Справа № 540/1026/19
Суддя: Хом'якова В.В.
Дата ухвалення: 2019-07-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2019 р.м. ХерсонСправа № 540/1026/19
09 год.16 хв.

Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої судді: Хом`якової В.В.,

при секретарі: Перебийніс Н.Ю., за участю позивача - ОСОБА_1 , представника позивача - ОСОБА_2 , представників відповідача - Холодкової Ю.М., Турківської Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

ОСОБА_1 (позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного Фонду України в Херсонській області (відповідач), в якому просить :

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не проведення перерахунку пенсії за вислугу років та

- зобов`язати здійснити з 16.04.2019 обчислення, перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії за вислугу років у розмірі 90% від суми місячної (чинної) заробітної плати, з якої сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, згідно довідки від 12.04.2019, сформованої засобами автоматичних систем Пенсійного фонду України про нараховану заробітну плату ОСОБА_1 у сумі нарахувань за 24 місяці страхового стажу, за період з 01.04.2017 по 31.03.2019 включно без обмеження її максимального розміру та забезпечити здійснення відповідних виплат з урахуванням отриманих сум. Позивач просить зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області виконати постанову суду негайно.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 20.08.2014 відповідно до ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру" від 05.11.1991 № 1789-ХІІ позивачу призначено пенсію за вислугу років у розмірі 70% від суми заробітної плати. Після призначення пенсії за вислугу років позивач не звільнявся зі служби, а продовжує працювати в органах прокуратури. Постановою Херсонського міського суду Херсонської області у справі № 766/6600/16-а від 03.08.2016, яка набрала законної сили на підставі ухвали Одеського апеляційного адміністративного суду від 24.10.2016, визнано протиправним та скасовано рішення № 63 від 20.05.2016 Управління пенсійного фонду України в м. Херсоні, і зобов`язано Управління пенсійного фонду України в м. Херсоні здійснити перерахунок та виплату призначеної ОСОБА_1 пенсії за вислугу років відповідно до ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру" з розрахунку 70% від середнього заробітку щомісячної (чинної) заробітної плати згідно довідки Генеральної прокуратури України від 28.03.2016 № 18-534 зп про заробітну плату, починаючи з 01.01.2016, зобов`язано Управління Пенсійного фонду у м. Херсоні відновити з 02.06.2015 року виплату раніше призначеної ОСОБА_1 відповідно до Закону України "Про прокуратуру" згідно довідки Генеральної прокуратури України від 06.10.2014 № 18-107-зп пенсії за вислугу років у розмірі 4401,46 грн. Постановою Херсонського міського суду Херсонської області у справі № 766/7099/17 від 18.08.2017, яка залишена без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 09.11.2017, визнано неправомірними дії Херсонського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Херсонської області щодо відмови ОСОБА_1 у проведенні перерахунку пенсії за вислугу років з 70 % на 90% від середнього заробітку, зобов`язано Херсонське об`єднане управління Пенсійного фонду України Херсонської області здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії у відповідності до довідки Генеральної прокуратури України № 18-534зп від 28.03.2016 відповідно до ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру" у редакції, яка була чинна на час призначення пенсії, виходячи з розрахунку 90% від середнього заробітку, починаючи з 01.12.2016. Позивачу було перераховано та виплачується пенсія у розмірі 90% від середнього заробітку.

