Справа № 440/1663/19
Суддя: А.О. Чеснокова
Дата ухвалення: 2019-07-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2019 рокум. ПолтаваСправа № 440/1663/19

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Чеснокової А.О.,

за участю:

секретаря судового засідання - Безеги А.А.,

представника позивача - Тимошенко А.О.,

представника відповідача - Тур Н.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ФЛАММА" до Головного управління ДФС у Полтавській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень

В С Т А Н О В И В:

10 травня 2019 року ТОВ "ФЛАММА" звернулось до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління ДФС у Полтавській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 18 березня 2019 року № , № , № , № .

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що контролюючий орган протиправно ставить йому у вину здійснення "безтоварних" господарських операцій з ТОВ "Бізнес Брок Транс", ТОВ "Луксор Буд", ТОВ "Металопласт Експрес", ТОВ "ЮБС Сервіс" та ФОП ОСОБА_2 , оскільки фактично вищевказані операції носили реальний характер, викликаючи зміни в структурі активів позивача, підтверджені документами первинного бухгалтерського обліку, а тому включення позивачем зазначених операцій до свого бухгалтерського обліку та їх врахування під час визначення об`єкта оподаткування податком на прибуток ґрунтується на вимогах Податкового кодексу України. При цьому, контролюючий орган констатував, що безтоварність вищевказаних господарських операцій фактично сформувала надлишок продукції, суми доходу від реалізації якої належить оподатковувати податком на прибуток як безповоротну фінансову допомогу. Крім того, Головне управління ДФС у Полтавській області дійшло хибних висновків щодо того, що ТОВ "ФЛАММА" допущено реалізацію послуг з переробки парафінової сировини за ціною, нижчою за її собівартість, а відтак під час визначення бази оподаткування податком на додану вартість належить застосовувати показник звичайних цін.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 13 травня 2019 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження, визначено дату та час проведення підготовчого судового засідання.

29 травня 2019 року судом одержано відзив контролюючого органа на позов, у яких представник відповідача просив відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що в ході проведення документальної планової виїзної перевірки Головне управління ДФС у Полтавській області дійшло висновку про наявність ознак фіктивності господарських правовідносин позивача з його контрагентами, що зумовило формування надлишку продукції, суми доходу від подальшої реалізації якої належить оподатковувати податком на прибуток як безповоротну фінансову допомогу. Крім того, в результаті допущення позивачем реалізації послуг з переробки парафінової сировини за ціною, нижчою за її собівартість, відбулось заниження бази оподаткування податком на додану вартість; у цьому випадку під час визначення бази оподаткування податком на додану вартість платник мав застосовувати показник звичайних цін /т. ІІ а.с. 83-92/.

У відповіді на відзив від 07 червня 2019 року представник позивача заперечував наявність у господарській діяльності ТОВ "ФЛАММА" "безтоварних" господарських операцій, що у свою чергу спростовує доводи відповідача про утворення надлишків продукції, суми доходу від подальшої реалізації якої належить оподатковувати податком на прибуток як безповоротну фінансову допомогу. Так само, представник позивача не визнав обґрунтованими твердження контролюючого органа про допущення ТОВ "ФЛАММА" реалізації послуг з переробки парафінової сировини за ціною, нижчою за її собівартість, а відтак вважає, що заниження бази оподаткування податком на додану вартість не мало місця в господарській діяльності позивача, а тому застосовувати показник звичайних цін під час визначення бази оподаткування податком на додану вартість наданих послуг немає необхідності /т. ІІ а.с. 171-176/.

18 червня 2019 року до суду надійшли заперечення Головного управління ДФС у Полтавській області, в яких представник відповідача наполягає на обґрунтованості висновків акта перевірки та правомірності спірних податкових повідомлень-рішень /т. ІІ а.с. 213-222/.

Ухвалою від 19 червня 2019 року, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, підготовче судове засідання закрито, справу призначено до розгляду по суті /т. ІІ а.с. 249/.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував, наполягав на відмові у задоволенні позовних вимог.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі факти та відповідні до них правовідносини.

ТОВ "ФЛАММА" () зареєстроване як юридична особа 26 грудня 2000 року за № 0000911 та є платником податку на додану вартість; позивач здійснює свою господарську діяльність, зокрема, у сфері виробництва продуктів нафтоперероблення /т. ІІ а.с. 38-40/.

