Справа № 640/20911/18
Суддя: Земляна Галина Володимирівна
Дата ухвалення: 2019-07-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2019 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - судді Земляної Г.В.

суддів Ісаєнко Ю.А., Лічевецького І.О.

за участю секретаря Такаджі Л.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві

на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 06 березня 2019 року

у справі №640/20911/18 (розглянуту в порядку спрощеного позовного провадження )

за позовом ОСОБА_1

до відповідача Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві

третя особа: Головне управління Державної казначейської служби у місті Києві

про зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И Л А :

У грудні 2018 року ОСОБА_1 (надалі по тексту також - позивач) звернувся до Окружного адміністративного суду з позовом до Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві, за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Головне управління Державної казначейської служби у місті Києві,в якій просить зобов`язати відповідача надати висновок про повернення помилково сплачених грошових коштів у розмірі 22916,67 грн. з відповідного бюджету та подати його для виконання до Головного управління Державної казначейської служби у місті Києві.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що ним помилково сплачено транспортний податок в розмірі 22916,67 грн., однак податковим органом, не зважаючи на звернення позивача, не сформовано та не подано до Головного управління Державної казначейської служби у місті Києві про повернення помилково сплачених коштів.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 06 березня 2019 року позов задоволено. Зобов`язано Державну податкову інспекцію у Шевченківському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві скласти висновок про повернення помилково сплаченого транспортного податку за 2015 рік у розмірі 22916,67 грн. з відповідного бюджету та подати його до Головного управління Державної казначейської служби у місті Києві.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити. В своїй апеляційній скарзі апелянт посилається на незаконність, необґрунтованість та необ`єктивність рішення суду, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що є підставою для скасування судового рішення.

До Шостого апеляційного адміністративного суду від відповідача надійшло клопотання про заміну сторони у справі на Головне управління Державної фіскальної служби міста Києва.

Відповідно до ст. 52 КАС України, у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії адміністративного процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов`язкові для особи, яку він замінив.

Як вбачається із змісту заявленого клопотання, заміну відповідача у справі обґрунтовано неможливістю виконання Державною податковою інспекцією у Шевченківському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві функцій з супроводу судових справ в силу змін внесених до структурно-організаційної діяльності податкових органів.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає за необхідне здійснити процесуальне правонаступництво відповідача у справі з Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління Державної фіскальної служби міста Києва на Головне управління Державної фіскальної служби міста Києва.

Позивачем відзив (заперечення) на апеляційну скаргу подано не було.

В судовому засіданні представник відповідача підтримав вимоги та доводи апеляційної скарги та просив скасувати рішення суду першої інстанції й прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позову у повному обсязі, посилаючись на порушення судом при винесенні рішення норм процесуального та матеріального права.

Позивач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце апеляційного розгляду справи був належним чином повідомлений, про причини неявки суду не повідомив.

Відповідно до положень ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення суду слід залишити без змін, з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції Державною податковою інспекцією у Шевченківському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві прийнято та направлено позивачу податкове повідомлення - рішення №4702-17 від 12 червня 2015 року, за яким позивачу нараховано транспортний податок в розмірі 22619,67грн. за 2015 рік на підставі положень статті 267 Податкового кодексу України.

Суму грошового зобов`язання у розмірі 22619,67 грн., позивачем сплачено у повному обсязі.

При цьому, не погодивши із прийнятим податковим повідомленням-рішенням позивачем оскаржено його у судовому порядку.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва 11 жовтня 2018 року у справі №826/9048/18 адміністративний позов ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення - рішення №4702-17 від 12 червня 2015 року на суму 22916,67 грн. В частині позовних вимог щодо стягнення з Державної податкової інспекції у Шевченківському районі ГУ ДФС у м. Києві грошових коштів у розмірі 22916,67 грн. відмовлено.

Позивачем, 12 червня 2018 року подано до Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві заяву про повернення помилково сплачених коштів, однак, як зазначено у позовній заяві, відповіді на вказану заяву позивачем не отримано.