Посилаючись на ч. 4 статті 42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-ІУ, якою передбачено, що у разі якщо застрахована особа після призначення пенсії продовжувала працювати, перерахунок пенсії проводиться з урахуванням не менш як 24 місяців страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі, перерахунок пенсії проводиться із заробітної плати (доходу), з якої обчислена пенсія, позивач звернувся 16.04.2019 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області з відповідною заявою про перерахунок пенсії. Здійснити обчислення, перерахунок та виплату мені пенсії у розмірі 90% від суми місячної (чинної) заробітної плати, з якої сплачено ЄСВ, згідно довідки від 12.04.2019, сформованої засобами автоматичних систем Пенсійного фонду України про нараховану заробітну плату ОСОБА_1 за період 2017-2019 роки , у сумі нарахувань за 24 місяці страхового стажу, а саме з 01.04.2017 по 31.03.2019 включно. Листом від 13.05.2019 № 349/Х-99-1 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Херсонській області, позивачу повідомлено, що підстав для перерахунку пенсії немає. Відповідач зазначив, що на час звернення із заявою про перерахунок пенсії частина 18 статті 50-1 Закону України "Про прокуратуру", згідно з якою здійснювались перерахунки призначених пенсій працівникам прокуратури, втратила чинність та, що відповідно до частини 20 статті 86 Закону України "Про прокуратуру" умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України, станом на цей час Кабінетом Міністрів України не визначено умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури. Позивач вважає таку відмову неправомірною, та вказує, що у період з січня 2015 року і по теперішній час, незважаючи на відсутність постанови Кабінету Міністрів України, на яку вказує відповідач, перерахунок призначених пенсій працівникам органів прокуратури все ж таки здійснюється, що підтверджується судовою практикою. Крім того, Вищий адміністративний суд України в ухвалі від 06.07.2016 у справі № К/800/15163/16, чітко зазначив про те що, неприйняття Кабінетом Міністрів України нормативно-правового акта, який би визначав умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури, не може бути підставою для відмови у такому перерахунку. Умови та порядок пенсійного забезпечення визначаються лише законами, а не постановами Кабінету Міністрів України, у зв`язку з чим відповідач не може посилатися на відсутність постанови Кабінету Міністрів України з цього питання в якості підстави для відмови у перерахунку пенсії. Згідно з ч. 4 ст. 6 КАС України забороняється відмова в розгляді та вирішенні адміністративної справи з мотивів відсутності законодавства, яке регулює спірні відносини. Подібними до відносин щодо перерахунку пенсії прокурорам є відносини щодо перерахунку пенсії звичайним пенсіонерам. Останні врегульовані Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09 липня 2003 року № 1058-1У та Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженим постановою Правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 . Зокрема, Закон № 1058-1У регламентує пенсійне забезпечення усіх осіб, у той час як Закон України "Про прокуратуру" - лише прокурорів. Оскільки спеціальним законом (Законом України "Про прокуратуру") наразі не регламентовано умови та порядок перерахунку пенсій прокурорам, то до спірних відносин мають застосовуватися загальні норми (Закон № 1058-1У) щодо перерахунку пенсії всім особам. Зазначеними нормами прямо передбачено умови та порядок перерахунку пенсій. Оскільки Законом України "Про прокуратуру" від 05.11.1991 № 1789-ХІІ та Законом України "Про прокуратуру" від 14.102014 № 1697-V11 V11 не визначено механізму перерахунку пенсії тим пенсіонерам прокуратури, які після її призначення продовжують працювати в органах прокуратури чи будь-яких інших державних органах чи приватних структурах, то позивач вважає, що підлягає застосуванню саме норма ч. 4 ст. 42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058- IV.

Ухвалою від 22.05.2019 відкрито спрощене провадження у справі, розгляд справи призначено на 08.07.2019.

У відзиві на позовну заяву, який надійшов до суду 11.06.2019 Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області не погоджується з позовними вимогами, вважає їх такими, що суперечать чинному законодавству та не підлягають задоволенню. За матеріалами пенсійної справи стаж роботи, який дає право на пенсію за вислугу років, складає 21 рік 07 місяців 01 день ( на прокурорських посадах - 11 років 11 місяців 06 днів), що надало право на призначення позивачу пенсії за вислугу років в розмірі 70% від суми місячного заробітку. Пенсія позивачу обчислена із заробітної плати по довідці від 06.10.2014 № 18-107, виданої Генеральною прокуратурою України, станом на 20.08.2014. ПФУ проводився перерахунок призначеної пенсії за вислугу років на виконання постанови Херсонського міського суду Херсонської області від 25.11.2016 (справа № 766/6600/16-а) з розрахунку 70% від середнього заробітку щомісячної (чинної) заробітної плати згідно довідки Генеральної прокуратури України від 28.03.2016 № 18-534зп, починаючи з 01.01.2016 без обмеження її граничного розміру, безстроково (довічно) та без оподаткування. При заробітній платі 19938,92 грн. розмір пенсії позивача з 01.01.2016 склав 13957,25 грн. (19938,92 грн. х 70%).

