Справа № 320/1238/19
Суддя: Головенко О.Д.
Дата ухвалення: 2019-06-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 червня 2019 року м. Київ № 320/1238/19
Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Головенко О.Д., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Генерального штабу Збройних Сил України про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:
До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_2 з позовом до Генерального штабу Збройних Сил України та просить суд:

визнати бездіяльність щодо прийняття рішення про відмову у визнанні учасником бойових дій незаконною;

зобов`язати визнати учасником бойових дій та видати посвідчення та інші передбачені законом документи.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що звернувся до Генерального штабу Збройних Сил України із заявою щодо надання статусу учасника бойових дій, однак відповідачем було відмовлено у наданні такого статусу та рекомендовано звернутися до органів соціального захисту.

На думку позивача, вказана бездіяльність є протиправною та такою, що порушує його права та законні інтереси.

Засобами поштового зв`язку 25.04.2019 надійшов відзив на позов, з якого вбачається, що відповідач заперечує проти прозову та просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

03 травня 2019 року надійшла відповідь на відзив, відповідно до якої позивач не погоджується з твердженнями, викладеними у відзиві та просить суд задовольнити позовні вимоги.

Із заперечень відповідача, які надійшли до суду засобами поштового зв`язку 12.06.2019 вбачається, що позивач не залучався до проведення антитерористичної операції та у виконанні службово-бойових завдань задіяний не був, а тому просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до письмових пояснень, які надійшли через канцелярію суду 10.07.2019, позивач вважає заперечення відповідача безпідставними та такими, що не спростовують факту перебування позивача у зоні проведення антитерористичної операції.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 03.04.2019 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Пунктом 2 ч. 1 ст. 263 КАС України визначено, що суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, оглянувши письмові докази, які були надані, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є головою Комісії Національної спілки письменників України з військово-патріотичної літератури, військовим кореспондентом, автором художньо-документальних книг про бойовий шлях 72 дивізії «Дивізія гвардійського гарту» та «Вірність гвардійському знамену», що підтверджується інформацією з доповідної начальника Головного управління морально-психологічного забезпечення Збройних Сил України полковника Грунтковського О.Л. № 354/560 від 21.04.2016 на ім`я першого заступника начальника Генерального штабу Збройних Сил України рішення і розпорядження № 11488/С від 22.04.2016 .

На початку березня 2016 року позивач, як член Правління голова Комісії з військово-патріотичної літератури Національної спілки письменників України був запрошений у Генеральний штаб Збройних Сил України на співбесіду з приводу тривалого відрядження в зону проведення антитерористичної операції для започаткування серії книг про воюючі на сході України військові з`єднання Збройних Сил України.

Перед позивачем як колишнім редактором 72-ї гвардійської механізованої дивізії, яка була реорганізована в 72-гу окрему механізовану бригаду Збройних Сил України, було поставлене завдання на передовій лінії протистояння підрозділів бригади під м. Волноваха зібрати матеріал для написання першої документальної книги про мужність українських воїнів.

Після співбесіди першим заступником начальника Генерального штабу Збройних Сил України генерал-полковником ОСОБА_3 за доповідною запискою начальника Головного управління морально-психологічного забезпечення Збройних Сил України полковника Грунтковського О.Л. № 354/560 від 21.04.2016 було прийняте рішення і видане розпорядження № 11488/С від 22.04.2016 начальнику штабу першому заступнику керівника антитерористичної операції на території Донецької і Луганської областей та командира в/ч польова пошта НОМЕР_1 забезпечити виконання поставлених перед позивачем завдань.

Прибуття позивача в район виконання завдань у зоні відповідальності 72 окремої механізованої бригади підтверджується посвідченням № 72 від 21.04.2016, проїзним залізничним квитком НОМЕР_2 «Біла Церква - Волноваха» та витягом з наказу командира в/ч польова пошта НОМЕР_1 по стройовій частині № 116 від 23.04.2016.

У бойових умовах позивач мав працювати як військовий журналіст і письменник, безпосередньо на передовій збираючи матеріали для написання документальної книги про воїнів з`єднання.

