Справа № 420/513/19
Суддя: Єщенко О.В.
Дата ухвалення: 2019-07-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 липня 2019 р.м. ОдесаСправа № 420/513/19
Головуючий в 1 інстанції: Потоцька Н. В.

П`ятий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

Головуючого судді - Єщенка О.В.

суддів - Димерлія О.О.

- Коваля М.П.

За участю: секретаря - Сторчака О.О.

представника апелянта - Пташинської А.О. (довіреність від 17.05.2019 року)

позивача - ОСОБА_1.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Одеської митниці ДФС на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 13 травня 2019 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Одеської митниці ДФС про стягнення середнього заробітку за час затримки у виконанні судового рішення,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому, з урахуванням доповнень до позову, просив стягнути з Одеської митниці ДФС середній заробіток за час затримки виконання рішення за період з 21 травня 2018 року по 04 січня 2019 року з урахуванням підвищення посадових окладів.

В обґрунтування позову зазначено, що судовим рішенням в іншій справі позивача поновлено на посаді - державного інспектора відділу митного оформлення №24 митного поста "Чорноморський" Одеської митниці ДФС, зобов`язано митницю виплати заробітну плату за період вимушеного прогулу. Вказане рішення в частині поновлення позивача на посаді підлягало негайному виконанню, тобто з моменту його ухвалення. Однак, відповідач без наведення правових підстав у визначений строк позивача на посаді не поновив, у зв`язку із чим позивач вважає, що з Одеської митниці ДФС підлягає стягненню середній заробіток за період затримки у виконанні судового рішення.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 13 травня 2019 року адміністративний позов задоволено. Суд стягнув з Одеської митниці ДФС на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки виконання рішення у сумі 70 802,96 грн. за період з 21 травня 2018 року по 04 січня 2019 року (на підставі довідки № 90 від 20.03.2018 року) з вирахуванням обов`язкових до сплати податків та зборів.

В апеляційній скарзі Одеська митниця ДФС, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить скасувати судове рішення та прийняти нове про відмову у задоволенні позову у повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 з 1992 року проходив службу в Одеській митниці ДФС на посаді державного інспектора відділу митного оформлення №24 митного поста "Чорноморський".

Наказом Одеської митниці ДФС від 22.01.2018 року №41-о згідно з вимогами п. 1 ч. 2 ст. 65 Закону України "Про державну службу" за порушення Присяги державного службовця ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення з посади державної служби державного інспектора відділу митного оформлення № 4 митного поста "Чорноморський" Одеської митниці ДФС з 22.01.2018 року.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 21 травня 2018 по справі №815/594/18 визнано протиправним та скасовано наказ Одеської митниці ДФС №41-о від 22.01.2018 року про притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності. Поновлено ОСОБА_1 на посаді державного інспектора відділу митного оформлення №4 митного поста "Чорноморський" Одеської митниці ДФС. Стягнуто з Одеської митниці ДФС на користь ОСОБА_1 середньомісячне грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з 22.01.2018 року по 21.05.2018 року у сумі 35 849,6 грн. Допущено негайне виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді державного інспектора відділу митного митного оформлення №4 митного поста "Чорноморський" Одеської митниці ДФС з 22.01.2018 року та стягнення середньомісячного грошового забезпечення за час вимушеного прогулу за один місяць у розмірі 9 410,58 грн.

На виконання судового рішення Одеською митницею ДФС видано наказ 02.01.2019 року №7-о "Про особовий склад", яким скасовано пункт 1 наказу Одеської митниці ДФС від 22.01.2018 року №41 - "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 " в частині звільнення 22.01.2018 року ОСОБА_1 з займаної посади державного інспектора відділу митного оформлення № 4 митного поста "Чорноморський" Одеської митниці ДФС відповідно до п. 1 с. 2 ст. 65 Закону України "Про державну службу" за порушення Присяги державного службовця; поновлено з 23.01.2018 року ОСОБА_1 на посаді державного інспектора відділу митного оформлення №4 митного поста "Чорноморський" Одеської митниці ДФС; зобов`язано ОСОБА_1 приступити 04.01.2019 року до виконання обов`язків за посадою державного інспектора відділу митного оформлення №4 митного поста "Чорноморський" Одеської митниці ДФС.

