Справа № 640/2298/19
Суддя: Безименна Наталія Вікторівна
Дата ухвалення: 2019-07-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 640/2298/19 Суддя (судді) першої інстанції: Келеберда В.І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2019 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Безименної Н.В.

суддів Аліменка В.О. та Кучми А.Ю.

за участю секретаря судового засідання Головченко В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Комісії з питань вищого корпусу державної служби в системі правосуддя при Вищій раді правосуддя на ухвалу Окружного адміністративного суду м.Києва від 13 березня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Комісії з питань вищого корпусу державної служби в системі правосуддя при Вищій раді правосуддя, третя особа - ОСОБА_2 про визнання дій та рішень протиправними, скасування рішень та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій,-

ВСТАНОВИЛА:

Позивач звернувся до Окружного адміністративного суду м.Києва з позовом до Комісії з питань вищого корпусу державної служби в системі правосуддя при Вищій раді правосуддя, в якому просив, з урахуванням зміни предмета позову:

- визнати протиправними дії відповідача по виконанню п.4 порядку денного протоколу №1 засідання Комісії від 25 січня 2019 року;

- визнати протиправним та скасувати рішення відповідача по виконанню п.4 порядку денного протоколу №1 засідання Комісії від 25 січня 2019 року;

- визнати протиправним та скасувати рішення, прийняте за результатами розгляду п.9 порядку денного засідання Комісії з питань вищого корпусу державної служби в системі правосуддя, закріплене протоколом №2 від 15 лютого 2019 року, яким вирішено: «визначити переможцем конкурсу на зайняття посади державної служби категорії «А» в системі правосуддя Голови Державної судової адміністрації України Пушкаря Сергія Івановича».

12 березня 2019 року позивач звернувся до суду першої інстанції із заявою про забезпечення позову, в якій просив зупинити дію рішень, прийнятих на засіданні Комісії з питань вищого корпусу державної служби в системі правосуддя від 15 лютого 2019 року та закріплених протоколом №2 від 15 лютого 2019 року.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м.Києва від 13 березня 2019 року задоволено заяву ОСОБА_1 про забезпечення адміністративного позову, зупинено дію рішення Комісії з питань вищого корпусу державної служби в системі правосуддя при Вищій раді правосуддя, прийнятого за результатами розгляду п.9 порядку денного засідання, закріпленого протоколом №2 від 15 лютого 2019 року, яким визначено переможцем конкурсу на посаду Голови Державної судової адміністрації України ОСОБА_2 .

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову. Вимоги апеляційної скарги обґрунтовані тим, що правом на оскарження рішення конкурсної комісії наділений учасник конкурсу, в той час, як позивач не є учасником конкурсу, Комісія жодним чином не допустила порушень прав та інтересів позивача, оскільки не вчиняла відносно нього дій чи бездіяльності та не приймала відповідних рішень в межах своєї компетенції, а сама заява про забезпечення позову фактично обґрунтована протиправністю оскаржуваного протоколу, в той час як правомірність його прийняття підлягає дослідженню під час розгляду справи по суті заявлених позовних вимог і вжиті судом першої інстанції заходи забезпечення позову є вирішенням справи по суті, без ухвалення рішення по справі.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив в відмовити в її задоволенні, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін. Його позиція обґрунтовується тим, що за результатами конкурсу, визначеними Комісією, та на підставі рішення Комісії від 15 лютого 2019 року Вища рада правосуддя зобов`язана прийняти рішення про призначення переможця на посаду Голови ДСА України, таким чином, існує ризик того, що Вищою радою правосуддя буде прийнято протиправне рішення про звільнення позивача та призначення на посаду Голови ДСА України іншої особи, що матиме наслідком порушення трудового права позивача. Отже, у разі не застосування заходів забезпечення позову, виконання рішення у даній справі про визнання протиправними дій та рішень відповідача, буде ускладненим і неефективним, оскільки ОСОБА_1 доведеться звертатись до суду з окремим позовом, що призведе до затримки забезпечення реального захисту порушених трудових прав позивача та додаткових витрат і до набрання законної сили рішенням у такій справі позивач не буде виконувати повноваження Голови ДСА України та отримувати заробітну плату.

ОСОБА_2 відзив на апеляційну скаргу не подавав, направив до суду клопотання, в яких просив здійснювати розгляд справи без його участі та скасувати ухвалу Окружного адміністративного суду м.Києва від 13 березня 2019 року про забезпечення позову.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів виходить з наступного.