Виконавши поставлене завдання згідно з наказом по стройовій частині командира в/ч польова пошта НОМЕР_1 № 158 від 03.06.2016 позивач вибув з району виконання завдань 72-ї окремої механізованої бригади, що підтверджується залізничним квитком, наявним в матеріалах справи.

Однак 30.05.2016 тимчасово виконуючим обов`язки начальника Генерального штабу Головнокомандувача ЗСУ генералом-лейтенантом Колесником І.І. на доповідну записку начальника Управління зв`язків з громадськістю Збройних Сил України підполковника Сеника Б.М. № 356/1/75 від 30.05.2016 було прийняте рішення і передане до виконання розпорядження № 14948/С про подальшу реалізацію проекту в термін з 06.06.2016 по 06.12.2016.

На виконання цього рішення командировочним посвідченням № 94 від 06.06.2016 позивач прибув у штаб 72-ї ОМБр.

Прибуття позивача в район виконання бойових завдань було оформлено наказом командира в/ч польова пошта НОМЕР_1 по стройовій частині № 163 від 07.06.2016.

На виконання розпорядження т.в.о. начальника Генерального штабу випуску протягом шести місяців бригадного військового вісника для одержання допуску в зону бойових дій прибули і місцеві військові журналісти, знову самоорганізувалися у редакцію військового вісника «Знамена Перемоги» та увійшли в склад 72-ї окремої механізованої бригади.

Командуванням 72-ї ОМБр позивачу видано довідку № 472 від 05.04.2018 «Про безпосередню участь особи в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України».

Позивач 10.12.2018 звернувся до відповідача із заявою щодо надання статусу учасника бойових дій, однак листом № 321/7789 від 18.12.2018 позивачу було відмовлено та рекомендовано звернутися до органів соціального захисту.

Не погоджуючись з такою відмовою, позивач звернувся з адміністративним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спірні правовідносини, зазначені в даному адміністративному позові, регулюються нормами Конституції України, Закону України від 22.10.1993 № 3551-ХІІ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (далі Закон № 3551), Порядку надання статусу учасника бойових дій особам, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 20.08.2014 № 413 (далі Порядок № 413).

Відповідно до ст. 5 Закону № 3551 учасниками бойових дій є особи, які брали участь у виконанні бойових завдань по захисту Батьківщини у складі військових підрозділів, з`єднань, об`єднань всіх видів і родів військ Збройних Сил діючої армії (флоту), у партизанських загонах і підпіллі та інших формуваннях як у воєнний, так і у мирний час.

Нормами ст. 6 Закону № 3551 регламентовано, що учасниками бойових дій визнаються:

військовослужбовці, які проходили службу у військових підрозділах, частинах, штабах і установах, що входили до складу діючої армії в період громадянської та Другої світової воєн, під час інших бойових операцій по захисту Батьківщини, партизани і підпільники громадянської та Другої світової воєн;

учасники бойових дій на території інших країн військовослужбовці Радянської Армії, Військово-Морського Флоту, Комітету державної безпеки, особи рядового, начальницького складу і військовослужбовці Міністерства внутрішніх справ колишнього Союзу РСР (включаючи військових та технічних спеціалістів і радників), працівники відповідних категорій, які за рішенням Уряду колишнього Союзу РСР проходили службу, працювали чи перебували у відрядженні в державах, де в цей період велися бойові дії, і брали участь у бойових діях чи забезпеченні бойової діяльності військ (флотів).

Військовослужбовці Збройних Сил України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, поліцейські, особи рядового, начальницького складу і військовослужбовці Міністерства внутрішніх справ України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, які за рішенням відповідних державних органів були направлені для участі в міжнародних операціях з підтримання миру і безпеки або у відрядження в держави, де в цей період велися бойові дії.