Оскільки Одеська митниця ДФС обов`язок щодо негайного поновлення позивача на раніше займаній посаді не виконала, чим допустила затримку у виконанні судового рішення, позивач вимушений був звернутись із цим позовом та ставити питання про стягнення середнього заробітку за відповідний період.

Вирішуючи спір по суті та задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що в силу вимог трудового законодавства незаконне звільнення працівника із займаної посади та не виконання судового рішення про поновлення працівника на посаді є підставою для виплати останньому середнього заробітку за час, протягом якого працівник не був допущений до роботи у зв`язку із таким звільненням, тому дійшов висновку, що середній заробіток за весь цей час підлягає виплаті позивачу по день, що передує дню фактичного його поновлення на посаді, тобто фактичного допущення працівника до роботи.

Колегія суддів висновки суду першої інстанції вважає правильними, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Згідно із ст. 235 Кодексу законів про працю України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.

Вказані положення трудового законодавства кореспондуються із приписами ст. 371 КАС України.

Аналіз наведених норм показав, що втрата працівником права на працю за обставин незаконного звільнення підлягає відновленню одночасно з поновленням його на попередній посаді і виплатою середнього заробітку за час, протягом якого працівник не був допущений до роботи у зв`язку із таким звільненням.

Разом з цим, відновлення порушеного права має бути здійснено невідкладно, тобто з моменту вирішення органом, який розглядає трудовий спір, питання про поновлення працівника на роботі, незалежно від того, чи набрало чинності відповідне судове рішення в порядку процесуального законодавства, чи від наявності обставин щодо оскарження судового рішення або від інших підстав, незалежних від працівника.

Під час вирішення спору, судом першої інстанції вірно враховано, що обов`язковість рішень суду віднесена Конституцією України до основних засад судочинства, а тому з ухваленням рішення на користь працівника роботодавець позбавлений можливості діяти альтернативно або на свій розсуд.

При цьому, виконання судового рішення вважається закінченим з дня видання, зокрема, відповідного наказу роботодавцем, який прийняв незаконне рішення про звільнення працівника, на попередній посаді.

Також, судом першої інстанції вірно враховано, що згідно вимог ст. 236 Кодексу законів про працю України у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

Отже, у випадку невиконання (затримки у виконанні) роботодавцем рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника, на користь працівника підлягає виплаті середній заробіток за період такої затримки.

Водночас, за правилами п.п. 2, 8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року №100, середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Так, згідно довідки від 20.03.2018 року №90 грошове забезпечення позивача за останні два календарні місяці перед звільненням, а саме за листопад 2017 року та грудень 2017 року, склало відповідно у сумі 9 410,58 грн. за кожний місяць.

У зв`язку із чим, середній заробіток позивача за один робочий день складає 448,12 грн.

Таким чином, за період невиконання рішення суду з 21.05.2018 року по 04.01.2019 року, де кількість робочих днів згідно розрахунку норми тривалості робочого часу у 2018 році та 2019 році склала: за травень - 8 дн., червень - 20 дн., липень - 22 дн., серпень -22 дн., вересень - 20 дн., жовтень - 22 дн., листопад - 22 дн., грудень - 20 дн., січень - 2 дн., всього 158 дні, сума до сплати у зв`язку із затримкою у виконанні судового рішення складає 70 802, 96 грн. (158 дн.Х448,12 грн.).

Враховуючи, що рішення Одеського окружного адміністративного суду від 21 травня 2018 року про поновлення позивача на попередній посаді виконано відповідачем 04.01.2019 року (фактичним допущенням до роботи), колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про виплату позивачу середнього заробітку у вказаній сумі за весь період вимушеного прогулу у зв`язку із затримкою виконання рішення про поновлення на посаді.

З огляду на викладене, оскільки висновки суду відповідають нормам законодавства, що регулюють спірні правовідносини, а доводи апеляційної скарги цих висновків не спростовують, колегія суддів вважає, що судове рішення відповідно до вимог ст. 316 КАС України підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 308, 310, п. 1 ч. 1 ст. 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Одеської митниці ДФС - залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 13 травня 2019 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її проголошення, але може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено та підписано 26.07.2019 року.

Головуючий-суддя: О.В. Єщенко

Судді: О.О. Димерлій

М.П. Коваль