Суд першої інстанції, постановляючи ухвалу про забезпечення позову, погодився із доводами позивача щодо можливості істотного ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду у майбутньому, оскільки за результатами проведеного конкурсу на підставі рішення Комісії від 15 лютого 2019 року Вищою радою правосуддя буде прийнято рішення про призначення на посаду позивача іншої особи, а саме - переможця вказаного конкурсу, що знівелює значення вищевказаних рішень у майбутньому і оскільки зупинення дії оскаржуваного рішення матиме наслідком неможливість його реалізації у вигляді призначення переможця конкурсу, обраний спосіб забезпечення позову є співмірним із наслідками вжиття таких заходів та таким, що випливає із завдань адміністративного судочинства визначених ч.1 ст.2 КАС України.

За наслідком перегляду рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку колегія суддів доходить наступних висновків.

Забезпечення адміністративного позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до вирішення адміністративної справи визначених законом заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому постанови суду, якщо її буде прийнято на користь позивача.

Відповідно до ч.ч.1-3 ст.150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Ухвалу про забезпечення позову постановляє суд першої інстанції, а якщо розпочато апеляційне провадження, то таку ухвалу може постановити суд апеляційної інстанції.

Колегія суддів зазначає, що вказані вище підстави є оціночними, а тому містять небезпеку застосування заходів забезпечення позову всупереч цілям цієї статті при формальному дотриманні її вимог. Необґрунтоване вжиття таких заходів може привести до негативних правових наслідків для позивача та/чи відповідача, а також інших осіб, що не є сторонами провадження.

Тобто, інститут забезпечення адміністративного позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб - позивачів в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення прийнятого в адміністративній справі.

У зв`язку з цим суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є захід забезпечення позову, про який просить позивач, співрозмірним з позовними вимогами та чи відповідає від меті і завданням правового інституту забезпечення позову.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Крім того, в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі, а також вказати, в чому будуть полягати дії, направлені на відновлення прав позивача, оцінити складність вчинення цих дій, встановити, що витрати, пов`язані з відновленням прав будуть значними.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що рішенням Ради суддів України від 25 квітня 2014 року №16 (а.с.46 т.1) позивача призначено на посаду Голови ДСА України та відповідно до наказу ДСА України від 28 квітня 2014 року №188/к (а.с.47 т.1) ОСОБА_1 приступив до роботи на посаді Голови ДСА України з 28 квітня 2014 року.

Рішенням Вищої ради правосуддя від 17 січня 2019 року №142/0/15-19 (а.с.72 т.1) оголошено конкурс на зайняття посад державної служби категорії «А» в системі правосуддя, зокрема, Голови ДСА України, із затвердженням умов проведення конкурсу. Голові ДСА України ОСОБА_1 продовжувати виконувати свої повноваження до призначення Голови ДСА України відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Зазначене рішення Вищої ради правосуддя оскаржено позивачем до Верховного Суду та ухвалою Верховного Суду від 13 лютого 2019 року (а.с.140 т.1) відкрито провадження в адміністративній справі №П/9901/72/19 за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_4 до Вищої ради правосуддя, третя особа - Комісія з питань вищого корпусу державної служби в системі правосуддя при Вищій раді правосуддя, про визнання протиправним, нечинним та скасування рішення.

За наслідком розгляду п.9 порядку денного засідання Комісії з питань вищого корпусу державної служби в системі правосуддя при Вищій раді правосуддя, оформленого протоколом №2 від 15 лютого 2019 року (а.с.118 т.1) комісія одноголосно прийняла рішення: визначити переможцем конкурсу на зайняття посади державної служби категорії «А» в системі правосуддя Голови ДСА України Пушкаря С.І.

Відповідно до ч.2 ст.153 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» Голова Державної судової адміністрації України призначається на посаду і звільняється з посади Вищою радою правосуддя.

Призначення Голови Державної судової адміністрації України здійснюється на конкурсній основі.

Пунктом 35 р.ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» наведеного Закону передбачено, що голова Державної судової адміністрації України, заступники Голови Державної судової адміністрації України продовжують виконувати свої повноваження до призначення Голови Державної судової адміністрації України та його заступників відповідно до цього Закону.

Колегія суддів звертає увагу, що постановою Кабінету Міністрів України від 25 березня 2016 року №246 затверджено Порядок проведення конкурсу на зайняття посад державної служби, який визначає процедуру проведення конкурсу на зайняття вакантної посади державної служби (далі - конкурс), метою якого є добір осіб, здатних професійно виконувати посадові обов`язки.

