Справа № 160/1938/19
Суддя: Єфанова Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2019-06-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 червня 2019 року Справа № 160/1938/19
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіЄфанової О.В.
за участі секретаря судового засіданняМанько К.А.
представника позивача представника відповідача Немченко К.І. Тиховліс В.Р.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро адміністративну справу за адміністративним позовом Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби до Товариства з обмеженою відповідальністю «Трейд Коммодіті» про застосування арешту рахунків платника податків
Офіс великих платників податків Державної фіскальної служби звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Трейд Коммодіті», в якому просив застосувати арешт коштів Товариства на розрахункових рахунках.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що у зв`язку з відчуженням відповідачем майна, яке перебуває в податкові заставі, контролюючим органом прийнято рішення про застосування адміністративного арешту відносно Товариства з обмеженою відповідальністю «Трейд Коммодіті».
Відповідач надав відзив в якому зазначив, що контролюючим органом було реалізовано владну управлінську компетенцію щодо прийняття та реалізації рішення про застосування адміністративного арешту майна платника податків шляхом звернення до суду з відповідною заявою, яка була розглянута судом в межах адміністративної справи № 160/1936/19. Адміністративний позов контролюючого органу, який розглядається в межах цієї справи, обумовлений тими самими обставинами та грунтується на тих самих нормах Податкового кодексу України щодо прийняття рішення та щодо підтвердження обгрунтованості адміністративного арешту платника податків, як і заява в адміністративній справі №160/1936/19. З огляду на вищевказане, враховуючи положення підпунктів 94.2. к, 94.19.1, пункту 94.21. статті 94 Податкового кодексу України адміністративний арешт майна ТОВ «Трейд Коммодіті» є припиненим, і повторне накладення адміністративного арешту з підстав накладення першого арешту не дозволяється.
Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити.
Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував, просив суд відмовити в задоволенні позову.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що В податковій заставі перебуває майно Товариства з обмеженою відповідальністю «Трейд Коммодіті» на загальну суму 5 278675,00 грн., у т.ч., яке описано актом опису майна №7/30536344 від 27.07.2018 на суму 2544050,00 грн. (конденсат (газовий природний) та актом опису майна №9/30536344 від 18.09.2018 на суму 2 734 625,00 грн. (орто-ксилол нафтовий).
Офісом великих платників податків ДФС повідомлено підприємство про проведення 27.02.2019 перевірки стану збереження майна платника податків, яке перебуває у податковій заставі. Повідомлення від 15.02.2019 року №7858/10/28- 10-46-21-14 отримано 19.02.2019 заступником директора ТОВ «Трейд Коммодіті» Жучиком Е.Ю .
Для проведення перевірки 27.02.2019 здійснено виїзд за місцем державної реєстрації платника податків ТОВ «Трейд Коммодіті» та його посадові особи не знаходяться. За адресою зберігання наявність описаного майна не встановлена.
Згідно з проведеним аналізом за даними поданого балансу (звіту про фінансовий стан) ТОВ "Трейд Коммодіті" на 31.12.2018 встановлено, що у рядку 1100 Балансу («Запаси») на початок звітного періоду майна становить 929756,0 тис. грн., на кінець звітного періоду залишок майна відсутній. Тобто, ТОВ «Трейд Коммодіті» порушено вимоги абз.3 п.92.1 ст.92 Податкового кодексу України, а саме відчужено майно - конденсат (газовий природний) у кількості 205,0 тонн на суму 2544050,00 гривень та орто-ксилол нафтовий у кількості 131,0 тонна на суму 2734625,00 грн.
Зазначені факти зафіксовані у акті про проведення перевірки стану збереження майна платника податків, яке перебуває у податковій заставі від 27.02.2019 року №3/30536344.
За результатами розгляду звернення заступником начальника ДУ ОВПП ДФС 27.02.2019р. прийнято рішення №9980/10/28-10-46-21-14 про застосування адміністративного арешту відносно ТОВ «Трейд Коммодіті», яке направлено на адресу підприємства з повідомленням про вручення.
ДУ ОВПП ДФС адміністративний арешт майна ТОВ «ТРЕЙД КОММОДІТІ» застосовано 27.02.2019р..
Підстави для застосування як адміністративного арешту майна, так і арешту коштів на рахунках платника податків, є універсальними та визначені статті 94 Податкового кодексу України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин).
Відповідно до підпункту 94.2.3 пункту 94.2 статті 94 Податкового кодексу України, арешт майна може бути застосовано, якщо платник податків відмовляється від проведення документальної або фактичної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або від допуску посадових осіб контролюючого органу.
Відповідно до пункту 94.4 статті 94 Податкового кодексу України арешт може бути накладено контролюючим органом на будь-яке майно платника податків, крім майна, на яке не може бути звернено стягнення відповідно до закону, та коштів на рахунку платника податків.
Згідно з пунктом 94.10 статті 94 Податкового кодексу України арешт на майно може бути накладено рішенням керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, обґрунтованість якого протягом 96 годин має бути перевірена судом. Зазначений строк не може бути продовжений в адміністративному порядку, у тому числі за рішенням інших державних органів, крім випадків, коли власника майна, на яке накладено арешт, не встановлено (не виявлено).
У відповідності до підпункту 94.19.1 пункту 94.19 статті 94 Податкового кодексу України, адміністративний арешт майна платника податків припиняється у зв`язку з відсутністю протягом строку, зазначеного у пункті 94.10, рішення суду про визнання арешту обґрунтованим.
Отже, при встановленні обґрунтованості накладення адміністративного арешту на майно платника податків, перевірці підлягає накладення арешту саме в межах вказаного 96-ти годинного строку, та у випадку його пропуску арешт вважається припиненим.
Суд зазначає, що рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01.03.2019 року у справі №160/1936/19 заяву Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби України до Товариства з обмеженою відповідальністю «Трейд Коммодіті» про підтвердження обґрунтованості умовного адміністративного арешту майна платника податків задоволено.
Підтверджено обґрунтованість застосування умовного адміністративного арешту майна платника податків Товариства з обмеженою відповідальністю «Трейд Коммодіті».
Підставою для прийняття вказаного рішення було рішення від 27 лютого 2019 року керівника Дніпропетровського управління Офісу великих платників податків ДФС №9980/10/28-10-46-21-14 про застосування адміністративного арешту майна «ТРЕЙД КОММОДІТІ».
Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 21.03.2019 року апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Трейд Коммодіті" - задоволено.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01 березня 2019 року по справі №160/1936/19 - скасовано та прийняти нову постанову.

