо спеціальності, кваліфікації, професії, які ставилися до начальника відділу та які в подальшому пред`являлися до начальника Управління.

26. Разом з тим, відповідач в доводах касаційної скарги зазначає про те, що фактично створено нову юридичну особу, призначення на посаду керівника Управління повинно проходити відповідно до статті 10 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» та статті 27 Закону України «Про державну службу».

27. За результатом аналізу Положень про Управління та про відділ по обліку та розподілу житлової площі Херсонської міської ради, суди встановили, що правовий статус, зміст завдань і основних функцій Управління аналогічні тим, що були визначені для реорганізованого відділу.

28. Також судом апеляційної інстанції зазначено, що за наявності посади, обов`язки та службові повноваження якої у повному обсязі відповідали змісту і обсягу повноважень, які були закріплені за посадою начальника реорганізованого відділу, відповідачем пропонувалися ОСОБА_1 посади у виконавчих органах Херсонської міської ради із колом прав і обов`язків іншого спрямування від раніше виконуваних, що є невиконання відповідачем вимог частини 2 статті 40 КЗпП України.

29. Судова колегія не погоджується з зазначеними висновками судів, оскільки судами попередніх інстанцій не досліджено інші докази у справі.

30. Статтею 2 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» передбачено, що посадовою особою місцевого самоврядування є особа, яка працює в органах місцевого самоврядування, має відповідні посадові повноваження щодо здійснення організаційно-розпорядчих та консультативно-дорадчих функцій і отримує заробітну плату за рахунок місцевого бюджету.

31. Відповідно до статті 11 Закону України «Про державну службу» конкретні обов`язки та права державних службовців визначаються на основі типових кваліфікаційних характеристик і відображаються у посадових положеннях та інструкціях, що затверджуються керівниками відповідних державних органів у межах закону та їх компетенції.

32. Колегія суддів зауважує, що загальні засади діяльності, а також статус державних службовців, які працюють в державних органах та їх апараті, визначено в Законі України «Про державну службу», відповідно до статті 10 якого до основних обов`язків державних службовців відносяться, зокрема, забезпечення ефективної роботи та виконання завдань державних органів відповідно до їх компетенції, безпосереднє виконання покладених на них службових обов`язків, своєчасне і точне виконання рішень державних органів чи посадових осіб, розпоряджень і вказівок своїх керівників, сумлінне виконання своїх службових обов`язків.

33. Відповідно до пункту 2 частини 3 статті 43 Закону України «Про державну службу» зміною істотних умов державної служби вважається зміна основних посадових обов`язків.

34. Не вважається зміною істотних умов державної служби зміна назви структурного підрозділу державного органу або посади, не пов`язана із зміною функцій державного органу та основних посадових обов`язків (частина 2 статті 43 Закону).

35. Судами попередніх інстанцій встановлено, що відділ по обліку та розподілу житлової площі реорганізовано в Управління по обліку, розподілу та приватизації житла (зі статусом юридичної особи), загальна штатна чисельність у кількості 9 одиниць, у складі відділу по обліку та розподілу житлової площі та відділ приватизації.

36. Відповідно до матеріалів справи, в результаті реорганізації займана позивачем посада начальника відділу по обліку та розподілу житлової площі була ліквідована.

37. В штатному розписі, яке затверджено розпорядженням Херсонського міського голови від 12 грудня 2014 року, була введена, зокрема, посада начальника Управління.

38. Як вбачається із матеріалів справи та підтверджено судами попередніх інстанцій, Управління є правонаступником реорганізованого відділу із ідентичним видом спрямування його діяльності.

39. Разом з цим, як вбачається із Положення про відділ по обліку та розподілу житлової площі Херсонської міської ради та Положення про Управління (в розділі щодо повноважень начальника відділу та керівництва Управління) існують суттєві відмінності в діяльності кожного, із значним розширенням в діяльності начальника Управління.

40. Зокрема, начальник Управління, відповідно до вказаного Положення, є розпорядником коштів, засвідчує свідоцтва про право власності підписом, надає клопотання міському голові щодо продовження терміну перебування працівників на службі в органах місцевого самоврядування, тощо.

41. При цьому матеріали не містять посадову інструкцію як начальника реорганізованого відділу, так і посадову інструкцію начальника Управління із зазначенням, зокрема, в них основних посадових прав та обов`язків.