З 26 грудня 2018 року по 24 січня 2019 року Головним управлінням ДФС у Полтавській області проведено документальну планову виїзну перевірку ТОВ "ФЛАММА" з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01 липня 2016 року по 30 вересня 2018 року, валютного законодавства за період з 01 липня 2016 року по 30 вересня 2018 року, з питань єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01 липня 2016 року по 30 вересня 2018 року, за наслідками якої складено акт перевірки № 185/16-31-14-01-10/31273238 від 14 лютого 2019 року /т. І а.с. 26-60/.

Перевіркою встановлено порушення позивачем вимог:

підпункту 14.1.257 пункту 14.1 статті 14, пункту 44.1. статті 44, підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на прибуток на 146708,00 грн., в тому числі за IV квартал 2017 року на суму 146708,00 грн. та завищено від`ємне значення об`єкта оподаткування податком на прибуток на 3649607,00 грн., в тому числі за ІІІ квартал 2018 року на 3649607,00 грн.;

підпунктів 14.1.36, 14.1.219, 14.1.231 пункту 14.1 статті 14, пункту 188.1 статті 188, пунктів 198.3, 198.5 статті 198 Податкового кодексу України, що стало наслідком заниження податку на додану вартість на 440996,00 грн., в тому числі: за листопад 2016 року - на 2171,00 грн., за грудень 2016 року - на 338983,00 грн., за січень 2017 року - на 48182,00 грн., за лютий 2017 року - на 15602,00 грн., за березень 2017 року - на 4760,00 грн., за травень 2017 року - на 5736,00 грн., за червень 2017 року на 15697,00 грн., за липень 2017 року - на 9865,00 грн.; а також призвело до завищення від`ємного значення між сумою податкових зобов`язань та податкового кредиту на 736936,00 грн., в тому числі за вересень 2018 року на 736936,00 грн.

26 лютого 2019 року позивачем до ДФС України подано заперечення на акт перевірки № 185/16-31-14-01-10/31273238 від 14 лютого 2019 року /т. І а.с. 90-96/, за наслідками розгляду якого вищий контролюючий орган відхилив заперечення платника на акт перевірки № 32 від 26 лютого 2019 року, а висновки акта перевірки визнав правомірними /т. І а.с. 97-100/.

На підставі акта перевірки № 185/16-31-14-01-10/31273238 від 18 лютого 2019 року Головним управлінням ДФС у Полтавській області 14 березня 2019 року прийнято податкові повідомлення-рішення:

№ про збільшення суми грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість на 440996,00 грн. та про застосування штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 110249,00 грн. /т. І а.с. 17-18/;

№ про зменшення розміру від`ємного значення суми податку на додану вартість на 736936,00 грн. /т. І а.с. 21-22/

№ про збільшення суми грошового зобов`язання за платежем податок на прибуток приватних підприємств на 146708,00 грн. та про застосування штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 36677,00 грн. /т. І а.с. 19-20/;

№ про зменшення суми від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток на 3649607,00 грн. /т. І а.с. 23-24/.

Позивач, не погодившись із зазначеними податковими повідомленнями-рішеннями, оскаржив їх до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд виходить з того, що предметом доказування в даній категорії спорів є реальність господарських операцій; добросовісність дій платника податку, яка полягає у відповідності вчинених ним дій господарській меті, а також реальність усіх даних, наведених у первинних документах. При цьому, наслідки в податковому обліку платника податків створюють лише реально вчинені господарські операції, тобто такі, що пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника, та відповідають змісту, укладених платником податку договорів. Крім того, з`ясуванню в межах розгляду цієї справи підлягає питання чи мало місце в господарській діяльності позивача виконання робіт/надання послуг за цінами, нижчими за їх собівартість, а також обґрунтованість застосування контролюючим органом до ТОВ "ФЛАММА" правових наслідків виконання робіт/надання послуг за цінами, нижчими за їх собівартість, під час визначення об`єкта оподаткування податком на додану вартість.

Щодо правомірності винесення податкових повідомлень-рішень від 14 березня 2019 року № (про збільшення суми грошового зобов`язання за платежем податок на прибуток приватних підприємств на 146708,00 грн. та про застосування штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 36677,00 грн.) та № (про зменшення суми від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток на 3649607,00 грн.), суд зазначає наступне.

Як встановлено судом, підставою для винесення вищевказаних податкових повідомлень-рішень став висновок контролюючого органа про здійснення позивачем "безтоварних" господарських операцій з ТОВ "Бізнес Брок Транс", ТОВ "Луксор Буд", ТОВ "Металопласт Експрес", ТОВ "ЮБС Сервіс" та ФОП ОСОБА_2 , які фактично не викликали змін у структурі активів позивача, не підтверджені документами первинного бухгалтерського обліку, а тому включення ТОВ "ФЛАММА" зазначених операцій до свого бухгалтерського обліку та їх врахування під час визначення об`єкта оподаткування податком на прибуток не ґрунтується на вимогах Податкового кодексу України. При цьому, результатом вищевказаних господарських операцій стало формування об`ємів продукції, сума доходу від реалізації яких підлягає оподатковуванню податком на прибуток як безповоротна фінансова допомога.