Відповідно до п.5 наведеного Порядку рішення про оголошення конкурсу на зайняття посади категорії "А" приймає суб`єкт призначення.

Згідно з п.6 цього Порядку конкурс проводиться такими етапами:

1) прийняття рішення про оголошення конкурсу;

2) оприлюднення оголошення про проведення конкурсу;

3) прийняття документів від осіб, які бажають взяти участь у конкурсі;

4) перевірка поданих документів на відповідність установленим законом вимогам;

5) проведення тестування та визначення його результатів;

6) розв`язання ситуаційних завдань та визначення їх результатів (у випадках, передбачених цим Порядком);

7) проведення співбесіди та визначення її результатів;

8) проведення підрахунку результатів конкурсу та визначення переможця конкурсу і другого за результатами конкурсу кандидата;

9) оприлюднення результатів конкурсу.

Отже, визначення переможця конкурсу являється одним із етапів проведення конкурсу на зайняття посад державної служби, за яким іде оприлюднення результатів конкурсу, та вказане рішення відповідача має бути реалізоване Вищою радою правосуддя, що призведе до звільнення позивача та призначення на цю посаду особу, яка визначена переможцем конкурсу.

Рішенням Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року у справі №3-рп/2003р визначено, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

У справі «Мікалефф проти Мальти» Суд визнав можливість застосування статті 6 до попередніх заходів та зазначив, що має бути розглянутий характер попереднього заходу, його предмет, завдання та вплив на конкретне право.

Проміжне рішення може бути еквівалентне попередній або забезпечувальним заходам і процедурам. Такий принцип застосовується і у визначені застосування статті 6 (справа «Меркіка та інші проти Мальти».

Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31 липня 2003 року у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття ефективний засіб передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Причому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі Салах Шейх проти Нідерландів, ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними. При вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» (рішення від 17 липня 2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби ст.13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Колегія суддів звертає увагу, що у випадку задоволення позовних вимог у даній справі та встановлення судовим рішенням протиправності дій та рішень відповідача, зокрема в частині прийнятого за результатами розгляду п.9 порядку денного засідання Комісії з питань вищого корпусу державної служби в системі правосуддя, закріплене протоколом №2 від 15 лютого 2019 року щодо визначення переможцем конкурсу на зайняття посади державної служби категорії «А» в системі правосуддя Голови Державної судової адміністрації України Пушкаря С.І., поновлення порушених прав позивача та повернення його до попереднього стану істотно ускладниться у випадку не вжиття судом заходів забезпечення позову.

Як вбачається із заяви про забезпечення позову, ОСОБА_1 посилався на очевидну протиправність рішення відповідача, закріпленого протоколом №2 від 15 лютого 2019 року, оскільки проведення конкурсу можливо лише на зайняття вакантної посади державної служби, в той час, як посада Голови ДСА України не є вакантною та обіймається позивачем, який призначений на цю посаду рішенням Ради суддів України від 25 квітня 2014 року №16 (а.с.46 т.1) та наказом ДСА України від 28 квітня 2014 року №188/к (а.с.47 т.1). Крім того, заявник зазначав, що за визначеними Комісією результатами конкурсу та на підставі її рішення від 15 лютого 2019 року Вища рада правосуддя зобов`язана прийняти рішення про призначення переможця на посаду Голови ДСА України, таким чином, існує ризик того, що Вищою радою правосуддя буде прийнято протиправне рішення про звільнення позивача та призначення на посаду Голови ДСА України іншої особи, що матиме наслідком порушення трудового права позивача. Отже, на думку позивача, у разі не застосування заходів забезпечення позову, виконання рішення у даній справі про визнання протиправними дій та рішень відповідача, буде ускладненим і неефективним, оскільки ОСОБА_1 доведеться звертатись до суду з окремим позовом, що призведе до затримки забезпечення реального захисту порушених трудових прав позивача та додаткових витрат і до набрання законної сили рішенням у такій справі позивач не буде виконувати повноваження Голови ДСА України та отримувати заробітну плату.

Фактично метою звернення із заявою про вжиття заходів забезпечення позову є зупинення дії оскаржуваного рішення та унеможливлення звільнення позивача до розгляду справи по суті.