42. Поновлюючи ОСОБА_1 на посаді начальника Управління, судами не з`ясовано, чи передбачає посада начальника Управління наявність відповідної освіти та професійних правових знань у галузі спеціальних наук, законодавства й практики його застосування та чи посада начальника Управління відповідає кваліфікаційному рівню позивача з огляду на збільшення кола функціональних обов`язків, які вимагають знань в інших галузях.

43. Поза увагою суддів залишилося питання відповідності завдань та обов`язків, які покладені на позивача новою посадовою інструкцією та попередньою посадовою інструкцією в частині, зокрема, розпорядження коштів, засвідчення свідоцтва про право власності підписом, надання клопотань щодо продовження терміну перебування працівників на службі в органах місцевого самоврядування, тобто збільшення чи зменшення обсягу посадових обов`язків та зміни характеру роботи.

44. Крім цього, судам слід з`ясувати чи є тотожними посадові інструкції начальника реорганізованого відділу та новоутвореного Управління, оскільки згідно Положень про реорганізований відділ та Управління відповідні начальники мають різні спеціальні трудові права та обов`язки.

45. Згідно зі статтею 41 Закону України «Про державну службу» державний службовець з урахуванням його професійної підготовки та професійної компетентності може бути переведений без обов`язкового проведення конкурсу: на іншу рівнозначну або нижчу вакантну посаду в тому самому державному органі, у тому числі в іншій місцевості (в іншому населеному пункті), - за рішенням керівника державної служби; на рівнозначну або нижчу вакантну посаду в іншому державному органі, у тому числі в іншій місцевості (в іншому населеному пункті), - за рішенням керівника державної служби в державному органі, з якого переводиться державний службовець, та керівника державної служби в державному органі, до якого переводиться державний службовець.

46. Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 2 Закону України «Про державну службу» рівнозначна посада - посада державної служби, що належить до однієї групи оплати праці з урахуванням юрисдикції державного органу.

47. Отже, судам слід визначити чи може розглядатися посада начальника Управління як рівноцінна (рівнозначна) посаді начальника обліку та розподілу житлової площі та, відповідно, можливість поновленню позивача на цій посаді з урахуванням вимог статті 40 КЗпП України відповідно до своєї кваліфікації.

Б. Щодо залучення другого відповідача до участі у розгляді справи

48. Також у цій справі спірні правовідносини виникли між сторонами з приводу визнання протиправним та скасування розпорядження про звільнення, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди.

49. Встановлено, що одна з вимог позивача стосується стягнення на користь позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу та у рахунок завданої Херсонським міським головою моральної шкоди.

50. Як вбачається із матеріалів справи, єдиним відповідачем у справі є Херсонський міський голова Миколаєнко Володимир Васильович.

51. Протокольною ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 10 грудня 2015 року залучено до участі у справі третю особу ОСОБА_3 - начальника Управління обліку, розподілу та приватизації житла Херсонської міської ради.

52. Свою касаційну скаргу відповідач, зокрема, мотивує тим, що Херсонська міська рада не є стороною у справі та не була залучена до судового розгляду.

53. Наполягає на тому, що стягнення коштів з місцевого бюджету здійснюється органами Державної казначейської служби відповідно до Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 №845.

54. Зазначає, що функції розпорядження коштами місцевого бюджету виконує виконавчий комітет Херсонської міської ради, рахунки якої в Головному управлінні державної казначейської служби України в Херсонській області відсутні і стягнення коштів неможливо.

55. Разом з цим, постановою Комсомольського районного суду м. Херсона від 26 травня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 10 грудня 2015 року, зокрема, стягнуто з Херсонської міської ради на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу та 30000 грн. моральної шкоди

56. Отже, суд першої інстанції, стягуючи кошти з Херсонської міської ради, яка не є стороною у даній справі, не врахував, що ухвалення судового рішення безпосередньо стосується прав та законних інтересів Херсонської міської ради, не з`ясував в повній мірі усіх обставин щодо встановлення належного кола відповідачів у справі.

57.Суд апеляційної інстанції на вказані порушення норм процесуального закону також уваги не звернув.

58. З огляду на те, що суди першої та апеляційної інстанцій прийняли рішення стосовно прав та інтересів Херсонської міської ради, яке не було залучено до участі у справі, тобто допустили порушення норм процесуального права, не оцінюючи висновку суду першої та апеляційної інстанції по суті та інші доводи сторін, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для часткового задоволення касаційної скарги.