Відповідач вказує на те, що посилання позивача на постанову Херсонського міського суду Херсонської області у справі №766/7099/17 від 18.08.2017, яка залишена без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 09.11.2017 щодо зобов`язання Управління здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії у відповідності до довідки Генеральної прокуратури України від 28.03.2016, виходячи з розрахунку 90 % від середнього заробітку, починаючи з 01.12.2016, є необгрунтованими, оскільки постановою Верховного суду від 15.05.2019 року вищезазначені судові рішення скасовані та прийнята постанова про відмову ОСОБА_1 у задоволені позову. Що стосується перерахунку пенсії Позивачу відповідно до ч.4 ст.42 Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", то відповідач вказує, що ця норма застосовується для перерахунку пенсій, які призначені відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Згідно ст.10. Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" особі, яка має одночасно право на різні види пенсії, призначається один із цих видів пенсії за її вибором. Особі, яка має право на довічну пенсію, призначається один з видів довічної пенсії за її вибором. Позивачу призначена пенсія за вислугу років відповідно до Закону України "Про прокуратуру", а не відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Відсутність механізму перерахунку пенсій призначених відповідно до Закону України "Про прокуратуру" не надає право на перерахунок відповідно до іншого виду пенсії . Що стосується позовної вимоги ОСОБА_1 здійснити перерахунок пенсії з розрахунку 90% від середнього заробітку щомісячної (чинної) заробітної плати, з 15.07.2015 набрала чинності Закон України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року № 1697-УІІ, статтею 86 якого врегульовано порядок пенсійного забезпечення працівників прокуратури, зокрема, у частині 20 цієї статті визначено, що умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України. Із набранням чинності цим Законом, положення ч. 18 ст. 50-1 Закону № 1789-ХІІ щодо перерахунку пенсії втратили чинність. Пунктом 16 розділу III "Прикінцеві положення" цього Закону зобов`язано Кабінет Міністрів України у місячний строк з дня набрання чинності цим Законом, тобто до кінця січня 2015 року, забезпечити прийняття нормативно-правових актів, необхідних для реалізації цього Закону. На час виникнення спірних право відносин, а саме звернення позивача з заявою про перерахунок пенсії, Кабінетом Міністрів України не було визначено умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури. Наведені положення Закону України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року № 1697-УІІ не були визнані не конституційними у встановленому порядку. Відмова управління перерахувати пенсію не ставить під сумнів саму сутність змісту права на соціальний захист, оскільки наслідком відмови у перерахунку пенсії не було зменшення розміру отримуваної позивачем пенсії. У справі №711/6019/16-а за результатом перегляду постанови Вищого адміністративного суду України від 18.09.2017 на предмет неоднакового застосування норм матеріального права в аналогічних правовідносинах, Верховний Суд у постанові від 20.02.2018 зробив висновок, що право на перерахунок пенсії може бути реалізовано позивачем на підставі тих норм, які діють на час виникнення обставин для такого перерахунку з урахуванням часу звернення до відповідного органу, а тому, зважаючи, що на час звернення позивача за перерахунком розміру пенсії такої підстави для перерахунку призначених працівникам прокуратури пенсій як збільшення розміру заробітної плати на законодавчому рівні не встановлено, а Урядом будь-яких умов для перерахунку не визначено, в управлінні не було правових підстав для здійснення такого перерахунку, а тому управління, приймаючи рішення про відмову в перерахунку пенсії позивача, діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. За відсутності постанови Уряду щодо умов та порядку перерахунку пенсій, призначених працівникам прокуратури (як це було передбачено ч. 18 ст. 501 Закону України "Про прокуратуру" № 1789-ХІІ, а потім - ч. 20 ст. 86 Закону України "Про прокуратуру" № 1697-УІІ), в управління немає законодавчо-визначених підстав та правового механізму для їх перерахунку.

Справа розглядалась 08.07.2019 з перервою та 17.07. 2019.

Позивач та його представник в судовому засіданні просять задовольнити позов.

Представники відповідача прибули в судове засідання, просять відмовити в задоволенні позову.

Розглянувши подані документи і матеріали та заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов до наступних висновків..