За змістом статті 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію.

Відтак, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції.

Згідно вимог статті 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.

Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

За приписами пункту 44.1 статті 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Згідно вимог підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього Кодексу.

Зі змісту акта перевірки № 185/16-31-14-01-10/31273238 від 18 лютого 2019 року випливає, що контролюючий орган ставить під сумнів реальність здійснення господарських операцій позивача з продажу товару ТОВ "Бізнес Брок Транс", ТОВ "Луксор Буд", ТОВ "Металопласт Експрес", ТОВ "ЮБС Сервіс" та ФОП ОСОБА_2 . На переконання відповідача, позивач штучно сформував залишки товару, який у подальшому реалізовано у другому півріччі 2016 року та ІІІ кварталі 2018 року невстановленим особам. Відтак, кошти, що надійшли позивачу в якості оплати такого товару мають статус безповоротної фінансової допомоги, а тому мають враховуватись при обчисленні об`єкта оподатковування з податку на прибуток.

Із матеріалів справи судом встановлено, що між позивачем та ТОВ "Бізнес Брок Транс" укладено договір поставки № 03/12/15 від 03 грудня 2015 року, за умовами якого ТОВ "ФЛАММА" (Постачальник) зобов`язується протягом строку дії цього договору поставляти ТОВ "Бізнес Брок Транс" (Покупцеві) парафінову продукцію, у тому числі парафін нафтовий, петролатум, віск захисний, гач тощо, а Покупець зобов`язується приймати продукцію та сплачувати її вартість на умовах, що передбачені цим Договором. Пунктом 2 Договору передбачено, що поставка продукції здійснюється партіями відповідно до наданих покупцем письмових заявок. Відпуск продукції здійснюється за цінами, що діють у Постачальника на дату отримання заявки. Положеннями пункту 2.3 вищевказаного договору передбачено, що розрахунки за продукцію Покупець здійснює в безготівковому порядку в національній валюті України шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Постачальника в розмірі 100% попередньої оплати від загальної вартості партії продукції на умовах, визначених у Специфікаціях/додаткових угодах, з обов`язковим посиланням на договір поставки. За умовами пункту 3.1 названого Договору поставка здійснюється на умовах ЕWХ (франко-завод): Полтавська область, м. Кременчук, вул. Свіштовська, 3, якщо сторонами не було досягнуто іншого базису поставки у Специфікації/додатковій угоді /т. І а.с. 196-198/.

Аналогічні за змістом договори були укладені позивачем із ТОВ "Луксор Буд" (договір поставки № 10/04/16 від 10 квітня 2016 року) /т. І а.с. 222-224/, ТОВ "Металопласт Експрес" (договір поставки № 08/02/16 від 08 лютого 2016 року) /т. І а.с. 216-218/, ТОВ "ЮБС Сервіс" (договір поставки № 12/02/18 від 12 лютого 2018 року) /т. І а.с. 205-207/ та ФОП ОСОБА_2 (договір поставки № 10/10/16 від 10 жовтня 2016 року) /т. І а.с. 211-213/.

Слід зауважити, що додатково між позивачем (Замовник) та ТОВ "Бізнес Брок Транс" (Перевізник) 10 серпня 2015 року укладено договір № 23.08.15. щодо перевезення вантажів по території України /т. ІІ а.с. 186-188/. За умовами цього Договору Перевізник бере на себе зобов`язання доставити автомобільним транспортом довірений йому Замовником вантаж (згідно з транспортною накладною) з місця відправлення до пункту призначення і видати вантаж уповноваженій на одержання вантажу особі (Вантажоодержувачу), а Замовник бере на себе зобов`язання оплатити перевезення вантажу. Згідно умов пункту 1.4 вказаного Договору дата відправлення вантажу, строк його доставки, маршрут, місце навантаження та розвантаження, назва вантажу, вага на один автомобіль, спосіб навантаження, кількість машин, дата навантаження, вартість вантажу, контактна особа при навантаженні, контактна особи при розвантаженні, дані про водія та марку автомобіля вказуються у Заявці до Договору, що є невід`ємною його частиною. Матеріалами справи підтверджено, що на виконання умов Договору від 10 серпня 2015 року № 23.08.15 позивачем складено та подано ТОВ "Бізнес Брок Транс" заявки на перевезення вантажів /т. ІІ а.с. 189-191/.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що контрагенти позивача упродовж 2015-2018 років з метою придбання парафінової продукції подавали ТОВ "ФЛАММА" відповідні Специфікації /т. І а.с. 179, 181, 183, 185, 187, 189-195, 203-204, 210, 220-221/.