Перелік держав, зазначених у цьому пункті, періоди бойових дій у них та категорії працівників визначаються Кабінетом Міністрів України;

військовослужбовці, а також особи начальницького і рядового складу органів Міністерства внутрішніх справ і органів Комітету державної безпеки колишнього Союзу РСР, які в період Другої світової війни проходили службу в містах, участь в обороні яких зараховується до вислуги років для призначення пенсії на пільгових умовах, встановлених для військовослужбовців частин діючої армії;

особи вільнонайманого складу Збройних Сил, військ і органів Міністерства внутрішніх справ і Комітету державної безпеки колишнього Союзу РСР, які займали штатні посади у військових підрозділах, частинах, штабах і установах, що входили до складу діючої армії в період Другої світової війни та інші періоди ведення бойових дій, або перебували в ці періоди у містах, участь в обороні яких зараховується до вислуги років для призначення пенсії на пільгових умовах, встановлених для військовослужбовців частин діючої армії;

колишні військовослужбовці, особи вільнонайманого складу, а також колишні бійці винищувальних батальйонів, взводів і загонів захисту народу та інших формувань, що брали безпосередню участь у бойових операціях по ліквідації диверсійно-терористичних груп фашистської Німеччини та інших незаконних формувань і груп на території колишнього Союзу РСР;

працівники спеціальних формувань Народного комісаріату шляхів, Народного комісаріату зв`язку, Народного комісаріату охорони здоров`я, плаваючого складу промислових і транспортних суден і льотно-підйомного складу авіації Народного комісаріату рибної промисловості колишнього Союзу РСР, морського і річкового флоту, льотно-підйомного складу авіації Головного управління Північного морського шляху, переведені у період Другої світової війни на становище осіб, що перебували у лавах Червоної Армії і виконували завдання в інтересах армії та флоту в межах тилових кордонів діючих фронтів або оперативних зон діючих флотів, а також члени екіпажів суден транспортного флоту, які були захоплені в портах фашистської Німеччини 22.06.1941 на порушення Конвенції про становище ворожих торгових суден на початку воєнних дій (Гаага, 1907 рік);

особи, які в період Другої світової війни перебували у складі частин і підрозділів діючої армії та флоту як сини, вихованці полків і юнги до досягнення ними повноліття;

особи, які брали участь у бойових діях проти фашистської Німеччини та її союзників у роки другої світової війни на території інших держав у складі армій союзників колишнього СРСР, партизанських загонів, підпільних груп та інших антифашистських формувань;

працівники сфери культурного обслуговування фронтів, які в період Другої світової війни або в період ведення бойових дій в інших державах виступали перед воїнами діючих армій, флотів, військових з`єднань і контингентів;

особи, які в період з 08.09.1941 по 27.01.1944 працювали на підприємствах, в установах і організаціях міста Ленінграда і нагороджені медаллю «За оборону Ленінграда», та особи, нагороджені знаком «Жителю блокадного Ленінграда», а також особи, які з 30.10.1941 по 04.07.1942 брали участь у обороні міста Севастополя і нагороджені медаллю «За оборону Севастополя»;

особи, які у складі груп піротехнічних робіт (груп розмінування) залучалися до безпосереднього виконання завдань щодо розмінування (виявлення, знешкодження та знищення) вибухонебезпечних предметів на території України, та особи, які на мінних тральщиках брали участь у траленні бойових мін у територіальних і нейтральних водах у воєнний і повоєнний час;

особи, які у неповнолітньому віці були призвані чи добровільно вступили до лав Радянської Армії і Військово-Морського Флоту під час військових призовів 1941-1945 років;

військовозобов`язані, які призивалися на навчальні збори і направлялися до Афганістану в період ведення там бойових дій;

військовослужбовці автомобільних батальйонів, які направлялися до Афганістану для доставки вантажів у цю країну в період ведення там бойових дій;

військовослужбовці льотного складу, які здійснювали вильоти на бойові завдання до Афганістану з території колишнього Союзу РСР;

особи, які брали участь у всіх формах збройної боротьби за незалежність України у XX столітті у складі Української повстанської армії, Української повстанчої армії отамана Тараса Боровця (Бульби) «Поліська Січ», Української народної революційної армії (УНРА), Організації народної оборони «Карпатська Січ», Української військової організації (УВО), збройних підрозділів Організації українських націоналістів і відповідно до Закону України «Про правовий статус та вшанування пам`яті борців за незалежність України у XX столітті» визнані борцями за незалежність України у XX столітті. Порядок надання статусу учасника бойових дій зазначеним особам встановлюється Кабінетом Міністрів України;

