Справа № 500/775/19
Суддя: Подлісна Ірина Миколаївна
Дата ухвалення: 2019-07-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/775/19

22 липня 2019 рокум.Тернопіль

Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі:

головуючої судді Подлісної І.М.

за участю:

секретаря судового засідання Порплиці Т.В.

позивача ОСОБА_1

представника відповідача Кущик А.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби України у Тернопільській області про визнання протиправною та скасування вимоги, зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Тернопільського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Головного управління Державної фіскальної служби України у Тернопільській області про визнання протиправною та скасування вимоги, зобов`язання вчинити дії.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 20 березня 2019 року ОСОБА_1 отримав лист від відповідача ГУ ДФС у Тернопільській області із вимогою про сплату боргу (недоїмки) від 11.02.2019 року № Ф-2051-50, з якої вбачається, що станом на 31 січня 2019 року заборгованість зі сплати єдиного внеску, штрафів, пені згідно до статті 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» та на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів становить 18 276 грн. 72 копійки.

Позивач не погоджується із вимогою про сплату боргу (недоїмки), оскільки на протязі років та й станом на 2017 рік та й по даний час ОСОБА_1 не займався підприємницькою діяльністю.

Ухвалою від 22.01.2019 судом прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі. Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України) судом вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). Відповідачу надано п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву.

Представник відповідача скористався правом на подання відзиву на позовну заяву, який надійшов на адресу суду із відповідними письмовими доказами 23.04.2019. У відзиві відповідач не погоджується з позовними вимогами та доводами, викладеними в адміністративному позові.

Ухвалою від 24.04.2019 судом постановлено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін у судове засідання та призначено судове засідання на 08.05.2019 о 09:30 год.

02.05.2019 на адресу Тернопільського окружного адміністративного суду надійшла відповідь на відзив від позивача, відповідно до якої вказано на безпідставність та необґрунтованість відзиву відповідача, оскільки зазначені в ньому відомості не відповідають дійсності.

Ухвалою суду від 08.05.2019 відкладено розгляд справи на 16.05.2019 о 11:00 год., у зв`язку із неявкою позивача.

16 травня 2019 року секретарем судового засідання складено довідку про те, що судове засідання, яке призначено на 16.05.2019 не відбулося через відсутність електроенергії в приміщенні суду. Слухання справи призначено на 23.05.2019 о 11:30 год.

Ухвалою суду від 23.05.2019, постановленою в судовому засіданні, без виходу до нарадчої кімнати, згідно ч.7, 8 ст.243 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) ухвалено витребувати додаткові документи в Управлінні державної реєстрації Заліщицької районної державної адміністрації та зупинити провадження у справі до отримання судом запитуваної інформації.

13 червня 2019 року на адресу суду надійшла заява про долучення до матеріалів справи витребуваних судом доказів та поновлено провадження по справі. Слухання справи призначено на 22.07.2019 о 11:00 год.

22 липня 2019 року в судовому засіданні представником відповідача долучено додаткові пояснення до відзиву на адміністративний позов.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити в повному обсязі, з мотивів викладених в позовній заяві та відповіді на відзив на позовну заяву.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечив проти позову та просив в його задоволенні відмовити, посилаючись на відзив на адміністративний позов та додаткові пояснення до відзиву від 22.07.2019.

Суд, заслухавши в судовому засіданні думку позивача та представника відповідача, з`ясувавши усі обставини справи та перевіривши їх доказами приходить до переконання, що в задоволенні адміністративного позову слід відмовити з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до інформації щодо ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), яка міститься у інформаційній системі «Податковий блок. Облік платників податків», а саме: розділ «Реєстраційні дані», відомо, що позивач зареєстрований як суб`єкт господарювання станом на 14.02.2003 року Заліщицькою районною державною адміністрацією за номером Ф00794 за кодом ВЕД 52.62 «Роздрібна торгівля з лотків на ринках» та взятий на облік Заліщицькою ДПІ (м. Тернопіль) станом на 17.02.2003 року з присвоєнням стану платника податків « 910 - підприємець - фізична особа», без жодних змін даного статусу станом на дату винесення вимоги.

Відповідно до інформації щодо ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), яка міститься у інформаційній системі «Податковий блок. Реєстрація платників податків», а саме: розділ «Реєстр страхувальників», відомо, що позивач взятий на облік в органах ПФУ станом на 17.02.2003 року за реєстраційним номером 0028073. ОСОБА_1 не припинив підприємницьку діяльність, та перебуває на обліку в органах ДФС.