В задоволенні заяви Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби про підтвердження обґрунтованості умовного адміністративного арешту майна платника податків Товариства з обмеженою відповідальністю "Трейд Коммодіті"- відмовити.

Таким чином, суд приходить до наступного висновку, що оскільки з моменту застосування рішенням від 27 лютого 2019 року керівника Дніпропетровського управління Офісу великих платників податків ДФС №9980/10/28-10-46-21-14 про застосування адміністративного арешту майна «ТРЕЙД КОММОДІТІ» адміністративного арешту майна відповідача вже минуло 96 годин, встановлених законом для його перевірки, тому застосований адміністративний арешт є припиненим, відповідно до вимог підпункту 94.19.1 пункту 94.19 статті 94 Податкового кодексу України, а тому позовні вимоги податкового органу в цій частині є такими, що не підлягають задоволенню.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 15.05.2018 року у справі №820/2312/17.

Також, суд вважає за необхідне зазначити, що положеннями підпункту 94.6.2 пункту 94.6 статті 94 Податкового кодексу України передбачено, що арешт коштів на рахунку платника податків здійснюється виключно на підставі рішення суду шляхом звернення контролюючого органу до суду.

Таким чином, на законодавчому рівні, положеннями норм податкового законодавства розрізненні правові поняття щодо арешту майна та арешту на кошти, що знаходяться в банківських установах платника податків.

Не зважаючи на те, що кошти є також складовою майна платника податків, що складає загальний об`єкт, в той же час має свої особливості та різницю виникнення підстав для вчинення відповідних дій пов`язаних із встановленням певного виду обмеження щодо такого майна (коштів), у вигляді арешту, а також можливим порядком його застосування. Обидва види арешту розрізняються процедурою застосування - або за рішенням керівника податкового органу (щодо майна, відмінного від коштів), або за рішенням суду (арешт коштів). В зв`язку з чим, має місце різна правова природа виникнення та регулювання цих предметів, які не можна вважати тотожними в межах спірних правовідносинах.

Крім того, частиною четвертою статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України, встановлено, що суб`єкти владних повноважень мають право звернутися до адміністративного суду виключно у випадках, визначених Конституцією та законами України.

Відповідно до підпункту 20.1.33 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України, контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо накладення арешту на кошти та інші цінності, що знаходяться в банку, платника податків, який має податковий борг, у разі якщо у такого платника податків відсутнє майно та/або його балансова вартість менша суми податкового боргу, та/або таке майно не може бути джерелом погашення податкового боргу.

З огляду на правовий зміст та аналіз наведених норм матеріального права у їх взаємному зв`язку, суд дійшов висновку, що законодавством чітко встановлена не тільки процесуальна можливість на звернення до суду з законодавчо визначеним предметом позову, що складає суть вимог, але ж і за наявністю підстав (умов), за яких існує правова можливість для задоволення таких вимог.

В даному випадку такими правовими підставами (умовами) є саме, або наявність податкового боргу, у разі якщо у такого платника податків відсутнє майно та/або його балансова вартість менша суми податкового боргу, та/або таке майно не може бути джерелом погашення податкового боргу.

В той же час, для звернення з позовними вимогами щодо накладення арешту на кошти, що знаходяться в банку платника податків з підстав відчуження майна, яке перебуває в податковій заставі, не є передбаченою правовою підставою визначених положеннями податкового законодавства для накладання арешту на кошти, які перебувають на рахунках Товариства, відкритих в банківських установах.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до частини 1 статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до приписів статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з частиною 1 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на вищевикладене, суд відмовляє в задоволенні адміністративного позову.

Керуючись ст.ст.243-245, 250, Кодексу адміністративного судочинства України, суд,- ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 24 червня 2019 року.

Суддя О.В. Єфанова