Справа № 640/3202/19
Суддя: Пилипенко Олена Євгеніївна
Дата ухвалення: 2019-07-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 640/3202/19 Суддя першої інстанції: Каракашьян С.К.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2019 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Пилипенко О.Є.

суддів - Бужак Н.П. та Костюк Л.О.,

при секретарі - Кузик О.С.,

за участю:

представника позивача: - Сакалоша С.В.

представника відповідача: - Захарченка О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Лубнигаз» на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 08 квітня 2019 року у справі за адміністративним позовом Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Лубнигаз» до Державної фіскальної служби України про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язати вчинити дії,

В С Т А Н О В И Л А :

У лютому 2019 року позивач - Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації «Лубнигаз» звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з адміністративним позовом до Державної фіскальної служби України про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язати вчинити дії, в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність Державної фіскальної служби України щодо прийняття і реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних податкової накладної за № 487 від 31.12.2018 року, направленої Публічним акціонерним товариством по газопостачанню та газифікації «Лубнигаз» в межах граничного строку, встановленого для реєстрації податкових накладних;

- визнати прийнятою і зареєстрованою в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну за № 487 від 31.12.2018 року датою її фактичного надсилання в межах граничного строку, встановленого для реєстрації податкових накладних.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 08 квітня 2019 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись з судовим рішенням, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції та постановити нову постанову, якою адміністративний позов задовольнити повністю.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що судом першої інстанції при постановленні оскаржуваного рішення було неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, порушено норми матеріального та процесуального права.

19 липня 2019 року, відповідно до штампу вхідної кореспонденції суду Вх.№ 26590, на адресу суду надійшов відзив Державної фіскальної служби України, відповідно до змісту якого відповідач вважає обґрунтованим рішення суду першої інстанції та наголошує, що в матеріалах справи відсутні відомості, щодо надіслання ПАТ «Лубнигаз» через електронний кабінет або в інший спосіб повідомлення про виявлену технічну помилку та/або методологічну помилку, крім того, відповідно до даних Єдиного вікна подання електронної звітності, відсутні інформація реєстрації/не реєстрації в ЄРПН 15.01.2019 року податкової накладної № 487 від 31.12.2018 року.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

У відповідності до ст.. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що бездіяльність відповідача - Державної фіскальної служби України може мати місце лише після отримання податкової накладної для реєстрації, а не з моменту відправлення її позивачем, крім того, можливість несвоєчасної реєстрації внаслідок можливого технічного збою, на думку суду, обумовлюється поданням такої податкової накладної в останній день граничного строку реєстрації, та охоплюється загальними ризиками ведення господарської діяльності.

Колегія суддів вважає вказаний висновок суду першої інстанції, необґрунтованим, з огляду на наступне.

Як встановлено судом та вбачається з наявних матеріалів справи, позивачем - Публічним акціонерним товариством по газопостачанню та газифікації «Лубнигаз» 31.12.2018 року було складено податкову накладну за № 487 на суму ПДВ у розмірі 581 072,32 гривень.

Дану податкову накладну було підписано електронним цифровим підписом позивача 04.01.2019 року, що підтверджується матеріалами справи та не заперечується сторонами.

15 січня 2019 року позивачем, за допомогою електронного сервісу M.e.doc., використовуючи «Єдине вікно подання електронної звітності» було відправлено податкову накладну в електронному вигляді на реєстрацію в Єдиному реєстрі податкових накладних до Державної фіскальної служби України.

Як стверджує позивач, квитанція про прийняття, або про відмову у прийнятті до реєстрації, зупинення реєстрації даної податкової накладної протягом операційного дня 15.01.2019 року позивачу не надійшла.

17 січня 2019 року позивач звернувся до відповідача із запитом щодо отримання відомостей з ЄРПН.

17 січня 2019 року Публічним акціонерним товариством по газопостачанню та газифікації «Лубнигаз» було отримано у відповідь витяг № 339015 з ЄРПН, за даними якого податкова накладна за № 487 від 31.12.2018 року не була зареєстрована протягом операційного дня 15.01.2019 року.

30 січня 2019 року позивач повторно відправив податкову накладну в електронному вигляді на реєстрацію в ЄРПН та 31.01.2019 року отримав квитанцію №1 про доставку документа до ДФС 30.01.2019 року в 16:03:3, реєстрацію документа та присвоєння документу реєстраційного номеру .

Вважаючи дії Державної фіскальної служби України щодо несвоєчасної реєстрації податкової накладної протиправними, позивач звернувся із вказаним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, висновкам суду першої інстанції та доводам апелянта, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, перелік податків та зборів, що справляються в Україні, порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України.