військовослужбовці та особи, які були зараховані до частин місцевої протиповітряної оборони Народного Комісаріату внутрішніх справ колишнього Союзу РСР і брали безпосередню участь у відбиванні ворожих нальотів, ліквідації наслідків бомбардувань та артилерійських обстрілів, що здійснювалися спеціально сформованими частинами;

особи, які у складі формувань народного ополчення брали участь у бойових діях під час Другої світової війни;

військовослужбовці (резервісти, військовозобов`язані) Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, військовослужбовці військових прокуратур, особи рядового та начальницького складу підрозділів оперативного забезпечення зон проведення антитерористичної операції центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, державну політику у сфері державної митної справи, поліцейські, особи рядового, начальницького складу, військовослужбовці Міністерства внутрішніх справ України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Державної служби України з надзвичайних ситуацій, Державної пенітенціарної служби України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів;

Порядок надання статусу учасника бойових дій особам, зазначеним в абз. 1 цього пункту, категорії таких осіб та терміни їх участі (забезпечення проведення) в антитерористичній операції, у заходах із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, а також райони антитерористичної операції визначаються Кабінетом Міністрів України. Райони здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації визначаються відповідно до Закону України «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях».

особи, які у складі добровольчих формувань, що були утворені або самоорганізувалися для захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, за умови, що в подальшому такі добровольчі формування були включені до складу Збройних Сил України, Міністерства внутрішніх справ України, Національної гвардії України та інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів.

Порядок надання статусу учасника бойових дій особам, зазначеним в абз. 1 цього пункту, категорії таких осіб, терміни їх участі в антитерористичній операції чи в забезпеченні її проведення, а також райони антитерористичної операції визначаються Кабінетом Міністрів України.

Так, відповідно до п. 2 Порядку № 413 статус учасника бойових дій надається, зокрема, військовослужбовцям (резервістам, військовозобов`язаним) та працівникам Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, військовослужбовцям військових прокуратур, особам рядового та начальницького складу підрозділів оперативного забезпечення зон проведення антитерористичної операції Державної фіскальної служби, поліцейським, особам рядового, начальницького складу, військовослужбовцям, працівникам Міністерства внутрішніх справ, Управління державної охорони, Держспецзв`язку, Державної служби України з надзвичайних ситуацій, Державної кримінально-виконавчої служби, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення.

При цьому постановою Кабінету Міністрів України від 10.05.2018 № 350 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 20.08.2014 № 413» (далі Постанова № 350) абз. 2 п. 2 Порядку № 413 після слів «у період її проведення» доповнено словами «у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів».

Пунктом 2-1 Порядку № 413 у редакції Постанови № 350 визначено, що статус учасника бойових дій надається особам, зазначеним у п. 2 цього Порядку, в разі залучення їх до проведення антитерористичної операції чи здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях на строк не менше ніж 30 календарних днів, у тому числі за сукупністю днів перебування в районах її проведення.

Відповідно до п. 4 Порядку № 413 підставою для надання особам статусу учасника бойових дій є такі документи про безпосереднє залучення до виконання завдань антитерористичної операції в районах її проведення:

витяги з наказів керівника Антитерористичного центру при СБУ або особи, яка його заміщує, першого заступника чи заступника керівника Антитерористичного центру при СБУ про залучення до проведення антитерористичної операції,

витяги з наказів керівника оперативного штабу з управління антитерористичною операцією чи його заступників або керівників секторів (командирів оперативно-тактичних угруповань) про підпорядкування керівнику оперативного штабу з управління антитерористичною операцією в районах її проведення та про прибуття (вибуття) до (з) районів проведення антитерористичної операції,

документи про направлення у відрядження до районів проведення антитерористичної операції або інші офіційні документи, видані державними органами, що містять достатні докази про безпосередню участь особи у виконанні завдань антитерористичної операції в районах її проведення.