Так, 20 березня 2019 року ОСОБА_1 отримав лист від відповідача ГУДФС у Тернопільській області із вимогою про сплату боргу (недоїмки) від 11.02.2019 року № Ф-2051-50, з якої вбачається, що станом на 31 січня 2019 року заборгованість із сплати єдиного внеску, штрафів , пені згідно до статті 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» та на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів становить 18 276 грн. 72 копійки.

Суд наголошує на тому, що Єдиний державний реєстр юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців та громадських формувань працює як публічний державний реєстр лише з липня 2004 року.

З огляду на що, долучений до позову платником податків витяг із ЄДРПОУ щодо ОСОБА_1 жодним чином не підтверджує факту реєстрації припинення його підприємницької діяльності, оскільки містить виключно вказівку на те, що відносно ОСОБА_1 в ЄДРПОУ «записів не знайдено» .

Із інтегрованої картки платника податків ОСОБА_1 по виду бюджету 70 (Цільові фонди) вбачається, що в суму недоїмки по ЄСВ в розмірі 18 276,72 грн. входить:

- станом на 09.02.2018 року нараховано розрахункову суму єдиного соціального внеску за 2017 рік у розмірі 8 448 грн. (704грн (мінімальний розмір ЄСВ в період з 01.01.2017 року по 01.01.2018 року) х 12 місяців).

- станом на 19.04.2018 року нараховано розрахункову суму єдиного соціального внеску за перший квартали 2018 року у розмірі 2457,18 грн. (819,06грн (мінімальний розмір ЄСВ в період з 01.01.2018 року по 01.01.2019 року) х 3 місяців).

- станом на 19.07.2018 року нараховано розрахункову суму єдиного соціального внеску за другий квартали 2018 року у розмірі 2457,18 грн. (819,06грн (мінімальний розмір ЄСВ в період з 01.01.2018 року по 01.01.2019 року) х 3 місяців).

- станом на 19.10.2018 року нараховано розрахункову суму єдиного соціального внеску за третій квартали 2018 року у розмірі 2457,18 грн. (819,06грн (мінімальний розмір ЄСВ в період з 01.01.2018 року по 01.01.2019 року) х 3 місяців).

- станом на 31.01.2019 року нараховано розрахункову суму єдиного соціального внеску за четвертий квартали 2018 року у розмірі 2457,18 грн. (819,06грн (мінімальний розмір ЄСВ в період з 01.01.2018 року по 01.01.2019 року) х 3 місяців).

Визначаючись щодо спірних правовідносин, що виникли між сторонами, суд виходив з наступного.

Згідно Закону України від 15 травня 2003 року № 755-іу «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців» (далі - Закон № 755), який набрав чинності з 01.07.2004, зі змінами та доповненнями регулюються відносини, які виникають у сфері державної реєстрації юридичних осіб, а також фізичних осіб - підприємців.

Взяття на облік осіб, зазначених у пунктах 1, 4, 5 та 5і частини першої статті 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» № 2464-VI (далі - Закон № 2464), здійснюється органом доходів і зборів шляхом внесення відповідних відомостей до реєстру страхувальників; зазначених в абзацах другому, третьому, п`ятому та сьомому пункту 1 частини першої статті 4 цього Закону, на яких поширюється дія Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців», - здійснюється на підставі відомостей з реєстраційної картки, наданих державним реєстратором згідно із Законом України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців», не пізніше наступного робочого дня з дня отримання зазначених відомостей.

У осіб, зазначених в абзацах другому, третьому, п`ятому та сьомому пункту 1 частини першої статті 4 цього Закону, - з дня їх державної реєстрації відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців» (абз. 2 ч. 1 ст. 5 Закону №2464).

Зняття з обліку платників єдиного внеску, зазначених в абзацах другому, п`ятому та сьомому пункту 1 та пункті 4 частини першої статті 4 цього Закону, здійснюється органами доходів і зборів на підставі відомостей з реєстраційної картки, наданих державним реєстратором, платників єдиного внеску - фізичних осіб - підприємців, - на підставі відомостей з реєстраційної картки, наданих державним реєстратором, після проведення передбачених законодавством перевірок платників та проведення остаточного розрахунку, а платників єдиного внеску, зазначених в абзаці шостому пункту 1 та пункті 5 частини першої статті 4 цього Закону, на яких не поширюється дія Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців», - за їхньою заявою після проведення передбачених законодавством перевірок платників, звірення розрахунків та проведення остаточного розрахунку, а платників єдиного внеску, зазначених в абзаці восьмому пункту 1 частини першої статті 4 цього Закону, - за їхньою заявою (абз. 7 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» №2464).