Відповідно до підпункту 20.1.7 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України (далі - ПК України) контролюючі органи мають право отримувати від платників податків, платників єдиного внеску та надавати у межах, передбачених законом, документи в електронному вигляді.

Згідно зі статтею 14 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документообіг здійснюється відповідно до законодавства України або на підставі договорів, що визначають взаємовідносини суб`єктів електронного документообігу. Використання електронного документа у цивільних відносинах здійснюється згідно із загальними вимогами вчинення правочинів, встановлених цивільним законодавством.

Загальні принципи організації інформаційного обміну під час подання платниками податків податкової звітності до органів державної податкової служби України в електронній формі із використанням електронного цифрового підпису визначає Інструкція з підготовки і подання податкових документів в електронному вигляді засобами телекомунікаційного зв`язку, затверджена наказом Державної податкової адміністрації України від 10.04.2008 р. № 233 (далі по тексту - Інструкція), положення якої були чинними на час виникнення спірних правовідносин.

Пунктом 1 розділу ІІ Інструкції передбачено, що платник податків здійснює формування та подання податкових документів в електронному вигляді відповідно до законодавства із застосуванням спеціалізованого програмного забезпечення формування податкових документів, засобу КЗІ, керуючись цією Інструкцією та договором.

Із матеріалів справи вбачається та не заперечується сторонами, що на час надсилання до контролюючого органу податкової накладної за № 487 від 31.12.2018 року, тобто станом на 15.01.2019 року, договір про визнання електронних документів від 30.11.2017 року № 1618001 був чинним.

Загальні принципи організації інформаційного обміну під час подання платниками податків податкової звітності до органів державної податкової служби України в електронній формі із використанням електронного цифрового підпису визначені Інструкцією з підготовки і подання податкових документів в електронному вигляді засобами телекомунікаційного зв`язку, затвердженою наказом Державної податкової адміністрації України від 10.04.200 8р. №233 та зареєстрованою у Міністерстві юстиції України 16.04.2008 р. за №320/15011 (далі - Інструкція), дія якої поширюється на Державну податкову адміністрацію України та її територіальні органи, платників податків, які за власним бажанням подають податкові документи в електронному вигляді.

Відповідно до п.2 Інструкції з підготовки і подання податкових документів в електронному вигляді засобами телекомунікаційного зв`язку, для подання податкових документів до органів ДПС в електронному вигляді платник податків повинен мати: спеціалізоване програмне забезпечення для формування податкових документів в електронному вигляді у затвердженому форматі (стандарті); доступ до мережі Інтернет та можливість відправлення/приймання електронних повідомлень по електронній пошті; засіб КЗІ (сумісний за форматами даних із засобами КЗІ, що використовуються в органах ДПС); чинні посилені сертифікати відкритих ключів, сформованих акредитованим центром сертифікації ключів для платника податків та уповноважених посадових осіб платника податків, підписи яких є обов`язковими для податкової звітності у паперовій формі.

Пунктом 7 Інструкції з підготовки і подання податкових документів в електронному вигляді засобами телекомунікаційного зв`язку передбачено, що підставою для прийняття податкового документа в електронному вигляді є: його відповідність затвердженому формату (стандарту); підтвердження ЕЦП платника податків та його посадових осіб, підписи яких є обов`язковими для звітів в паперовій формі за умов встановлених в статтею 3 Закону України "Про електронний цифровий підпис"; чинність відповідного посиленого сертифіката ключа під час накладання ЕЦП (підтверджується за допомогою позначки часу, отриманої від акредитованого центру сертифікації ключів, або якщо до моменту одержання електронного документа строк дії відповідного сертифіката не був закінчений або відповідний сертифікат не був скасований/блокований).

Відповідно до пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України, при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Податкова накладна та/або розрахунок коригування до неї, складені та зареєстровані після 1 липня 2017 року в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг достатньою підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, та не потребує будь-якого іншого додаткового підтвердження.

Податкові накладні, які не надаються покупцю, а також податкові накладні, складені за операціями з постачання товарів/послуг, які звільнені від оподаткування, підлягають реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня.

З метою отримання податкової накладної/розрахунку коригування, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних, покупець надсилає в електронному вигляді запит до Єдиного реєстру податкових накладних, за яким отримує в електронному вигляді повідомлення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних та податкову накладну/розрахунок коригування в електронному вигляді. Такі податкова накладна/розрахунок коригування вважаються зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних та отриманими покупцем.