Вважаючи свої права та охоронювані законом інтереси порушеними, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що податковим органом протиправно відмовлено у поверненні позивачу помилково сплачених коштів.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Помилково та/або надміру сплачені суми грошового зобов`язання підлягають поверненню платнику відповідно до статті 43 Податкового кодексу України та статті 301 Митного кодексу України, крім випадків наявності у такого платника податкового боргу.

У разі наявності у платника податків податкового боргу, повернення помилково та/або надміру сплаченої суми грошового зобов`язання на поточний рахунок такого платника податків в установі банку або шляхом повернення готівковими коштами за чеком, у разі відсутності у платника податків рахунку в банку, проводиться лише після повного погашення такого податкового боргу платником податків.

Обов`язковою умовою для здійснення повернення сум грошового зобов`язання є подання платником податків заяви про таке повернення (крім повернення надміру утриманих (сплачених) сум податку з доходів фізичних осіб, які розраховуються контролюючим органом на підставі поданої платником податків податкової декларації за звітний календарний рік шляхом проведення перерахунку за загальним річним оподатковуваним доходом платника податку) протягом 1095 днів від дня виникнення помилково та/або надміру сплаченої суми.

Платник податків подає заяву про повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань та пені у довільній формі, в якій зазначає напрям перерахування коштів: на поточний рахунок платника податків в установі банку; на погашення грошового зобов`язання та/або податкового боргу з інших платежів, контроль за справлянням яких покладено на контролюючі органи, незалежно від виду бюджету; повернення у готівковій формі коштів за чеком у разі відсутності у платника податків рахунка в банку.

У разі повернення надміру сплачених податкових зобов`язань з податку на додану вартість, зарахованих до бюджету з рахунка платника податку в системі електронного адміністрування податку на додану вартість у порядку, визначеному пунктом 200-1.5 статті 200-1цього Кодексу, такі кошти підлягають поверненню виключно на рахунок платника в системі електронного адміністрування податку на додану вартість, а у разі його відсутності на момент звернення платника податків із заявою на повернення надміру сплачених податкових зобов`язань з податку на додану вартість чи на момент фактичного повернення коштів - шляхом перерахування на поточний рахунок платника податків в установі банку.

Контролюючий орган не пізніше ніж за п`ять робочих днів до закінчення двадцятиденного строку з дня подання платником податків заяви готує висновок про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету та подає його для виконання відповідному органові, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів.

На підставі отриманого висновку орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, протягом п`яти робочих днів здійснює повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань та пені платникам податків у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Контролюючий орган несе відповідальність згідно із законом за несвоєчасність передачі органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів для виконання висновку про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету.

Повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань платникам податків здійснюється з бюджету, у який такі кошти були зараховані.

Аналогічного змісту положення щодо повернення помилково сплачених коштів визначено Порядком повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженим Наказом Міністерства фінансів України 03.09.2013 року №787, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 25 вересня 2013 року за №1650/24182 (надалі - Порядок).

Відповідно до п. 5 Порядку, зокрема, повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету податків, зборів, пені, платежів та інших доходів бюджетів здійснюється за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, а при поверненні судового збору (крім помилково зарахованого) - за ухвалою суду, яка набрала законної сили; подання подається до органу Казначейства за формою, передбаченою нормативно-правовими актами з питань повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету коштів, або в довільній формі на офіційному бланку установи за підписом керівника установи (його заступника відповідно до компетенції), скріпленим гербовою печаткою (у разі наявності) або печаткою з найменуванням та ідентифікаційним кодом установи (у разі наявності), з обов`язковим зазначенням такої інформації: обґрунтування необхідності повернення коштів з бюджету, найменування платника (суб`єкта господарювання), код за ЄДРПОУ (для юридичної особи) або прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи, реєстраційний номер облікової картки платника податків (ідентифікаційний номер) або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та мають відмітку у паспорті), сума платежу, що підлягає поверненню, дата та номер документа на переказ, який підтверджує перерахування коштів до відповідного бюджету.

Яв вбачається з матерів справи, позивачем дійшов висновку, що податковим органом зроблено хибні висновки щодо наявності у позивача обов`язку по сплаті транспортного податку за 2015 року, у зв`язку із чим оскаржено податкове повідомлення-рішення як здійснено нарахування зобов`язання та подано заяву до податкового органу про повернення помилково сплачених коштів.