На підставі видаткових накладних на відпуск матеріалів та довіреностей на право отримання ТМЦ /т. І а.с. 102-103, 105, 107-108, 110-111, 113-114, 116-138/ позивач надав ТОВ "Бізнес Брок Транс", ТОВ "Луксор Буд", ТОВ "Металопласт Експрес", ТОВ "ЮБС Сервіс" та ФОП ОСОБА_2 попередньо замовлений та оплачений безготівковим шляхом /т. І а.с. 233, 236, 239, 242, 245, 250, т. ІІ а.с. 3, 6, 9, 12, 15, 18, 21, 24, 27/ товар.

Дослідивши вказані первинні документи, складені для документального оформлення господарських операцій з придбання ТОВ "Бізнес Брок Транс", ТОВ "Луксор Буд", ТОВ "Металопласт Експрес", ТОВ "ЮБС Сервіс" та ФОП ОСОБА_2 у позивача ТМЦ, суд не має підстав для визнання їх такими, що не відповідають вимогам оформлення первинних документів бухгалтерської та податкової звітності.

На виконання вимог пункту 201.1 статті 201 Податкового кодексу України ТОВ "ФЛАММА" сформовано податкові накладні, які в установленому Податковим кодексом України порядку зареєстровано в єдиному реєстрі податкових накладних /т. І а.с. 234-235, 237-238, 240-241, 243-244, 246-249, т. ІІ а.с. 1-2, 4-5, 7-8, 10-11, 13-14, 16-17, 19-20, 22-23, 25-26, 28-29/.

Зауваження відповідача щодо змісту та форми податкових накладних в акті перевірки та відзиві на позов відсутні.

У своєму відзиві Головне управління ДФС у Полтавській області вказує на недостатність у ТОВ "Бізнес Брок Транс" запасів, трудових ресурсів, основних засобів, складських приміщень. Первинні документи (видаткові накладні), оформлені на виконання договору поставки з ТОВ "ФЛАММА" містять окремі недоліки, докази транспортування відвантаженого ТОВ "Бізнес Брок Транс" товару у позивача відсутні; співставлення обсягів придбання ТОВ "Бізнес Брок Транс" петролатуму та парафіну не відповідають кількості його реалізації зазначеним підприємством, що стало підставою для віднесення господарських операцій позивача з таким контрагентом до непідтверджених.

Так само, контролюючий орган вказує, що у ФОП ОСОБА_2 не має достатньої кількості запасів, трудових ресурсів, основних засобів, складських приміщень з огляду на що вважає господарські операції позивача з таким контрагентом непідтвердженими.

Врахувавши, що контрагент позивача ТОВ "ЮБС Сервіс" не має достатньої кількості запасів, трудових ресурсів, основних засобів, складських приміщень; первинні документи, оформлені на виконання договору поставки з ТОВ "ФЛАММА" містять окремі недоліки, докази транспортування відвантаженого контрагенту позивача товару у позивача відсутні; в охопленому перевіркою періоді ТОВ "ЮБС Сервіс" реалізовував будівельні матеріали, надавав юридичні та інші послуги, що не відповідає номенклатурі придбаних та реалізованих товарів, відповідач дійшов висновку, що господарські операції позивача з таким контрагентом непідтвердженими.

Висновок про непідтвердженість господарських операцій позивача з ТОВ "Металопласт Експрес" ґрунтується на відомостях контролюючого органа про неподання зазначеним суб`єктом податкової звітності, недостатню кількість у зазначеного суб`єкта господарювання запасів, трудових ресурсів, основних засобів, складських приміщень; докази транспортування придбаного товару у позивача відсутні; відомості про подальший рух придбаного у позивача парафіну свідчать про те, що ланцюг його постачання перервався після реалізації ТОВ "Металопласт Експрес" своєму контрагенту - ТОВ "Сройторг ЮА".

У свою чергу висновок про непідтвердженість господарських операцій позивача з ТОВ "Луксор Буд" ґрунтується на відомостях контролюючого органа про неподання зазначеним суб`єктом податкової звітності, недостатню кількість у зазначеного суб`єкта господарювання запасів, трудових ресурсів, основних засобів, складських приміщень; Первинні документи, оформлені на виконання договору поставки з ТОВ "ФЛАММА" містять окремі недоліки, докази транспортування відвантаженого ТОВ "Луксор Буд" товару у позивача відсутні.