ОСОБА_1 є пенсіонером органів прокуратури з 20.08.2014, якому призначена пенсія за вислугою років у розмірі 70% від місячного заробітку працюючого на посаді прокурора області згідно із статтею 50-1 Закону України "Про прокуратуру" від 05.11.1991 № 1789-Х11. За матеріалами пенсійної справи стаж роботи позивача, який дав право на пенсію за вислугу років, складав 21 рік 07 місяців 01 день ( на прокурорських посадах - 11 років 11 місяців 06 днів). Після призначення 20.08.2014 пенсії за вислугу років позивач не звільнявся зі служби, а продовжує працювати в органах прокуратури, що підтверджено копією трудової книжки, та відповідачем не заперечується.

На виконання постанови Херсонського міського суду Херсонської області від 25.11.2016 (справа № 766/6600/16-а) органом ПФУ проведено перерахунок призначеної пенсії за вислугу років відповідно до ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру" від 05.11.1991 № 1789 з розрахунку 70% від середнього заробітку щомісячної (чинної) заробітної плати згідно довідки Генеральної прокуратури України від 28.03.2016 № 18-534зп про заробітну плату, починаючи з 01.01.2016 без обмеження її граничного розміру, безстроково (довічно) та без оподаткування.

При заробітній платі 19938,92 грн. розмір пенсії позивача з 01.01.2016 року склав 13957,25 грн. (19938,92 грн. х 70%).

Згідно постанови Херсонського міського суду Херсонської області у справі №766/7099/17 від 18.08.2017, яка залишена без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 09.11.2017, щодо зобов`язання Управління здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії у відповідності до довідки Генеральної прокуратури України № 18- 534зп від 28.03.2016 відповідно до ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру", виходячи з розрахунку 90 % від середнього заробітку, починаючи з 01.12.2016 року, без обмеження граничного розміру з урахуванням вже виплачених сум пенсії, то постановою Верховного суду від 15.05.2019 року вищезазначена постанова ХОАС та ухвала ОААС скасовані та прийнята постанова про відмову ОСОБА_1 у задоволені позову.

16.04.2019 позивач звернувся до управління ПФУ з заявою про перерахунок пенсії відповідно до ч.4 ст.42 Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Заява розглянута та дана відповідь листом від 13.05.2019 №3492/Х-99-1 надано роз`яснення щодо неможливості та відсутності законних підстав здійснити перерахунок пенсії.

Не погоджуючись із діями відповідача по відмові у перерахунку пенсії за вислугу років, які на думку позивача, є протиправними, звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд приймає до уваги наступне.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Пенсійне забезпечення прокурорів на час призначення позивачу пенсії визначалось Законом України "Про прокуратуру" від 05.11.1991 № 1789-XII (який втратив чинність 15.07.2015 з моменту набуття чинності Закону "Про прокуратуру" № 1697), у ст. 50-1 даного закону були регламентовані питання пенсійного забезпечення прокурорів і слідчих. Так, ч.1-3 ст. 50-1 Закону № 1789-XII передбачали, що прокурори і слідчі мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років не менше, зокрема, з 1 жовтня 2013 року по 30 вересня 2014 року - 21 рік 6 місяців, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 11 років 6 місяців. Пенсія призначалась в розмірі 70 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. Розмір виплат (крім посадових окладів, надбавок за класні чини, вислугу років), що включаються в заробіток для обчислення пенсії, визначається за вибором того, хто звернувся за пенсією, за будь-які 60 календарних місяців такої роботи підряд перед зверненням за пенсією незалежно від наявності перерв протягом цього періоду на даній роботі. Прокурорам і слідчим, які мають одночасно право на різні державні пенсії, призначається одна пенсія за їхнім вибором, у тому числі на умовах, передбачених статтею 37 Закону України "Про державну службу" (ч.10 ст. 50-1 Закону № 1789-XII). Обчислення (перерахунок) пенсій провадиться за документами пенсійної справи та документами, додатково поданими пенсіонерами, виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за призначенням або перерахунком (ч.13 ст. 50-1 Закону № 1789-XII ). Відповідно до ч. 18 ст. 50-1 Закону № 1789-XII призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців.

Законом України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" від 28 .12.2014 № 76- VІІI, ч. 18 ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру" № 1789-ХІІ викладена в наступній редакції: "Умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України". Цей Закон згідно з п. 1 Прикінцевих положень набрав чинності з 01 січня 2015 року. Прийняття зазначеного Закону, як вбачається із пояснювальної записки до його законопроекту, було обумовлено необхідністю реалізації заходів щодо економного та раціонального використання державних коштів та приведення до фінансових можливостей дії положень окремих законів України, створення умов для стабілізації фінансового стану держави та удосконалення окремих положень соціальної політики. Отже, законодавець повноваження на встановлення умов та порядку перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури після 1 січня 2015 року делегував Уряду. Урядом відповідний нормативно-правовий акт не прийнято і умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури не визначено.