Колегія суддів погоджується з наведеними посиланнями позивача, оскільки не вжиття заходів забезпечення позову призведе в подальшому до прийняття Вищою радою правосуддя рішення про звільнення позивача з посади Голови ДСА України, та у випадку встановлення Верховним Судом протиправності рішення Вищої ради правосуддя від 17 січня 2019 року №142/0/15-19, яке оскаржується позивачем в рамках адміністративної справи №П/9901/72/19 і у випадку задоволення позовних вимог в рамках даної справи, результатом буде фактичне порушення його трудових прав і матиме наслідком затримку реального захисту порушених трудових прав позивача і призведе до додаткових витрат, оскільки, в даному випадку, до вирішення окремого позову про поновлення позивача на посаді він не буде мати можливість виконувати повноваження Голови ДСА України, отримувати заробітну плату, здійснювати керівництво державним органом у системі правосуддя, який здійснює організаційне та фінансове забезпечення діяльності органів судової влади.

Крім того, не вжиття заходів забезпечення позову в даному випадку може призвести до ситуації, за якою статус Голови ДСА України - керівника державного органу у системі правосуддя, який здійснює організаційне та фінансове забезпечення діяльності органів судової влади, буде фактично не визначений через можливі спори щодо законності обіймання вказаної посади ОСОБА_1 або ОСОБА_2 , що матиме негативний вплив на можливість виконання Державною судовою адміністрацією України визначених законодавством України повноважень, через суперечливий статус керівництва такого органу, що є неприпустимим.

Колегія суддів відхиляє посилання апелянта на те, що позивач не наділений правом щодо оскарження рішень конкурсної комісії та на відсутність порушення прав позивача оскаржуваними рішеннями, оскільки зазначені обставини не підлягають дослідженню в рамках вирішення питання про вжиття заходів забезпечення позову, а підлягають встановленню під час розгляду адміністративної справи по суті.

В той же час, вжиті судом заходи забезпечення позову є цілком співмірними, адекватними та застосовані виключно в межах позовних вимог, заявлених ОСОБА_1 в рамках даної адміністративної справи.

Наведені ним доводи щодо необхідності зупинення дії рішення Комісії з питань вищого корпусу державної служби в системі правосуддя при Вищій раді правосуддя, прийнятого за результатами розгляду п.9 порядку денного засідання, закріпленого протоколом №2 від 15 лютого 2019 року, є обґрунтованими та сприяють забезпеченню збалансованості інтересів учасників спірних правовідносин, оскільки в разі їх не вжиття буде значно ускладнене фактичне виконання рішення суду у даній справі, оскільки реалізація оскаржуваного рішення Комісії призведе до звільнення позивача із займаної посади Голови ДСА України, призначення на цю посаду іншої особи.

Крім того, колегія суддів зазначає, що на момент апеляційного розгляду, ОСОБА_2 залучений до участі в даній справі у якості третьої особи та у випадку його незгоди із вжитими судом першої інстанції заходами забезпечення адміністративного позову, він наділений повноваженнями щодо оскарження ухвали Окружного адміністративного суду м.Києва від 13 березня 2019 року в апеляційному порядку, а також може звернутись до суду першої інстанції в порядку, встановленим ст.157 КАС України із вмотивованим клопотанням про скасування заходів забезпечення позову. Проте, з матеріалів справи не вбачається, що вказані повноваження були ним реалізовані, а тому не можна вважати, що вжиті судом першої інстанції заходи забезпечення позову не враховують співвідношення прав (інтересів) всіх учасників справи.

З огляду на викладені обставини, з урахуванням наведених норм права, колегія суддів доходить висновку про відсутність підстав для скасування ухвали Окружного адміністративного суду м.Києва від 13 березня 2019 року про забезпечення адміністративного позову, з огляду на підтвердження поданими заявником доказами наявності обставин, передбачених п.1 ч.2 ст.150 КАС України, для забезпечення позову та враховуючи, що вжиті судом першої інстанції заходи забезпечення позову відповідають виду, визначеному у ч.1 ст.151 КАС України.

На підставі вищевикладеного, приймаючи до уваги, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, рішення суду ґрунтується на засадах верховенства права, є законним і обґрунтованим, висновки суду першої інстанції доводами апелянта не спростовані, колегія суддів доходить висновку про відсутність підстав для його зміни або скасування.

Керуючись ст.ст.308, 310, 312, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Комісії з питань вищого корпусу державної служби в системі правосуддя при Вищій раді правосуддя - залишити без задоволення.

Ухвалу Окружного адміністративного суду м.Києва від 13 березня 2019 року про забезпечення адміністративного позову - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена, з урахуванням положень ст.329 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 23 липня 2019 року.

Головуючий суддя Н.В.Безименна

Судді В.О.Аліменко

А.Ю.Кучма