Справа № 620/4194/18
Суддя: Карпушова Олена Віталіївна
Дата ухвалення: 2019-07-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 620/4194/18 Суддя (судді) першої інстанції: Баргаміна Н.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Карпушової О.В., суддів: Губської Л.В., Степанюка А.Г., секретар судового засідання Харитонова Х.Б., за участі представника позивача Чайки О . А. , представника відповідача Паншин І.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області та Товариства з обмеженою відповідальністю "Альянс Груп ТМ" на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 26 лютого 2019 р. у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Альянс Груп ТМ" до Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області про визнання протиправним податкового повідомлення-рішення

В С Т А Н О В И В :

20.12.2018 Товариство з обмеженою відповідальністю «Альянс Груп ТМ» (надалі - «Альянс Груп ТМ») звернулось до суду з позовом до Головного управління ДФС у Чернігівській області про визнання протиправним податкового повідомлення-рішення № 0 від 06.12.2018, яким застосовано до позивача штрафні санкції у вигляді пені за порушення термінів розрахунків у сфері ЗЕД у розмірі 27419,88грн.

Позов обґрунтовано тим, що відповідачем при прийнятті рішення необґрунтовано не прийнято до уваги факт уцінки товару, що вплинуло на вартість, та те, що до об`єктів перевірки було включено вантажно-митні декларації за період, який не охоплюється періодом перевірки.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 26.02.2019 позовні вимоги задоволено частково: визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Чернігівській області № 0 від 06.12.2018 в частині нарахування пені у розмірі 18872,34 грн. В решті позову відмовлено.

Приймаючі рішення суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідачем при розрахунку пені за прострочення надходження валютної виручки майже за усіма митними деклараціями визначено прострочення без врахування змін до законодавства, а саме у зв`язку з прийняттям Постанови Правління Національного банку України від 28.07.2016 року № 361 «Про внесення змін до деяких нормативно-правових актів Національного банку України», якою визначено, що розрахунки за операціями з експорту та імпорту товарів здійснюються у строк, що не перевищує 120 днів, а відповідач помилково розрахунки робив виходячи із 90 днів.

Крім того, суд першої інстанції зазначив, що не приймаються до уваги доводи позивача про незастосування до нього положень статті 4 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті», оскільки позивач не надав суду документи про невідповідність товару умовам договору, та наголосив, що межі проведення перевірки охоплюють порушення термінів повернення валютної виручки в України за всіма митними деклараціями, за якими ще не здійснено розрахунок або було його здійснено в перевіряємий період.

Позивач подав апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції в частині відмовлених позовних вимог, просить скасувати рішення, як таке, що прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

В апеляційній скарзі позивача наведені доводи аналогічні доводам позовної заяви. Крім того доповнено, що судом першої інстанції не враховано всіх доводів позивача та не надано відповідної оцінки. Апелянт наполягає що перевіряємим періодом є період з 06.08.2016р. по 31.12.2016, тому предметом перевірки можуть бути лише факти експортних відвантажень за вказаних період і факти надходження відповідної валютної виручки за вказаний період.

Відповідачем також подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог, як таке, що прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, та прийняти нове рішення, яким у задоволені позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Відповідачем в апеляційній скарзі зазначено, що оскільки розрахунки за експертними операціями є триваючими у часі, то перевірка здійснюється за тими строками надходження валютної виручки, що припадають на період, за який проводиться така перевірка, при цьому контроль здійснюється окремо за кожним відвантаженням товару згідно ВМД, на оплату якого надійшла така валютна виручка.

В судовому засіданні представник позивача підтримав доводи апеляційної скарги підприємства та заперечував проти задоволення апеляційної скарги відповідача.

Представник відповідача заперечував проти задоволення апеляційної скарги позивача, підтримав доводи апеляційної скарги ДФС.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, дійшла висновку, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Судом першої та апеляційної інстанції встановлено, що між ТОВ «Альянс Груп ТМ» та нерезидентом компанією «FURKAN AMBALAJ НASAN FURKAN ALTINTAS» (Turkey) було укладено контракт № 1FA від 16.02.2015 на експорт пиломатеріалу обрізного в обсягах та по ціні згідно додатків до контракту. Загальна сума контракту 300000,00 дол. США (а.с. 76-78).