Відхиляючи твердження відповідача про недостатність у контрагентів позивача трудових ресурсів для здійснення господарської діяльності які базуються на підставі відомостей про нарахування заробітної плати застрахованим особам, оскільки відповідачем не надано жодних доказів проведення зустрічної звірки з ТОВ "Бізнес Брок Транс", ТОВ "Луксор Буд", ТОВ "Металопласт Експрес", ТОВ "ЮБС Сервіс" та ФОП ОСОБА_2 та дослідження первинних документів, які б підтверджували реальний обсяг фізичного навантаження на працівників, реальну, а не ймовірну, кількість відпрацьованих ними робочих днів та не досліджено чи залучались зазначеними суб`єктами господарювання додаткові трудові ресурси, в тому числі на підставі цивільно-правових договорів.

Доводи контролюючого органа про відсутність у ТОВ "Бізнес Брок Транс", ТОВ "Луксор Буд", ТОВ "Металопласт Експрес", ТОВ "ЮБС Сервіс" та ФОП ОСОБА_2 матеріальних ресурсів визнаються судом необґрунтованими, оскільки зазначене питання відповідачем детально не досліджувалось та базуються виключно на відомостях фінансових звітів зазначених суб`єктів, а відтак, питання щодо можливості використання у своїй господарській діяльності активів, залучених на умовах оренди, тощо, Головним управлінням ДФС у Полтавській області не вивчалось.

Спростовуючи посилання контролюючого органа на наявність у видаткових накладних, складених на ім`я ТОВ "ЮБС Сервіс" та ТОВ "Луксор Буд" недоліків щодо зазначення прізвища, ім`я та по батькові особи, уповноваженої на отримання ТМЦ, суд виходить з того, що зазначені недоліки є неістотними та не спотворюють змісту здійсненої господарської операції. Згідно частиною другою статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" передбачено, що неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо.Як пояснив в судовому засіданні представник позивача, в даних накладних зазначені відомості особи, яка отримувала товар з посиланням на номер та дату доручення, а також прізвище особи, на яку було виписано доручення та яка мала право на отримання товару. До суду надані копії довіреностей на отримання ТМЦ.

Посилання контролюючого органу на факт отримання згідно довіреностей ТМЦ іншими особами, ніж ті, які зазначені директорами контрагентів в ІС "Податковий блок" спростовуються Витягами з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань /т.2 а.с. 235-248/.

На переконання суду, відповідач протиправно ставить у вину ТОВ "ФЛАММА" відсутність ТТН, складних його контрагентами на підтвердження факту перевезення придбаного товару, оскільки умови договорів поставки з ТОВ "Бізнес Брок Транс", ТОВ "Луксор Буд", ТОВ "Металопласт Експрес", ТОВ "ЮБС Сервіс" та ФОП ОСОБА_2 передбачають самовивіз продукції ТОВ "ФЛАММА" з його юридичної адреси, а тому позивач звільняється від необхідності вирішувати будь-які питання щодо її транспортування, а відтак, - і від обов`язку складати, зберігати товарно-транспортні та товаросупровідні документи на реалізований товар.

Відповідачем не надано доказів та не зазначено обставин, які б ставили під сумнів фактичне здійснення спірних господарських операцій. Зокрема, не надано доказів, що підтверджували б невідповідність змісту угод дійсним намірам сторін щодо набуття цивільних прав і обов`язків чи свідчили про намір сторін ухилитися від оподаткування доходів, отриманих внаслідок виконання договорів або приховування дійсного об`єкта оподаткування, зменшення бази оподаткування, створення штучних підстав для незаконного відшкодування сум сплачених податків за рахунок коштів бюджету, отримання незаконних пільг з оподаткування тощо.

Відповідно до статті 61 Конституції України юридична відповідальність має індивідуальний характер. Кожен платник податку несе самостійну відповідальність за порушення правил ведення податкового обліку. Зазначена відповідальність стосується кожного окремого платника податку і не може автоматично поширюватися на третіх осіб, у тому числі на його контрагентів.