Відповідно до ч. 8 ст. 4 Закону № 755 фізична особа - підприємець позбавляється статусу підприємця з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності цієї фізичної особи.

Відповідно до підпункту 16.1.3 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України, платник податків зобов`язаний подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів.

Відповідно до Закону України від 08 липня 2010 року № 2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», який набрав чинності з 01.01.2011, зі змінами та доповненнями (далі - Закон №2464), визначаються правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та Порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку.

Єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок або ЄВ) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування, (п. 2 ч.І ст.2 Закону №2464)

Частиною 1 ст. 4 Закону № 2464 визначено, що платниками єдиного внеску є фізичні особи - підприємці, в тому числі які обрали спрощену систему оподаткування.

Згідно з п.1 ч.2 ст. 6 Закону № 2464 платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Платники єдиного внеску, зазначені у пунктах 4,5 та 5.1 частини першої статті 4 цього закону, зобов`язання сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.

Варто наголосити, що законом України від 06 грудня 2016 року № 1774-УШ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» внесено зміни до Закону України № 2464 «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі - Закон № 2464), які набули чинності з 01 січня 2017 року, зокрема у першому реченні абзацу другого п. 2 частини першої ст. 7 слова «має право самостійно» замінено словом «зобов`язаний».

Тобто, якщо платником єдиного внеску не отримано дохід (прибуток) у звітному році або окремому місяці звітного року, такий платник зобов`язаний визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої Законом № 2464. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску (абзац другий п. 2 частини першої ст. 7 Закону № 2464).

Ставка єдиного внеску для платників єдиного внеску відповідно до норм частини п`ятої ст. 8 Закону № 2464 встановлено у розмірі 22 відсотки.

Отже, єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника (частина дванадцята ст. 9 Закону № 2464).

Відповідно до п.6 ч.І ст. 1 Закону № 2464 сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/ або не сплачена у строки встановлені цим Законом, обчислена органом доходів та зборів у випадках, передбачених Законом № 2464 є недоїмкою.

Відповідно до ч 4. ст. 25 Закону № 2464 орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

Згідно п.2 розділу VI Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженої наказом Міністерства фінансів України 20 квітня 2015 року № 449 (у редакції наказу Міністерства фінансів України від 04 травня 2018 року №469, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 07 травня 2015 р. за №508/26953 (далі Інструкція №449) в разі виявлення органом доходів і зборів своєчасно не нарахованих га/або не сплачених платником сум єдиного внеску такий орган доходів і зборів обчислює суми єдиного внеску, що зазначаються у вимозі про сплату боргу (недоїмки), та застосовує до такого платника штрафні санкції в порядку і розмірах, визначених розділом VII цієї Інструкції. Сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена в строки, встановлені Законом, обчислена органами доходів і зборів у випадках, передбачених Законом, є недоїмкою.

Вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів на суму боргу, що перевищує 10 гривень.

Вимога про сплату боргу (недоїмки) є виконавчим документом (п.3 розділу VI Інструкції №449).

Платник єдиного внеску зобов`язаний протягом десяти календарних днів, з дня надходження вимоги про сплату недоїмки, сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею.

Звертаємо увагу, що форма вимоги є затверджена інструкцією про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженої Наказом Міністерства фінансів України від 20 квітня 2015 року № 449, а саме додатком 7 до цієї інструкції (для платника - фізичної особи). В формі зазначено, що вимога формується відповідно до статті 25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" та на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів, акта документальної перевірки від N , рішень від ______ N. В душках, до даного пункту, міститься відмітка "необхідне підкреслити", тобто контролюючий орган при формуванні вимоги керується однією з перечислених підстав. В даному випадку вимога від 10 січня 2019 року за № Ф-2025- 50 винесена на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів, що і є підкресленим в самій вимозі.

Відповідно ч.16 ст.25 Закону №2464 строк давності щодо нарахування, застосування та стягнення сум недоїмки, штрафів та нарахованої пені не застосовується.