59. Крім цього, колегія суддів звертає увагу на правову позицію Верховного Суду України, яка викладена у постанові від 24 червня 2008 року у справі № 2/164-35/246, де зазначено, що судове рішення є таким, що прийняте про права та обов`язки особи, яка не була залучена до участі у справі, якщо в мотивувальній частині рішення містяться висновки суду про права та обов`язки цієї особи, або у резолютивній частині рішення суд прямо вказав про права та обов`язки таких осіб. У такому випадку рішення порушує не лише матеріальні права осіб, не залучених до участі у справі, а й їх процесуальні права, що витікають із сформульованого в пункті 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод положення про право кожного на справедливий судовий розгляд при визначенні його цивільних прав і обов`язків. Будь-який інший правовий зв`язок між скаржником і сторонами спору не може братися до уваги.

60. Вказана правова позиція Верховного Суду України узгоджується з висновками Верховного Суду, які висловлені у постановах від 17 травня 2018 року у справі №904/5618/17, від 11 липня 2018 року у справі № 911/2635/17.

61. При цьому, колегія суддів наголошує, що при вирішенні питання про порушення прав чи інтересів особи, яка не брала участі у справі, суд має з`ясувати, чи буде у зв`язку з прийняттям судового рішення з даної справи таку особу наділено новими правами чи покладено на неї нові обов`язки, або змінено її наявні права та/або обов`язки, або позбавлено певних прав та/або обов`язків у майбутньому.

62. За таких обставин, суд першої інстанції, розглядаючи справу про неправомірність дій Херсонського міського голови щодо незаконного звільнення ОСОБА_1 та стягнення у зв`язку з цим коштів, одночасно вирішили питання про права та інтереси особи, яка не була залучена до розгляду справи, зокрема, Херсонської міської ради, що відповідно до пункту четвертого частини третьої статті 353 КАС України є обов`язковою підставою для скасування судових рішень з направленням справи на новий розгляд.

В. Щодо встановлення фактичних обставин по даній справі.

63. Також слід зазначити, що як вбачається із матеріалів справи, пунктом 1.3. Положення про Управління встановлено, що останнє утворено в результаті реорганізації відділу по обліку та розподілу житлової площі Херсонської міської ради та є його правонаступником.

64. Розпорядженням міського голови Херсонської міської ради від 12 грудня 2014 року №1216-р затверджено штатний розпис Управління в кількості 9 одиниць та яким визначено три керівні посади: начальник Управління, заступник начальника Управління та начальник відділу приватизації житла.

65. Разом з цим, суд першої інстанції в оскаржуваному судовому рішенні посилається на вказане вище розпорядження щодо затвердження штатного розпису із зазначенням чотирьох керівних посад, а саме: начальник Управління, заступник начальника Управління, начальник відділу та начальник відділу.

66. Судом апеляційної інстанції в частині встановленні фактичних обставин по даній справі зазначено, що розпорядженням Херсонського міського голови від 12 грудня 2014 року визначено такі керівні посади: начальник Управління, заступник начальника Управління, начальник відділу по обліку та розподілу житлової площі та начальник відділу приватизації.

67. Таким чином, з наведених судових рішень вбачаються суттєві розбіжності в частині встановлення фактичних обставин по справі в частині кількості керівних посад в новоствореному Управлінні.

68. При цьому, суд апеляційної інстанції зазначене залишив не тільки поза увагою, що призвело до неповного встановлення обставин у даній справі, а уточнив назву четвертої керівної посади - начальника відділу по обліку та розподілу житлової площі.

69. За таких обставин, колегія суддів позбавлена можливості перевірити правомірність дій відповідача в частині наданням пропозицій ОСОБА_1 на зайняття інших вакантних посад та вважає висновок судів щодо можливості продовження дії трудового договору із позивачем на посаді начальника Управління передчасним, оскільки не встановлено на підставі якого штатного розпису було запропоновано позивачу посади заступника начальника відділу комунального господарства та благоустрою міста управління комунального господарства департаменту житлово-комунального господарства Херсонської міської ради, адміністратора відділу адміністративних послуг ради та головного спеціаліста відділу по обліку і розподілу житлової площі Управління при встановленій судами в наявності посаді начальника відділу по обліку та розподілу житлової площі.