Наявні у справі документи не містять жодних доказів наявності між позивачем та його контрагентами взаємоузгоджених зловмисних дій, спрямованих на порушення існуючого в Державі суспільного ладу або моральних засад.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що господарські операції позивача з ТОВ "Бізнес Брок Транс", ТОВ "Луксор Буд", ТОВ "Металопласт Експрес", ТОВ "ЮБС Сервіс" та ФОП ОСОБА_2 в охопленому перевіркою періоді мали реальний характер, викликаючи зміни в структурі активів позивача, підтверджені документами первинного бухгалтерського обліку, а висновок контролюючого органа про "безтоварність" вказаних операцій, результатом яких нібито стало штучне формування залишків товару, які в подальшому (у другому півріччі 2016 року та ІІІ кварталі 2018 року) позивачем реалізовано невстановленим особам, є хибним, ґрунтується на недостовірній інформації та припущеннях уповноважених на здійснення документальної планової виїзної перевірки осіб. Так, суд зауважує, що акт перевірки не містить ні відомостей щодо обсягу штучно сформованих залишків товару, ні алгоритму визначення розміру суми отриманої позивачем від його реалізації, ні відомостей щодо точних дат реалізації таких ТМЦ, ні інформації щодо кола осіб, яким такий товар реалізовано ТОВ "ФЛАММА".

За викладених обставин, суд спростовує висновок Головного управління ДФС у Полтавській області про те, що позивач отримав кошти від реалізації штучно сформованих залишків товару, та що такі кошти мають статус безповоротної фінансової допомоги, а тому мають враховуватись при обчисленні об`єкта оподатковування з податку на прибуток.

Таким чином, висновки контролюючого органу щодо отримання ТОВ "ФЛАММА" безповоротної фінансової допомоги, яка має враховуватись під час обчислення об`єкта оподатковування з податку на прибуток є необґрунтованим.

Щодо правомірності винесення податкових повідомлень-рішень від 14 березня 2019 року № (про збільшення суми грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість на 440996,00 грн. та про застосування штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 110249,00 грн., а також № про зменшення розміру від`ємного значення суми податку на додану вартість на 736936,00 грн.), суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що підставою для винесення вищевказаних податкових повідомлень-рішень став висновок Головного управління ДФС у Полтавській області про те, що в охопленому перевіркою періоді в господарській діяльності позивача мало місце виконання робіт/надання послуг за цінами, нижчими за їх собівартість. На переконання відповідача, під час визначення об`єкта оподаткування податком на додану вартість результатів таких господарських операцій позивач мав застосовувати показних звичайних, а не фактичних цін. Відтак, на переконання контролюючого органа, в охопленому перевіркою періоді позивачем було допущено заниження об`єкта оподаткування податком на додану вартість.

Між ТОВ "ФЛАММА" (Підрядник) та ТОВ "Лукойл Лубрикантс Україна" (Замовник) укладено договори № 16/06/30-1 від 30 червня 2016 року, № 17/06/30-1 від 30 червня 2016 року, № 18/09/03-1 від 03 вересня 2018 року щодо переробки парфінової сировини /т. ІІІ а.с. 2-5,14-17, 19-23/.

За умовами вказаних договорів Підрядник зобов`язується упродовж дії зазначених договорів виконувати роботи з: організації приймання сировини Замовника, що надійшла залізничним транспортом, та доставки її до території Підрядника (вул. Свіштовська, 3, м. Кременчук); вивантаженню (зливу) сировини Замовника - парафінів нафтових твердих, якість якої повинна відповідати вимогам ТУ 38.1011322-90 (изм. 1-2), ГОСТ 23683-89 (изм. 1) із транспортних засобів, наданих Замовником (залізничних вагоно-цистерн); переробці сировини - її гідроочищенню з метою отримання продукції - парафінів нафтових твердих гідроочищених (ТУ У 23.2-14279336.001:2008); організації та забезпеченню відвантаження виготовленої продукції шляхом передачі її Перевізнику. Замовник зобов`язується приймати роботи (послуги) та продукцію, оплачувати вартість виконаних робіт (послуг) та відшкодувати понесені Підрядником витрати у відповідності до умов цього Договору /пункт 1 Договорів/. Пунктом 3 Договорів передбачено, що вартість обумовлених пунктом 1.1 робіт залежить від кількості прийнятої, доставленої, вивантаженої (злитої) і переробленої сировини, а також кількості завантаженої Підрядником продукції в транспортні засоби Замовника, та визначається згідно з розцінками, наведеними в Таблиці № 1.

Зі змісту Таблиці № 1 Договору № 16/06/30-1 від 30 червня 2016 року /т. ІІІ а.с. 4/ встановлено, що роботи з:

- організації приймання сировини Замовника, доставки, вивантаження (зливу), переробленню сировини (її гідроочищення з метою виготовлення продукції) та завантаження продукції в надані Замовником транспортні засоби складає 1800,00 грн. за 1 тону без ПДВ;

- завантаження продукції в надані Замовником залізничні транспортні засоби (вагоно-цистерни) складає 42,00 грн. за 1 тону без ПДВ.

