Справа № 400/1676/19
Суддя: Лісовська Н. В.
Дата ухвалення: 2019-07-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 липня 2019 р. № 400/1676/19
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Лісовської Н.В., розглянувши в письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом:ОСОБА_1 , АДРЕСА_1

до відповідача:Територіального управління Державної судової адміністрації України в Миколаївській області, вул. Фалеєвська, 14, м. Миколаїв, 54001

про:визнання дій протиправними, стягнення суддівської винагороди за березень 2019 р. у сумі 40536,00 грн.,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Миколаївській області про визнання протиправним нарахування і виплати суддівської винагороди за березень 2019 р. із застосуванням розміру посадового окладу 28815,00 грн та стягнення на користь позивача 40536,00 грн недоплаченої суддівської винагороди за березень 2019 р.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що працює на посаді судді, кваліфікаційне оцінювання не проходив. За березень 2019 р. відповідачем нараховано та виплачено суддівську винагороду із застосуванням посадового окладу, меншого, ніж встановлено ч. 3 ст. 133 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", що є порушенням права позивача на оплату праці.

Відповідач не скористався своїм правом на подачу відзиву. Про дату, час і місце розгляду справи повідомлений повісткою від 12.06.2019 р., яку отримав 19.06.2019 р.

За клопотанням позивача справу розглянуто в письмовому провадженні.

З`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дослідивши матеріали, що містяться у справі, суд встановив наступне:

Позивач працює на посаді судді Ленінського районного суду м. Миколаєва, кваліфікаційне оцінювання не проходив.

Суддівська винагорода за березень 2019 р. нарахована позивачу з розрахунку посадового окладу судді місцевого суду - 28815,00 грн (15 прожиткових мінімумів для працездатних осіб), що підтверджується розрахунковим листом (а. с. 6).

Спірні правовідносини регулюються Конституцією України, Законом України "Про судоустрій і статус суддів" № 2453 (втратив чинність частково) та Законом України "Про судоустрій і статус суддів" № 1402 (чинний), які визначають організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд.

Положеннями ч. 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 130 Конституції України держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів. У Державному бюджеті України окремо визначаються видатки на утримання судів з урахуванням пропозицій Вищої ради правосуддя. Розмір винагороди судді встановлюється законом про судоустрій.

Суддівська винагорода регулюється Законом України "Про судоустрій і статус суддів" № 1402 (ст. 135). До проходження кваліфікаційного оцінювання суддя отримує суддівську винагороду, визначену відповідно до положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів" № 2453 (п. 23 Прикінцевих та перехідних положень).

Частиною 3 ст. 133 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" № 2453 передбачено, що посадовий оклад судді місцевого суду встановлюється в розмірі 10 мінімальних заробітних плат.

Положення ч. 3 ст. 133 у наведеній редакції визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), згідно з рішенням Конституційного Суду України від 04.12.2018 р. № 11-р/2018. Це положення підлягає застосуванню у його первинній редакції, а саме: "посадовий оклад судді місцевого суду встановлюється у розмірі 15 мінімальних заробітних плат, визначених законом, що запроваджується поетапно: з 1 січня 2011 року - 6 мінімальних заробітних плат; з 1 січня 2012 року - 8 мінімальних заробітних плат; з 1 січня 2013 року - 10 мінімальних заробітних плат; з 1 січня 2014 року - 12 мінімальних заробітних плат; з 1 січня 2015 року - 15 мінімальних заробітних плат".

Положення ч. 3, 10 ст. 133 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" № 2453 у редакції Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд" від 12.02.2015 р. № 192, які визнані неконституційними пунктами 1, 2 резолютивної частини цього рішення, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення. Рішення Конституційного Суду України є обов`язковим, остаточним та таким, що не може бути оскаржено.

Отже, відповідно до вказаного рішення Конституційного Суду України зміна розміру складових суддівської винагороди судді, який працює за відповідною посадою, мала місце саме 04.12.2018 р., та саме з цієї дати настає необхідність у проведенні її перерахунку.