Крім того згідно ч.2. ст.25 Закону №2464 у разі виявлення своєчасно не сплачених сум страхових внесків платники єдиного внеску зобов`язані самостійно обчислити ці внески і сплатити їх з нарахуванням пені в порядку і розмірах, визначених цією статтею, однак даний обов`язок позивач не виконав.

Станом на 11.02.2018 року, Головним управлінням ДФС у Тернопільській області повідомлено ОСОБА_1 , шляхом виставлення відповідної вимоги про сплату боргу (недоїмки) про наявність у нього заборгованості станом на 31.02.2019 року зі сплати єдиного соціального внеску у розмірі 18 276,72 грн.

Як зазначалось вище, нормами Закону № 2464 встановлено, що у разі якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу, такий платник зобов`язаний визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

З огляду на що, податковим органом нараховано позивачу суму ЄСВ самостійно виходячи із встановленого у звітному періоді його мінімального розміру безвідносно до факту отримання ОСОБА_1 доходу.

Також суду варто зазначити, що пунктом 2 розділу VIII «Прикінцеві положення» Закону України від 15.05.2003 №755-ІУ "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" (далі Закон №755) було передбачено, що Державний реєстратор протягом 2004 - 2005 років при надходженні від юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців реєстраційної картки, відповідно до вимог статті 19 цього Закону, зобов`язаний провести заміну раніше виданих їм свідоцтв про державну реєстрацію на свідоцтва про державну реєстрацію єдиного зразка. При цьому реєстраційний збір за заміну свідоцтва про державну реєстрацію не стягується.

Заміна свідоцтв відбувалась в добровільному порядку також і після 2005 року. При цьому свідоцтва старого зразка не втрачають своєї юридичної сили. Зазначене підтверджується, зокрема, листом державного комітету України з питань регуляторної політики та підприємництва від 26.05.2008 №4398.

Таким чином, ФОП ОСОБА_1 з 14.02.2003 по теперішній час рахується фізичною особою-підприємцем.

Позивачем зазначається, що основним підтвердженням припинення його підприємницької діяльності є Витяг із Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (далі Реєстр).

Суд ще раз вказує на те, що у даному Реєстрі зазначено «запис не знайдено», тобто це підтверджує лише той факт, що платником не було вжито заходів щодо внесення даних до реєстру відповідно до Закону №755, а не припинення його підприємницької діяльності. Крім того, факт неподачі фінансово-господарської звітності ніяк не свідчить про припинення підприємницької діяльності.

Якщо підприємець вирішив припинити свою діяльність, йому необхідно пройти кілька процедур, визначених Законом №755, зокрема, подати заяву держреєстратору.

Державна реєстрація припинення підприємницької діяльності фізичної особи- підприємця проводиться державним реєстратором не пізніше наступного робочого дня з дати отримання від фізичної особи-підприємця реєстраційної картки на проведення державної реєстрації припинення підприємницької діяльності. Форма картки затверджена наказом Мінюсту від 18.11.2016 №3268/5 "Про затвердження форм заяв у сфері державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань".

Фізичні особи-підприємці та особи, які провадять незалежну професійну діяльність, зобов`язані подати самі за себе Звіт із зазначенням типу форми "ліквідаційна", де останнім звітним періодом буде період з дня закінчення попереднього звітного періоду до дня державної реєстрації припинення підприємницької діяльності. Це визначено у пункті 8 розділу III Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженого наказом Мінфіну від 14.04.2015 №435.

Абзацом першим підпункту 1 пункту 11.18 розділу XI Порядку зняття з обліку платників податків у контролюючих органах, затвердженого наказом Мінфіну від 09.12.2011 №1588 (далі Порядок №1588) передбачено, що підставою для зняття фізичної особи - підприємця з обліку у відповідному контролюючому органі є відомості про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичною особою - підприємцем за її рішенням, або за судовим рішенням, або у разі її смерті, або оголошення її померлою, або визнання її безвісно відсутньою, а також відомості відповідної реєстраційної картки.

Відповідно до пп.4 п.11.18 Порядку №1588 державна реєстрація (реєстрація) припинення підприємницької чи незалежної професійної діяльності фізичної особи або внесення до Реєстру самозайнятих осіб запису про припинення такої діяльності фізичною особою не припиняє її зобов`язань, що виникли під час провадження підприємницької чи незалежної професійної діяльності, та не змінює строків, порядків виконання таких зобов`язань та застосування санкцій за їх невиконання.