Судом встановлено та не заперечувалось представниками сторін в судовому засіданні, що Додатковою угодою до Договору № 16/06/30-1 від 30 червня 2016 року передбачено, що з 01 квітня 2017 року Таблиця № 1 до пункту 3.1. Договору викладена з урахуванням таких розцінок:

роботи з організації приймання парафіну, доставки, вивантаження (зливу), переробленню сировини (її гідроочищення з метою виготовлення продукції) та завантаження продукції в надані Замовником транспортні засоби складає 3000,00 грн. за 1 тону без ПДВ;

роботи з організації приймання петролатуму, доставки, вивантаження (зливу), зберігання, завантаження його в надані Замовником автомобільні транспортні засоби складає 2000,00 грн. за 1 тону без ПДВ;

роботи з перероблення петролатуму (гідроочищення з метою виготовлення продукції) як в розігрітому стані, так і розфасованого в мішок-тару складає 3600,00 грн. за 1 тону без ПДВ;

роботи з завантаження продукції в надані Замовником залізничні транспортні засоби (вагоно-цистерни) складає 42,00 грн. за 1 тону без ПДВ.

Зі змісту Таблиць № 1 Договору № 17.06./30-1 від 30 червня 2016 року та № 18/09/03-1 від 03 вересня 2018 року /т. ІІІ а.с. /т. ІІІ а.с. 21 зворот/ встановлено, що роботи з:

- організації приймання парафіну, доставки, вивантаження (зливу), переробленню сировини (її гідроочищення з метою виготовлення продукції) та завантаження продукції в надані Замовником транспортні засоби складає 3000,00 грн. за 1 тону без ПДВ;

- організації приймання петролатуму, доставки, вивантаження (зливу), зберігання, завантаження його в надані Замовником автомобільні транспортні засоби складає 2000,00 грн. за 1 тону без ПДВ;

- перероблення петролатуму (гідроочищення з метою виготовлення продукції) як в розігрітому стані, так і розфасованого в мішок-тару складає 3600,00 грн. за 1 тону без ПДВ;

- завантаження продукції в надані Замовником залізничні транспортні засоби (вагоно-цистерни) складає 42,00 грн. за 1 тону без ПДВ.

З аналізу наявної у відповідача податкової інформації Головне управління ДФС у Полтавській області дійшло висновок про те, що позивач упродовж періоду з 01 липня 2016 року по 30 вересня 2018 року реалізовувало продукцію та надавало послуги з переробки сировини за цінами, нижчими за виробничу собівартість, а тому під час визначення об`єкта оподаткування податком на додану вартість результатів таких операцій позивач мав виходити із показників звичайних цін.

Пунктом 198.3 статті 198 Податкового кодексу України передбачено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи); ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Приписами пункту 188.1 статті 188 Податкового кодексу України передбачено, що база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім акцизного податку на реалізацію суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів, збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, що справляється з вартості послуг стільникового рухомого зв`язку, податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб`єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів). При цьому база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг не може бути нижче ціни придбання таких товарів/послуг, база оподаткування операцій з постачання самостійно виготовлених товарів/послуг не може бути нижче звичайних цін, а база оподаткування операцій з постачання необоротних активів не може бути нижче балансової (залишкової) вартості за даними бухгалтерського обліку, що склалася станом на початок звітного (податкового) періоду, протягом якого здійснюються такі операції (у разі відсутності обліку необоротних активів - виходячи із звичайної ціни), за винятком: товарів (послуг), ціни на які підлягають державному регулюванню; газу, який постачається для потреб населення.

У розумінні підпункту 14.1.71 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України звичайна ціна - ціна товарів (робіт, послуг), визначена сторонами договору, якщо інше не встановлено цим Кодексом. Якщо не доведено зворотне, вважається, що така звичайна ціна відповідає рівню ринкових цін. Це визначення не поширюється на операції, що визнаються контрольованими відповідно до статті 39 цього Кодексу.

За визначенням підпункту 14.1.219 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України ринковою ціною є ціна, за якою товари (роботи, послуги) передаються іншому власнику за умови, що продавець бажає передати такі товари (роботи, послуги), а покупець бажає їх отримати на добровільній основі, обидві сторони є взаємно незалежними юридично та фактично, володіють достатньою інформацією про такі товари (роботи, послуги), а також ціни, які склалися на ринку ідентичних (а за їх відсутності - однорідних) товарів (робіт, послуг) у порівняних економічних (комерційних) умовах.

Аналіз викладеного дає підстави стверджувати, що у розумінні Податкового кодексу України звичайною ціною є договірна ціна, якщо не доведене зворотне.