Г. Щодо надання згоди профспілкового комітету на звільнення позивача

70. Як вбачається із матеріалів справи, 24 грудня 2014 року профспілковий комітет апарату Херсонського міської ради та її виконавчих органів, заслухавши ОСОБА_1 , в результаті обговорення, враховуючи, що при реорганізації відділу та створенні Управління відбувається скорочення чисельності працівників та штатів у відділі по обліку та розподілу житлової площі Херсонської міської ради, беручи до уваги відсутність згоди позивача на переведення на іншу роботу, надав згоду на звільнення ОСОБА_1 з посади начальника реорганізованого відділу.

71. Разом з тим, матеріали справи містить лист голови Херсонського міськкому профспілки працівників державних установ від 30 грудня 2014 року, відповідно до якого відсутні законні підстави (стаття 41 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» та частина третя статті 252 КЗпП України) на дачу згоди на звільнення ОСОБА_1 , оскільки позивач з 2 липня 2010 року по 23 грудня 2014 року була обраною головою профспілкового комітету первинної профспілкової організації Херсонської міської ради.

72. Тобто, дана справа містить протилежні за змістом та законного обгрунтування відповіді профспілкових органів щодо надання згоди на звільнення ОСОБА_1 .

73. Крім цього, колегія судів наголошує, що позивачем оскаржується розпорядження про своє звільнення від 29 грудня 2014 року, а обґрунтовуючи неправомірність дій відповідача в частині надання згоди на звільнення профспілковим комітетом, суд апеляційної інстанції посилається саме на лист Херсонського міськкомітету профспілки працівників державних установ України від 30 грудня 214 року, тобто вже після ухвалення оскаржуваного розпорядження.

74. Як зазначено у частині 1 статті 11 КАС України (на час виникнення спірних правовідносин), розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

75. Відповідно до частини 1 статті 71 КАС України (на час виникнення спірних правовідносин) кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а згідно з частини 2 зазначеної статті в адміністративних справах про протиправність рішення суб`єктів владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

76. Колегія суддів звертає увагу на те, що зазначені обставини мають істотне значення для правильного вирішення спору, тому при новому розгляді судам слід звернути увагу на зазначені суперечливі докази в частині підтвердження або спростуванні надання профспілковим комітетом згоди на звільнення позивача з займаної посади.

77. За таких обставин, колегія суддів дійшла до висновку про необхідність скасування рішень судів першої та апеляційної інстанції з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

78. Суд касаційної інстанції наголошує на тому, що перегляд судових рішень здійснюється в межах доводів та вимог касаційної скарги, перевірка правильності застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права - на підставі встановлених фактичних обставин справи (частина 1 статті 341 КАС України).

79. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази (ч. 2 ст. 341 КАС України).

80. Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 349 КАС України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд.

81. Відповідно до пункту 2 частини 2 статті 353 КАС України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд необґрунтовано відхилив клопотання (заяву) учасника справи щодо встановлення обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

82. Частиною четвертою статті 353 КАС України передбачено, що справа направляється до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду або на новий розгляд, якщо порушення допущені тільки цим судом. В усіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.

83. Відповідно до частин першої, другої та третьої статті 159 КАС України (в редакції, чинній на момент винесення оскаржуваних рішень) та частин першої, другої та третьої статті 242 КАС України (в редакції, чинній на момент винесення цієї постанови) судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

84. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

85. Крім того, стаття 2 та частина четверта статті 242 КАС України (в редакції, чинній на момент винесення цієї постанови) встановлюють, що судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

86. Відповідно до частини третьої статті 341 КАС України Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

87. З огляду на те, що встановлені порушення допущені судами першої та апеляційної інстанцій та враховуючи вимоги частини 4 статті 352 КАС України, рішення судів попередніх інстанцій підлягають скасуванню, а справа - направленню на новий розгляд до суду першої інстанції, якому необхідно дослідити усі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи та прийняти законне і обґрунтоване судове рішення.

VII. Судові витрати

88. З огляду на результат касаційного розгляду та відсутність документально підтверджених судових витрат, понесених учасниками справи у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції, суд не вирішує питання щодо розподілу судових витрат.

Керуючись статтями Керуючись статтями 3, 341, 344, 349, 353, 355, 356, 359 КАС України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Херсонського міського голови Миколаєнка Володимира Васильовича задовольнити частково.

2. Постанову Комсомольського районного суду м. Херсона від 26 травня 2015 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 10 грудня 2015 року скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий О. А. Губська

Судді М. В. Білак

О. В. Калашнікова