Крім того, пунктом 5 розділу III Прикінцевих положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року № 213-VIII передбачено, що у разі неприйняття до 1 червня 2015року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до перелічених законів України, зокрема, Закону України "Про прокуратуру" № 1789-ХІІ.

15.07.2015 набув чинності Закон України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 № 1697-VII. Відповідно до Розділу ХІІ Прикінцевих положень Закону України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 №1697-VII положення Закону України "Про прокуратуру" №1789-ХІІ (крім окремих статей) визнано такими, що втратили чинність із набранням чинності Законом України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 №1697-VII. Отже, частини 13 та 18 ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру" від 05.11.1991 № 1789-XII також втратили чинність.

Зважаючи на ту обставину, що на час звернення позивача до відповідача із заявою про перерахування пенсії, а саме, 16.04.2019, питання пенсійного забезпечення працівників органів прокуратури визначались вже згідно положень нового Закону України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року №1697-VII, тому наявність у позивача права на перерахування пенсії має вирішуватись у відповідності до приписів чинної статті 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року №1697-VII. Згідно з ч. 20 ст. 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 № 1697-VII умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 13 Розділу ХІІІ Перехідних положень Закону України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 №1697-VII на Кабінет Міністрів України покладено обов`язок у тримісячний строк з дня, наступного за днем опублікування цього Закону, привести свої нормативно-правові акти у відповідність із цим Законом; забезпечити приведення нормативно-правових актів міністерств та інших відповідних центральних органів виконавчої влади України у відповідність із цим Законом.

На час звернення позивача за перерахунком пенсії Кабінетом Міністрів України нормативно-правовий акт, яким визначено умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури, прийнято не було, що в кінцевому випадку призвело до виникнення даного спору.

Постанова Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 657 "Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо оплати праці працівників прокуратури", якою було підвищено посадові оклади та надбавки за класний чин прокурорсько - слідчим працівникам, не містить положень, які б закріплювали можливість перерахунку пенсії у зв`язку з підвищенням розміру заробітку працюючих працівників прокуратури.

З 1 січня по 14 липня 2015 року Урядом не було прийнято відповідний нормативно-правовий акт, також і не було визначено умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури, а з 15 липня 2015 року встановлені Законом № 1789-ХІІ підстави для перерахунку пенсій працівникам прокуратури - скасовані.

Оскільки відповідач є територіальним органом виконавчої влади, який в своїй діяльності керується Конституцією України, законами України, указами Президента, постановами Верховної Ради України, актами Кабінету Міністрів України, які прийняті відповідно до Конституції та законів України, іншими нормативно-правовими актами, він не мав підстав здійснювати позивачу перерахунок пенсії на умовах та в порядку, закріплених нормою, що втратила чинність. Враховуючи викладене, беручи до уваги відсутність нормативного регулювання відносин щодо умов і підстав для перерахунку пенсій (зокрема у зв`язку зі збільшенням розміру заробітної плати або стажу роботи в органах прокуратури) працівників прокуратури, підстав для такого перерахунку немає.

Суд не погоджується з доводами позивача про те, що нова редакція Закону "Про прокуратуру" позбавляє прокурорських працівників права на перерахунок пенсії, яке було гарантоване ч. 13 та ч. 18 ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру" від 05.11.1991 № 1789-XII при призначені пенсії. Новий Закон "Про прокуратуру" не заперечує можливість такого перерахунку, та покладає визначення умов та порядку перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури на Кабінет Міністрів України, що законодавством не заборонено.

Позивачу пенсія призначена відповідно до Закону України "Про прокуратуру" №1789-ХІІ, з набранням чинності Закону України "Про прокуратуру" №1697-VII він не втратив право на перерахунок раніше призначеної пенсії. Суд приймає до уваги, що розмір пенсії позивача не зменшився і не змінився у зв`язку з набуттям чинності новою редакцією статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ, прийняттям Закону № 1697-VІІ , тому не відбулось звуження обсягу існуючого права позивача на отримання пенсії.