Відповідно до Закону України "Про Державний бюджет України на 2019 рік" прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01.01.2019 р. становить 1921 гривні, а мінімальна заробітна плата становить 4173 гривні.

Як вбачається з матеріалів справи, за березень 2019 р. відповідачем нараховано та виплачено позивачу суддівську винагороду з доплатою за вислугу років у сумі 34578,00 грн із застосуванням розміру посадового окладу 28815,00 грн.

Таким чином, відповідачем протиправно нараховано та виплачено позивачу суддівську винагороду за березень 2019 р. із застосуванням розміру посадового окладу 28815,00 грн.

Щодо позовної вимоги про стягнення на користь позивача 40536,00 грн недоплаченої суддівської винагороди за березень 2019 р., суд виходить з того, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення (постанова Верховного Суду України від 16.09.2015 р. у справі № 826/4418/14).

Європейський суд з прав людини у п. 50 рішення по справі "Чуйкіна проти України" констатував: "Суд нагадує, що процесуальні гарантії, викладені у статті 6 Конвенції, забезпечують кожному право звертатися до суду з позовом щодо своїх цивільних прав та обов`язків. Таким чином стаття 6 Конвенції втілює "право на суд", в якому право на доступ до суду, тобто право ініціювати в судах провадження з цивільних питань становить один з його аспектів. Крім того, порушення судового провадження саме по собі не задовольняє усіх вимог пункту 1 статті 6 Конвенції. Ціль Конвенції гарантувати права, які є практичними та ефективними, а не теоретичними або ілюзорними. Право на доступ до суду включає в себе не лише право ініціювати провадження, а й право отримати "вирішення" спору судом. Воно було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави дозволяла особі подати до суду цивільний позов без гарантії того, що справу буде вирішено остаточним рішенням в судовому провадженні. Для пункту 1 статті 6 Конвенції було б неможливо детально описувати процесуальні гарантії, які надаються сторонам у судовому процесі провадженні, яке є справедливим, публічним та швидким, не гарантувавши сторонам того, що їхні цивільні спори будуть остаточно вирішені".

Оскільки відповідач систематично порушує права позивача та тривалий час не виконує рішення судів зобов`язального характеру, прийняті на користь позивача, суд приходить до висновку, що задоволення позовної вимоги у спосіб стягнення недоплаченої суддівської винагороди за березень 2019 р. є належним способом захисту порушеного права позивача, оскільки вказане є дотриманням судом гарантії, що спір між сторонами буде остаточно вирішений.

Перевіривши розрахунки позивача, суд дійшов висновку, що сума недоплаченої позивачу суддівської винагороди за березень 2019 р. становить 40536,00 грн.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач не довів правомірності оскаржуваних дій, що є підставою для задоволення позову.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 371 КАС України негайно виконуються рішення суду про: присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць.

Судові витрати по справі відсутні.

Керуючись ст. 2, 19, 241, 244, 242-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Миколаївській області (вул. Фалєєвська, 14, м. Миколаїв, 54001, ідентифікаційний код 26299835) про визнання протиправним нарахування і виплати суддівської винагороди за березень 2019 р. із застосуванням розміру посадового окладу 28815,00 грн та стягнення на користь позивача 40536,00 грн недоплаченої суддівської винагороди за березень 2019 р. - задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним нарахування та виплату ОСОБА_1 суддівської винагороди за березень 2019 р. із застосуванням розміру посадового окладу 28815,00 грн.

3. Стягнути з Територіального управління Державної судової адміністрації України в Миколаївській області (вул. Фалєєвська, 14, м. Миколаїв, 54001, ідентифікаційний код 26299835) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) недоплачену суддівську винагороду за березень 2019 р. у сумі 40536,00 грн (сорок тисяч п`ятсот тридцять шість грн 00 коп.).

4. Рішення в частині стягнення суддівської винагороди за березень 2019 р. підлягає негайному виконанню.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду через Миколаївський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Дата складення повного судового рішення 23.07.2019 р.

Суддя Н.В. Лісовська