Позивачем на виконання умов вищевказаного контракту було відвантажено нерезиденту компанії «FURKAN AMBALAJ НASAN FURKAN ALTINTAS» (Turkey) пиломатеріал обрізний (сосна), що підтверджується митними деклараціями (а.с. 79-92).

У період з 12.11.2018 по 16.11.2018 відповідачем була проведена документальна позапланова невиїзна перевірка позивача з питань дотримання вимог валютного законодавства за період з 06.08.2016 по 31.12.2016 по експортному контракту №1FA від 16.02.2015, за результатами якої складено акт від 22.11.2018 №792/14/38270832 (а.с. 9-13, 93).

В акті перевірки зазначені висновки про порушення позивачем статті 1 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті», постанови Правління НБУ «Про врегулювання ситуації на грошово-кредитному та валютному ринках України» від 07.06.2016 № 342 щодо прострочення термінів надходження валютної виручки по експортному контракту № 1FA від 16.02.2015, укладеному з нерезидентом компанією «FURKAN AMBALAJ НASAN FURKAN ALTINTAS» (Turkey).

На підставі вказаного акту відповідачем було винесено податкове повідомлення-рішення від 06.12.2018 № 0, яким застосовано пеню за порушення термінів розрахунків у сфері ЗЕД у розмірі 27419,88 грн. (а.с. 8).

Вищенаведені обставини підтверджені належними та допустимими доказаими, і не є спірними.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною першою статті 2 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» (надалі - Закон № 185/94), в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, передбачено, що імпортні операції резидентів, які здійснюються на умовах відстрочення поставки, в разі, коли таке відстрочення перевищує 180 календарних днів з моменту здійснення авансового платежу або виставлення векселя на користь постачальника продукції (робіт, послуг), що імпортується, потребують висновку центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері економічного розвитку.

Відповідно до частини четвертої статті 2 Закону № 185/94 Національний банк України має право запроваджувати на строк до шести місяців інші строки розрахунків, ніж ті, що визначені частиною першою цієї статті.

Статтею 4 Закону № 185/94 передбачено, що у разі порушення резидентами, крім суб`єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції на період її проведення, строків, передбачених статтями 1 і 2 цього Закону або встановлених Національним банком України відповідно до статей 1 і 2 цього Закону, тягне за собою стягнення пені за кожний день прострочення у розмірі 0,3 відсотка суми неодержаної виручки (вартості недопоставленого товару) в іноземній валюті, перерахованої у грошову одиницю України за валютним курсом Національного банку України на день виникнення заборгованості. Загальний розмір нарахованої пені не може перевищувати суми неодержаної виручки (вартості недопоставленого товару).

Пунктами 1 Постанов Правління Національного банку України «Про врегулювання ситуації на грошово-кредитному та валютному ринках України» від 03.03.2016 № 140, в редакції від 07.06.2016 № 342 було передбачено, що розрахунки за операціями з експорту та імпорту товарів, передбачені в статтях 1 та 2 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» (надалі - Постанова № 342), здійснюються у строк, що не перевищує 90 календарних днів.

Згідно пункту 9 Постанови № 342 вказаний нормативний документ набирає чинності з 09.06.2016 і діє до 14.09.2016 включно.

Постановою Правління Національного банку України від 28.07.2016 № 361 «Про внесення змін до деяких нормативно-правових актів Національного банку України» (надалі - Постанова № 361) внесено зміни до вищевказаної постанови,зокрема: у пункті 1 цифри « 90» замінено цифрами « 120», тобто установлено, що розрахунки за операціями з експорту та імпорту товарів, передбачені в статтях 1та 2 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті», здійснюються у строк, що не перевищує 120 календарних днів.

Системний аналіз наведених норм дає можливість зробити висновок, що з 09.06.2016 до 28.07.2016 (включно) розрахунки за операціями з експорту та імпорту товарів повинні були здійснюватися протягом 90 днів, а з часу набрання чинності Постанови № 361, з 29.07.2016 до 14.09.2016, протягом 120 днів. Крім того, терміни розрахунку відраховуються від дня відвантаження товару, тобто з дати експортної митної декларації, тому перевищення зазначених термінів мають визнаватися як прострочення надходження валютної виручки.

