Справа № 640/8108/19
Суддя: Чаку Євген Васильович
Дата ухвалення: 2019-07-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 640/8108/19 Суддя (судді) першої інстанції: Григорович П.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Чаку Є.В.,

суддів: Файдюка В.В.,Мєзєнцева Є.І.,

за участю секретаря Муханькової Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Споживчий центр" на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 червня 2019 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Споживчий центр" до управління Держпраці у Рівненській області про визнання протиправною та скасування постанови,

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю "Споживчий центр" звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до управління Держпраці у Рівненській області про визнання протиправною та скасування постанови.

В подальшому ТОВ "Споживчий центр" подано заяву про забезпечення позову, в якій позивач просив зупинити дію постанови Управління Держпраці у Рівненській області про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами № РВ182/1463/000092/НП-ФС від 11.04.2019 року та зупинити стягнення на підставі постанови Управління Держпраці у Рівненській області про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами № РВ182/1463/000092/НП-ФС від 11.04.2019 року.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 червня 2019 року у задоволенні клопотання про забезпечення позову відмовлено.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 червня 2019 року. На думку апелянта, ухвалу суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання про забезпечення позову. Зокрема, апелянт посилається на те, що у разі невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити ефективний захист та поновлення прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва.

Судове засідання проведено без фіксації судового процесу, в порядку ч. 4 ст. 229 КАС України.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а ухвалу суду необхідно скасувати, з наступних підстав.

За приписами ч. 1, 2 ст. 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Таким чином, суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є хоча б одна з названих обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

Забезпечення адміністративного позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до вирішення адміністративної справи по суті позовних вимог, визначених Кодексом адміністративного судочинства України, заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому постанови суду, якщо її буде прийнято на користь позивача.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд надає оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення адміністративного суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

У постанові Пленуму Вищого адміністративного суду від 06.03.2008 року № 2 «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ» висвітлено позицію щодо вжиття заходів забезпечення позову в адміністративних справах, в якій зазначено, зокрема, що судам необхідно враховувати, що, згідно з ч. 3 та 4 ст. 117 КАС України, забезпечення позову в адміністративних справах допускається лише у двох формах: зупинення дії рішення суб`єкта владних повноважень чи його окремих положень, що оскаржуються; заборони вчиняти певні дії. В ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також вказати ознаки, які свідчать про очевидність протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.

Вказаний інститут є елементом права на судовий захист і спрямований на те, щоб не допустити незворотності певних наслідків відповідних дій щодо відновлення порушеного права.

Як вбачається з матеріалів справи, предметом спору у даній справі є постанова Управління Держпраці у Рівненській області про накладення на ТОВ "Споживчий центр" штрафу уповноваженими посадовими особами № РВ182/1463/000092/НП-ФС від 11.04.2019 року.

Відповідно до п. 11 Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2013 року №509 (далі - Порядок), несплачені у добровільному порядку штрафи стягуються органами державної виконавчої служби (щодо штрафів, передбачених ч. 2 ст. 265 Кодексу законів про працю України).

Однак, випадки повернення помилково чи передчасно стягнутих штрафів за правопорушення у сфері трудового законодавства вказаний порядок не регулює. Іншого механізму повернення з бюджету коштів платника у вигляді стягнутих штрафів за правопорушення у сфері трудового законодавства за виконавчим провадженням, які не є податками чи іншими обов`язковими платежами, законодавцем не передбачено, що унеможливить їх повернення за заявою боржника.

Крім того, ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження» не передбачені такі випадки як зупинення виконавчого провадження у разі оскарження постанови в судовому порядку, які одночасно є виконавчими документами.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що під час розгляду в суді справи щодо оскарження постанови від № РВ182/1463/000092/НП-ФС від 11.04.2019 року, органом державної виконавчої служби можуть бути вчинені дії відносно майна позивача з метою примусового стягнення суми штрафу в розмірі 417 300 грн., у зв`язку з чим заявнику необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, або взагалі унеможливить поновлення порушеного права позивача на розпорядження майном.

Наведене також підтверджується наданою до суду апеляційної інстанції копією постанови про відкриття виконавчого провадження ВП №59291942 від 06.06.2019 року.

Таким чином, беручи до уваги те, що існує очевидна небезпека стягнення виконавчою службою коштів у сумі 417 300 грн., колегія суддів вважає, що застосування заходу забезпечення позову шляхом зупинення дії постанови № РВ182/1463/000092/НП-ФС від 11.04.2019 року про накладення на ТОВ "Споживчий центр" штрафу в розмірі 417 300 грн. є обґрунтованим, співмірним із предметом позову та таким, який дійсно спрямований на захист прав, свобод та інтересів заявника до ухвалення рішення в даній адміністративній справі.

Наведений спосіб забезпечення адміністративного позову відповідає його предмету та не зумовлює фактичного вирішення спору по суті, а спрямоване лише на збереження існуючого становища позивача до розгляду справи по суті.

Водночас, щодо вимог позивача про забезпечення позову, шляхом зупинення стягнення на підставі постанови Управління Держпраці у Рівненській області про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами № РВ182/1463/000092/НП-ФС від 11.04.2019 року, суд апеляційної інстанції зазначає про відсутність правових підстав для їх задоволення, оскільки зупинення дії постанови відповідача № РВ182/1463/000092/НП-ФС від 11.04.2019 року має наслідком зупинення здійснення будь-яких виконавчих дій по її примусовому виконанню.

Таким чином, проаналізувавши встановлені обставини справи у сукупності, суд апеляційної інстанції дійшов висновку щодо необхідності часткового задоволення заяви позивача про забезпечення позову, у зв`язку з чим, оскаржувана ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись ст.ст. 242, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Споживчий центр" задовольнити частково.

Ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 червня 2019 року скасувати та прийняти нову постанову, якою заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Споживчий центр" про забезпечення адміністративного позову - задовольнити частково.

Зупинити дію постанови Управління Держпраці у Рівненській області про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами № РВ182/1463/000092/НП-ФС від 11.04.2019 року до набрання законної сили судовим рішенням в адміністративній справі № 640/8108/19.

В задоволенні інших вимог заяви про забезпечення позову - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду.

Головуючий суддя: Є.В. Чаку

Судді: В.В. Файдюк

Є.І.Мєзєнцев