У Рішенні № 1-42/2011 від 26.12.2011 Конституційний Суд України зазначив, що розміри соціальних виплат залежать від соціально-економічних можливостей держави, проте мають забезпечувати конституційне право кожного на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім`ї, гарантоване ст. 48 Конституції України. На залежність розмірів соціальних виплат особі від економічних чинників Конституційний Суд України вказав і у Рішенні від 19.06.2001 № 9-рп/2001, зазначивши, що право на пенсію, її розмір та суми виплат можна пов`язувати з фінансовими можливостями держави, з економічною доцільністю, соціально-економічними обставинами у той чи інший період її розвитку, а також з часом ухвалення відповідних нормативно-правових актів.. У Рішенні від 08.10.2008 № 20-рп/2008 Конституційний Суд України вказав, що види і розміри соціальних послуг та виплат потерпілим… встановлюються державою з урахуванням її фінансових можливостей. Конституційний Суд України, вирішуючи це питання, врахував також положення актів міжнародного права.

Одним з визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень. Передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Крім того, такі заходи можуть бути обумовлені необхідністю запобігання чи усунення реальних загроз економічній безпеці України. Неприпустимим також є встановлення такого правового регулювання, відповідно до якого розмір пенсій, інших соціальних виплат та допомоги буде нижчим від рівня, визначеного в ч. 3 ст. 46 Конституції України, і не дозволить забезпечувати належні умови життя особи в суспільстві та зберігати її людську гідність, що суперечитиме ст. 21 Конституції України. Отже, зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

У контексті спору суд дійшов висновку, що у зв`язку з втратою чинності нормативно-правовими актами, які передбачали право на перерахунок пенсії у разі підвищення заробітної плати працюючим прокурорським працівникам, не відбулось звуження обсягу існуючого права позивача на отримання пенсії. Так само як і не було факту скасування чи звуження обсягу досягнутих прав за критеріями, зазначеними у рішенні Конституційного Суду України від 22.09.2005 № 5-рп/2005. Відмова відповідача перерахувати пенсію не ставить під сумнів саму сутність змісту права на соціальний захист, оскільки наслідком відмови у перерахунку пенсії не було зменшення розміру отримуваної позивачем пенсії.

У справі №711/6019/16-а за результатом перегляду постанови Вищого адміністративного суду України від 18.09.2017 на предмет неоднакового застосування норм матеріального права в аналогічних правовідносинах, Верховний Суд у постанові від 20.02.2018 зробив висновок, що право на перерахунок пенсії може бути реалізовано позивачем на підставі тих норм, які діють на час виникнення обставин для такого перерахунку з урахуванням часу звернення до відповідного органу, а тому, зважаючи, що на час звернення позивача за перерахунком розміру пенсії такої підстави для перерахунку призначених працівникам прокуратури пенсій як збільшення розміру заробітної плати на законодавчому рівні не встановлено, а Урядом будь-яких умов для перерахунку не визначено, у відповідача не було правових підстав для здійснення такого перерахунку, а тому відповідач, приймаючи рішення про відмову в перерахунку пенсії позивача, діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. За відсутності постанови Уряду щодо умов та порядку перерахунку пенсій, призначених працівникам прокуратури (як це було передбачено ч. 18 ст. 501 Закону України "Про прокуратуру" №1789-ХІІ, а потім - ч. 20 ст. 86 Закону України "Про прокуратуру" № 1697-VII), в пенсійного органу немає законодавчо-визначених підстав та правового механізму для їх перерахунку.

Суд зауважує, що бездіяльність Кабінету Міністрів України, який протягом тривалого часу не визначає умов та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури, не може вважатися доказом протиправності дій відповідача по даній справі і покладення на нього обов`язків, не передбачених законодавством. При цьому причини такої бездіяльності та їх оцінка не є предметом спору по даній справі.

Що стосується доводів позивача про застосування аналогії закону та здійснення перерахунку пенсії позивачу відповідно до ч.4 ст. 42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", то суд вважає їх необгрунтованими. Норми Закону "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" регулюють питання перерахунку пенсії, яка призначена відповідно до вказаного Закону. Так, частиною 4 ст. 42 передбачено декілька механізмів виходячи з побажань пенсіонера перерахунку пенсій, які призначені за цим Законом, крім пенсій за вислугу років на умовах, передбачених Законом України "Про пенсійне забезпечення". Порядок такого перерахунку пенсії встановлюється правлінням Пенсійного фонду за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення.