Згідно з пп.6 п.11.18 Порядку №1588 після державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізична особа продовжує обліковуватись у контролюючих органах як фізична особа - платник податків, яка отримувала доходи від провадження підприємницької діяльності. Така фізична особа має забезпечити остаточні розрахунки з податків від провадження підприємницької діяльності, в установлені строки подати відповідному контролюючому органу декларацію за останній базовий податковий (звітний) період, в якій відображаються виключно доходи від проведення підприємницької діяльності.

В свою чергу, зняття з обліку платників єдиного внеску фізичних осіб - підприємців здійснюється відповідно до Порядку обліку платників єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та Положення про реєстр страхувальників затвердженого наказом Мінфіну від 24.11.2014 №1162 (далі - Порядок №1162).

Згідно з п.6 р.ІV Порядку №1162 після надходження від державного реєстратора відомостей про проведення державної реєстрації припинення юридичної особи або повідомлення про закриття відокремленого підрозділу із зазначенням номера та дати внесення відповідного запису до Єдиного державного реєстру, контролюючий орган знімає платника єдиного внеску з обліку та вносить відповідні записи до реєстру страхувальників із зазначенням дати та підстави зняття з обліку. Дата зняття з обліку відповідає даті закриття інтегрованої картки платника єдиного внеску або даті отримання від державного реєстратора відомостей про проведення державної реєстрації припинення юридичної особи у разі, якщо на дату отримання таких відомостей закрито інтегровану картку такого платника.

Звертаємо увагу суду на те, що відповідно до п.20.1.37 п.20.1 ст.20 Податкового кодексу України звертатися до суду щодо припинення юридичної особи та припинення фізичною особою-підприємцем підприємницької діяльності є правом, а не обов`язком контролюючого органу.

Фізична особа-підприємець вважається платником єдиного соціального внеску до моменту зняття її з обліку платника податків. До цього моменту особа зобов`язана виконувати всі дії передбачені ч.2 ст.6 ЗУ «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі Закон N02464).

Відповідно до абз.7 ч.І ст. 5 Закону №2464 зняття з обліку платників єдиного внеску, (фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування) здійснюється органами доходів і зборів на підставі відомостей з реєстраційної картки, наданих державним реєстратором, платників єдиного внеску - фізичних осіб - підприємців, - на підставі відомостей з реєстраційної картки, наданих державним реєстратором, після проведення передбачених законодавством перевірок платників та проведення остаточного розрахунку.

У разі державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця її останнім звітним періодом є період з дня закінчення попереднього звітного періоду до дня державної реєстрації припинення підприємницької діяльності такої фізичної особи (ч.8 ст.9 Закону №2464).

Оскільки, платником не виконувалось жодних дій передбачених чинним законодавством, в тому числі подання звітності та нарахування ЄСВ самостійно, - то Головним управлінням ДФС у Тернопільській області, відповідно до ст.25 Закону №2464 та на підставі інформаційної системи органів доходів і зборів було сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-2051-50 від 11.02.2019 р.

Отже, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 зареєстрований, як фізична особа-підприємець. Жодних дій по припиненню підприємницької діяльності та зняття з обліку в контролюючому органі позивачем не вчинялось. Вищезазначене підтверджується й відповіддю державного реєстратора Заліщицької державної адміністрації, яким надано копію реєстраційної картки суб`єкта підприємницької діяльності - ОСОБА_1 , в якій відсутні відомості про припинення підприємницької діяльності.

Враховуючи встановлені судом обставини справи, досліджені в судовому засіданні докази, норми законодавства України, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є необґрунтованими, доказів, які б спростовували правомірність дій відповідача позивачем не представлено, а судом таких доказів не здобуто, в зв`язку з чим суд приходить до переконання, що в задоволенні позову слід відмовити.

Відповідно до ст. 139 КАС України судові витрати відшкодуванню не підлягають.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) до Головного управління Державної фіскальної служби Тернопільської області (вул. Білецька 1, м. Тернопіль, 46003, ) про визнання протиправною та скасування вимоги №Ф-2051-50 від 11 лютого 2019 р. та зобов`язання вчинити дії - відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 24 липня 2019 року.

Головуючий суддя Подлісна І.М.