З матеріалів справи вбачається, що спір між сторонами виник з приводу надходження валютної виручки по декількома митним деклараціям, розрахунок пені перевірено судом апеляційної інстанції.

Так, оплата за митною декларацією № 11791 від 08.04.2016 була здійснена 10.08.2016.

Висновок відповідача про порушення позивачем терміну розрахунку з 06.08.2016 є помилковим, оскільки з 29.07.2016 пеня розраховується виходячи із прострочення надходження понад 120 днів, тому пеня має бути розрахована за 4 дні з 07.08.2016 по 10.08.2016 (включно).

Аналогічна помилкова позиція відповідача з приводу розрахунку пені по митним деклараціям № 11888 від 14.04.2016 та № 11890 від 14.04.2016, оплата по яких надійшла 19.08.2016, а саме розрахунок має проводитися не з 06.08.2016, як вважає відповідач, а з 13.08.2016, тобто за сім днів прострочення.

Також помилковий розрахунок пені зроблено відповідачем по митній декларації № 12138 від 26.04.2016 - оплата 26.08.2016, тому розрахунок пені має бути зроблений за 2 дні прострочення.

По митній декларації № 100219 від 29.04.2016, оплата по якій надійшла 31.08.2016, розрахунок пені має бути зроблений з 27.08.2016, а не з 28.08.2016, отже висновок відповідача також є помилковим, пеня має розраховуватися за чотири дні.

З приводу висновків по митним деклараціям № 100108 від 12.04.2016, № 12133 від 26.04.2016, № 12138 від 26.04.2016, № 12190 від 29.04.2016 та № 100219 від 29.04.2016, то матеріалами справи підтверджено надходження валютної виручки в межах 120 календарних днів.

Розрахунок пені по митним деклараціям № 11588 від 29.03.2016 , № 11652 від 31.03.2016, № 100077 від 06.04.2016, № 100108 від 12.04.2016, № 100355 від 10.06.2016 та № 100364 від 10.06.2016 зроблено відповідачем з дотриманням законодавства, з чим погоджується колегія суддів.

Сторонами не оспорювалось правильність арифметичних розрахунків зроблених судом першої інстанції.

Враховуючи вищезазначені обставини, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно вирахувано пеню у розмірі 8547.54 грн., яка підлягає сплаті позивачем за порушенням термінів повернення валютної виручки в Україну.

Щодо висновку суду першої інстанції про обґрунтовану відмову відповідача у зменшені позивачу суми валютної виручки на суму уціненого експортного товару, колегія суддів вважає його правильним, оскільки позивач не надав суду першої інстанції підтвердження Торгово-промисловою палатою України або уповноваженим органам країни розташування сторони договору, невідповідності кількісних та/або якісних характеристик товару умовам договору. Тому податковим органом правомірно засновано до позивача положення статті 4 Закону 185/94.

Згідно ч.1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Щодо інших доводів позивача колегія суддів зазначає, що правильним є висновок суду першої інстанції, що межі проведення перевірки охоплюють порушення термінів повернення валютної виручки в України за всіма митними деклараціями, за якими ще не здійснено розрахунок або було здійснено в перевіряємий період.

Надаючи оцінку всім іншим доводам сторін, судова колегія наголошує, що приймає до уваги рішення ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, в якому Суд зазначив, що «…хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід…».

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів зазначає, що всі наведені доводи апелянтів є такими, що не заслуговують уваги, оскільки не спростовують правильних та обґрунтованих висновків суду першої інстанції.

Отже, судом першої інстанції повно та правильно встановлено обставини справи і ухвалено судове рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, відповідно до вимог ст. 242 КАС України.

Згідно зі ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Повне судове рішення складено 22.07.2019 року.

Керуючись ст.ст.139, 242-244, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області та Товариства з обмеженою відповідальністю "Альянс Груп ТМ" - залишити без задоволення.

Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 26 лютого 2019 р. у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Альянс Груп ТМ" до Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області про визнання протиправним податкового повідомлення-рішення - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Колегія суддів: О.В. Карпушова

Л.В. Губська

А.Г. Степанюк