Покупцю товарів/послуг податкова накладна/розрахунок коригування можуть бути надані продавцем таких товарів/послуг в електронній формі з дотриманням вимог законодавства щодо електронного документообігу та електронного цифрового підпису.

З метою отримання продавцем зареєстрованого в Єдиному реєстрі податкових накладних розрахунку коригування, що підлягає реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних покупцем, такий продавець надсилає в електронному вигляді запит до Єдиного реєстру податкових накладних, за яким отримує в електронному вигляді повідомлення про реєстрацію розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних та розрахунок коригування в електронному вигляді. Такий розрахунок коригування вважається зареєстрованим в Єдиному реєстрі податкових накладних та отриманими продавцем.

Датою та часом надання податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронному вигляді до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, є дата та час, зафіксовані у квитанції.

Якщо надіслані податкові накладні/розрахунки коригування сформовано з порушенням вимог, передбачених пунктом 201.1 цієї статті та/або пунктом 192.1 статті 192 цього Кодексу, а також у разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування відповідно до пункту 201.16 цієї статті, протягом операційного дня продавцю/покупцю надсилається квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі про неприйняття їх в електронному вигляді або зупинення їх реєстрації із зазначенням причин.

Помилки в реквізитах, визначених пунктом 201.1 цієї статті (крім коду товару згідно з УКТ ЗЕД), які не заважають ідентифікувати здійснену операцію, її зміст (товар/послугу, що постачаються), період, сторони та суму податкових зобов`язань, не можуть бути причиною неприйняття податкових накладних у електронному вигляді.T>

Квитанція про зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування надсилається одночасно продавцю та покупцю платнику податку.

Якщо протягом операційного дня не надіслано квитанції про прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування, така податкова накладна вважається зареєстрованою в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Колегія суддів звертає увагу, що відповідно до наявних матеріалів справи, вбачається, що 15.01.2019 року позивачем було направлено до Державної фіскальної служби України податкову накладну № 487 від 31.12.2018 року для реєстрації останньої в ЄРПН за допомогою програмного забезпечення M.e.doc., використовуючи «Єдине вікно подання електронної звітності», що підтверджується відповідними скріншотами, де напроти «події» (податкова накладна № 487 від 31.12.2018 року) зазначено дату та час направлення « 15.01.2019 року 16:26» та зазначено її статус «в дорозі».

Варто звернути увагу, що відповідно до скріншоту електронної сторінки Державної фіскальної служби та сайті було розміщено повідомлення наступного змісту: «повідомляємо, що у зв`язку із перенавантаженням серверу ДФС та необхідністю своєчасного прийому податкових накладних/розрахунків коригування, запити щодо отримання відомостей з ЄРПН обробляються із затримкою в часі», тобто сервер ДФС був перезавантажений, що, на переконання суду, могло стати підставою для не отримання контролюючим органом відправленої податкової накладної.

Як зазначалось вище, якщо протягом операційного дня не надіслано квитанції про прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування, така податкова накладна вважається зареєстрованою в Єдиному реєстрі податкових накладних, у зв`язку з чим, колегія суддів вважає, що за умови чинного договору, складеної відповідно до норм чинного законодавства накладної та надісланої вчасно платником податків до контролюючого органу така податкова накладна, не отримана з причин, що не залежить від волі суб`єкта господарювання повинна бути зареєстрована контролюючим органом датою її фактичного надсилання, у зв`язку з чим, позивачем вірно обрано спосіб захисту порушеного права.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції було порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. У зв`язку з цим суд вважає необхідним апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Лубнигаз» - задовольнити, рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 08 квітня 2019 року - скасувати та прийнято нову постанову про задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 238, 241, 242, 308, 310, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Лубнигаз» - задовольнити.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 08 квітня 2019 року - скасувати та прийняти нову постанову, якою адміністративний позов Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Лубнигаз» - задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Державної фіскальної служби України щодо прийняття і реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних податкової накладної за № 487 від 31.12.2018 року, направленої Публічним акціонерним товариством по газопостачанню та газифікації «Лубнигаз» в межах граничного строку, встановленого для реєстрації податкових накладних.

Зобов`язати Державну фіскальну службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну за № 487 від 31.12.2018 року датою її фактичного надсилання в межах граничного строку, встановленого для реєстрації податкових накладних.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя: О.Є.Пилипенко

Суддя: Н.П.Бужак

Л.О.Костюк

Повний текст виготовлено 23 липня 2019 року.