Проаналізувавши відомості акта перевірки, заяв відповідача по суті справи, а також надані представником контролюючого органа в судовому засіданні пояснення, суд дійшов висновку, що під час проведення перевірки та формування своїх висновків Головне управління ДФС у Полтавській області керувалось виключно податковою інформацією та не здійснило встановлення наявності ринку послуг аналогічних наданим ТОВ "ФЛАММА" своєму контрагенту, їх вивчення; жодних заходів з метою встановлення актуальних ринкових цін, їх порівняльного аналізу з цінами, сплаченими ТОВ "Лукойл Лубрикантс Україна" позивачу, в ході здійснення контрольного заходу відповідачем не забезпечено. Вищевказані обставини свідчать про те, що висновки перевірки ґрунтуються на суб`єктивних уявленнях фахівців Головного управління ДФС у Полтавській області, не містять об`єктивної складової та сформовані відповідачем за формального підходу до вивчення фактичних обставин та відсутності будь-яких доказів.

Відтак, контролюючий орган без достатніх на те підстав вважає, що визначена сторонами Договорів № 16/06/30-1 від 30 червня 2016 року, № 17/06/30-1 від 30 червня 2016 року, № 18/09/03-1 від 03 вересня 2018 року ціна реалізації парафіну, петролатуму та переробки парафінової сировини не відповідає рівню звичайних цін.

У зв`язку з цим, суд зазначає, що доводи контролюючого органа, на які останній посилається в обґрунтування своєї позиції щодо необхідності застосування під час визначення об`єкта оподаткування позивача податком на додану вартість, показників звичайних цін є безпідставними.

Окремо суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що жодного розрахунку звичайної ціни, методики її визначення, доказів на підтвердження показників, з урахуванням яких вона визначалась Головним управлінням ДФС у Полтавській області суду відповідачем не надано.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що висновок фіскального органу про порушення позивачем вимог підпункту 14.1.231 пункту 14.1 статті 14, пункту 188.1 статті 188, пунктів 198.1, 198.5 статті 198 Податкового кодексу України здійснено за помилкового розуміння норм діючого на час виникнення спірних відносин законодавства України та фактичних обставин справи.

Отже, заниження податку на додану вартість в охопленому перевіркою періоді на 440996,00 грн.; а також завищення від`ємного значення між сумою податкових зобов`язань та податкового кредиту на 736936,00 грн., в тому числі за вересень 2018 року на 736936,00 грн. не мало місця в господарській діяльності ТОВ "ФЛАММА", а тому податкові повідомлення-рішення від 14 березня 2019 року № та № винесені відповідачем безпідставно.

Відповідно частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Загальними вимогами, які висуваються до актів індивідуальної дії, як актів правозастосування, є їх обґрунтованість та вмотивованість, тобто наведення податковим органом конкретних підстав їх прийняття (фактичних і юридичних), а також переконливих і зрозумілих мотивів їх прийняття.

Невиконання контролюючим органом законодавчо встановлених вимог щодо змісту, форми, обґрунтованості та вмотивованості акта індивідуальної дії призводить до його протиправності.

Аналогічний висновок наведено у постанові Верховного Суду від 23 жовтня 2018 року у справі № 822/1817/18.

Відповідачем у ході судового розгляду справи не доведено наявності достатніх правових підстав для прийняття спірних податкових повідомлень-рішень від 18 березня 2019 року № , № , № , № з урахуванням чого суд дійшов висновку про їх необґрунтованість та протиправність, а також про наявність підстав для їх скасування.

За викладених обставин позов підлягає задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, понесені позивачем витрати зі сплати судового збору в розмірі 19210,00 грн. підлягають стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 2, 3, 6-10, 72-78, 90, 139, 241-246, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ФЛАММА" (вул. Свіштовська, 3, м. Кременчук, Полтавська область, 39610, ) до Головного управління ДФС у Полтавській області (вул. Європейська, 4, м. Полтава, Полтавська область, 36014, ) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Полтавській області від 18 березня 2019 року № .

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Полтавській області від 18 березня 2019 року № .

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Полтавській області від 18 березня 2019 року № .

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Полтавській області від 18 березня 2019 року № .

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Полтавській області (вул. Європейська, 4, м. Полтава, Полтавська область, 36014, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ФЛАММА" (вул. Свіштовська, 3, м. Кременчук, Полтавська область, 39610, ) витрати зі сплати судового збору у розмірі 19 210 (дев`ятнадцять тисяч двісті десять) гривень 00 коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених пунктом 15.5 частини 1 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України в редакції від 03.10.2017 року.

Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 26 липня 2019 року.

СуддяА.О. Чеснокова