Відповідно до п. 5 Порядку № 413 рішення про надання статусу учасника бойових дій приймається:

комісіями з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, утвореними в Міноборони, МВС, Мін`юсті, Національній поліції, Національній гвардії, СБУ, Службі зовнішньої розвідки, Адміністрації Держприкордонслужби, Адміністрації Держспецтрансслужби, Генеральній прокуратурі України, Управлінні державної охорони, Адміністрації Держспецзв`язку, ДСНС, ДФС (далі комісія);

міжвідомчою комісією з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій та виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) або інвалідності волонтера і деяких інших категорій осіб відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», яка утворюється Державною службою у справах ветеранів війни та учасників антитерористичної операції (далі міжвідомча комісія), у разі виникнення спірних питань, що потребують міжвідомчого врегулювання.

З аналізу наведених норм чинного законодавства суд приходить до висновку, що безпосередня участь у проведенні антитерористичної операції передбачає вчинення дій, спрямованих на захист незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі та стримування збройної агресії тощо.

Разом з тим, з позовної заяви вбачається, що ОСОБА_2 на добровільних засадах тривалий час здійснював діяльність в зоні проведення антитерористичної операції, яка полягала у збиранні матеріалів для написання документальної книги та випуску військового інформаційного вісника.

З огляду на наведене, суд вважає, що вищенаведена діяльність позивача не належить до безпосередньої участі у проведенні антитерористичної операції.

Крім того, із заперечень Генерального штабу Збройних Сил України вбачається, що з метою з`ясування законних підстав видачі позивачу довідки № 472 від 05.04.2018 «Про безпосередню участь особи в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України» відповідачем було направлено запит за вих. № 316/685 від 19.04.2019 до оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (військова частина НОМЕР_3 , якій підпорядкована військова частина НОМЕР_4 ), у відповіді № 502/2/4/3/961 від 30.05.2019 на який зазначено:

на підставі проведення службової перевірки № 1430 від 30.05.2019 встановлено, що громадянин ОСОБА_2 до складу та засобів проведення антитерористичної операції не залучався, у виконанні службово-бойових завдань задіяний не був.

Довідку № 472 від 05.04.2018 «Про безпосередню участь особи в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України» встановлено недійсною, як ту, що не відповідає вимогам законодавства України та яка була видана командиром військової частини НОМЕР_4 внаслідок незнання командуванням військової частини НОМЕР_4 вимог законодавчих актів (за що командира військової частини притягнуто до дисциплінарної відповідальності).

Вказано, що позивач не перебував в лавах Збройних Сил України (не проходив військову службу в період з 15.09.2017 по 31.10.2017, не входив до складу добровольчих формувань, які брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, що в подальшому були включені до складу Збройних Сил України), не був військовослужбовцем (працівником Збройних Сил України) військової частини НОМЕР_4 , а отже не було законних підстав видачі довідки № 472 від 05.04.2018 «Про безпосередню участь особи в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України», у зв`язку з чим дана довідка вважається недійсною та такою, що не відповідає нормам чинного законодавства.

Розпорядженнями № 11488/с від 22.04.2016 виключно ставиться завдання начальнику штабу першому заступнику керівника АТО на території Луганської та Донецької областей, командиру ВЧ НОМЕР_1 , Управлінню зв`язків з громадськістю Збройних Сил України щодо забезпечення дотримання законодавства щодо перебування у підрозділах військової частини цивільної особи (позивача), забезпечити його індивідуальний захист на час виконання поставлених завдань ВЧ НОМЕР_1 .

Отже, з огляду на зазначене, суд приходить до висновку, що з метою пропагування прикладів мужності, героїзму та бойового досвіду військовослужбовців Збройних Сил України була підтримана пропозиція позивача та допущено його, а не залучено до сил і засобів проведення антитерористичної операції, в зону бойових дій.

З урахуванням наведеного, суд вважає, що позовні вимоги про визнання бездіяльності щодо прийняття рішення про відмову у визнанні учасником бойових дій незаконною та зобов`язання визнати учасником бойових дій та видати посвідчення та інші передбачені законом документи є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Частиною 2 ст. 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частинами 1, 4 ст. 73 КАС України регламентовано, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно ст. 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених

ст. 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач, як суб`єкт владних повноважень, довів суду правомірність своїх дій.

Враховуючи вищезазначене, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог, що є підставою для відмови в задоволенні адміністративного позову.

Керуючись ст.ст. 73 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

в и р і ш и в:
У задоволенні адміністративного позову відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.
Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Суддя Головенко О.Д.