Суд зазначає, що відповідно до ст. 6 Закону від 05.11.1991, № 1788-XII "Про пенсійне забезпечення" особам, які мають одночасно право на різні державні пенсії, призначається одна пенсія за їх вибором, за винятком пенсій інвалідам внаслідок поранення, контузії або каліцтва, що їх вони дістали при захисті Батьківщини чи при виконанні інших обов`язків військової служби, або внаслідок захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті чи з виконанням інтернаціонального обов`язку. Також і ст. 10 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" передбачено, що особі, яка має одночасно право на різні види пенсії, призначається один із цих видів пенсії за її вибором. Позивачу призначена пенсія за вислугу років відповідно до Закону України "Про прокуратуру", такий вид пенсії не передбачено Законом "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", тому застосовувати окремі положення даного закону у правовідносинах, які врегульовані Законом "Про прокуратуру" не передбачено чинним законодавством. Закон "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування (ст.5 ).

Суд не приймає твердження позивача про те, що необхідність застосування аналогії закону у зв`язку з тим, що Законом "Про прокуратуру" не регламентовано умови та порядок перерахунку пенсій прокурорам, оскільки дане твердження не відповідає дійсності, а саме: ч. 20 ст. 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 № 1697-VII передбачено, що умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України.

Відповідачем не оспорюється право позивача на перерахунок пенсії, а лише вказується на неможливість здійснення такого перерахунку та виплати саме відповідачем через відсутність визначеного Кабінетом Міністрів України порядку, що є тимчасовим явищем.

Отже, у зв`язку з набранням чинності Законом № 1697-VII, яким по-іншому врегульовані правовідносини, пов`язані із пенсійним забезпеченням працівників прокуратури, пенсії, призначені за статтею 50-1 Закону № 1789-ХІІ, не підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням розміру заробітку працюючих працівників прокуратури.

Відтак, відповідач, відмовляючи позивачу у перерахунку пенсії з підстав, про які зазначено вище, діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Щодо тверджень позивача про протиправність оскаржуваних дій відповідача як таких, що порушують право позивача на мирне володіння своїм майном, суд зазначає таке. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. У справі "Суханов та Ільченко проти України" (рішення від 26.06.2014, п.35), на яку посилається позивач, Європейський Суд з прав людини зазначив, що за певних обставин "законне сподівання" на отримання "активу" також може захищатися ст. 1 Першого протоколу. Якщо суть вимоги особи пов`язана з майновим правом, особа, якій воно надане, може вважатися такою, що має "законне сподівання" якщо для такого права у національному законодавстві існує достатнє підґрунтя - наприклад, коли є усталена практика національних судів, якою підтверджується його існування. Проте не можна стверджувати про наявність законного сподівання, якщо існує спір щодо правильного тлумачення та застосування національного законодавства і вимоги заявника згодом відхиляються національними судами. У спірних правовідносинах вимоги позивача, станом на час його звернення до суду та розгляду справи, не мали достатнього підґрунтя у національному законодавстві, адже норма, на підставі якої позивач мав право на перерахунок пенсії, втратила чинність, а також була відсутня усталена практика національних судів на підтримку аналогічних скарг заявників. З огляду на це, у позивача не було "законних сподівань" на збільшення пенсії, які могли б підпадати під дію ст. 1 Першого протоколу.

Наведений висновок суду узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 21.02.2018 по справі № 415/1186/16-а, від 14.03.2018 по справі № 569/4659/16-а, від 16.05.2018 року по справі № 585/151/17, від 26.09.2018 по справі № 367/2177/17, від 03.10.2018 по справі № 397/183/17, від 11.12.2018 року по справі №750/4416/17, яка є обов`язковою для врахування в силу ч.5ст.242 КАС України,ст.13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів".

З огляду на викладене, позовні вимоги є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

У зв`язку із відмовою у задоволенні позовних вимог відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України судовий збір з відповідача не стягується.

Керуючись статтями 139, 243-246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

вирішив:

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду, шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому, відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України, до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 23 липня 2019 р.

Суддя Хом`якова В.В.

кат. 112010201