Позивачем зазначено, що відповіді на заяву від 12.06.2018 року про повернення помилково сплачених коштів відповідачем не надано.

Поряд з цим, податковим органом до відзиву на позов надано копію листа від 10.07.2018 року № 32931/Х/26-15-13-10-22, яким позивачу відмовлено у поверненні сплачених коштів.

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема із копії листа Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві від 10.07.2018 року № 32931/Х/26-15-13-10-22, а також змісту апеляційної скарги, підставою для прийняття рішення про відмову у поверненні помилково сплачених коштів слугувала відсутність на особовому рахунку платника податку з транспортного податку з фізичних осіб помилково та/або надміру сплачених коштів (а.с.25-27).

В обґрунтування апеляційної скарги, апелянт також посилається на ту обставину, що на час звернення позивача із відповідною заявою рішення прийняте Окружним адміністративним судом міста Києва рішення про скасування податкового повідомлення-рішення № 4702-17 від 12.06.2015 року не набрало законної сили.

Колегія суддів не погоджується з такими доводами податкового органу, з огляду на наступне.

Підпунктом 14.1.182. пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України визначено, що помилково сплачені грошові зобов`язання - суми коштів, які на певну дату надійшли до відповідного бюджету від юридичних осіб (їх філій, відділень, інших відокремлених підрозділів, що не мають статусу юридичної особи) або фізичних осіб (які мають статус суб`єктів підприємницької діяльності або не мають такого статусу), що не є платниками таких грошових зобов`язань.

Нормами податкового законодавства, зокрема статтею 43 Податкового кодексу України умовами повернення помилково сплачених коштів є подання платником податків відповідної заяви у встановлений строк та відсутність у такого платника податків податкового боргу.

Відтак, законодавчо не встановлено зв`язку між наявністю у особи права на повернення помилково сплачених коштів з прийняттям судом відповідного рішення.

Платник податку, дійшовши висновку про помилковість зарахування грошових коштів до бюджету вправі звернутись до податкового органу із заявою про повернення таких коштів.

Позивачем дотримано зазначені умови при зверненні із заявою про повернення помилково сплачених коштів, поряд із цим Державною податковою інспекцією у Шевченківському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві протиправно не виконано вимоги діючого законодавства, не складено висновок про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету та не подано його для виконання до органів державної казначейської служби.

Також колегія суддів вважає за необхідне зауважити, що ту обставину , що позивач не являється платником транспортного податку також підтверджується рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 жовтня 2018 року у справі №826/9048/18 адміністративний позов ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві, яким визнано протиправним та скасоване податкове повідомлення - рішення №4702-17 від 12 червня 2015 року про нарахування зобов`язання з транспортного податку за 2015 рік на суму 22916,67 грн.

Відтак, судом першої інстанції вірно встановлено, що позивач не являється суб`єктом справляння транспортного податку, а відтак грошові кошти сплачені відповідно до платіжних доручень № 1284 від 21.07.2015 року в сумі 7 916,67грн. та № 1281 від 21.07.2015 року в сумі 15 000,00грн. є такими, що сплачені помилково та підлягають поверненню.

У зв`язку з викладеним, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо задоволення адміністративного позову.

Оцінюючи наведені апелянтом аргументи, колегія суддів виходить з такого, що всі доводи скаржника, наведені в апеляційній скарзі, були ретельно перевірені та проаналізовані судом першої інстанції, та їм була надана належна правова оцінка.

Однак приймаючи рішення суд першої інстанції дійшов вірного висновку щодо необхідності зобов`язання податкового органу формування та надання до органів казначейства висновку про повернення надмірно та/або помилково сплачених коштів.

Відповідно до пункту другого частини першої статті 315 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, в зв`язку з чим апеляційна скарга залишається без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

На підставі викладеного, керуючись 34, 242, 243, 246, 308, 310, 316, 321,322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві - залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 09 квітня 2019 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: Г.В. Земляна

Судді: Ю.А. Ісаєнко

І.О. Лічевецький

Повний текст постанови виготовлено 25 липня 2019 року.