Справа № 160/6955/19
Суддя: Турова Олена Михайлівна
Дата ухвалення: 2019-07-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УХВАЛА
24 липня 2019 р.Справа №160/6955/19
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді: Турової О.М.,
розглянувши в порядку письмового провадження у м. Дніпро заяву ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Дмитрівської сільської ради про визнання протиправним та скасування рішення, -
23 липня 2019 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Дмитрівської сільської ради, в якій позивач просить суд визнати протиправним і скасувати рішення Дмитрівської сільської ради №569-39/VІІ від 17.07.2019р. «Про надання згоди на добровільне приєднання до об`єднаної територіальної громади», яким надано згоду на добровільне приєднання Дмитрівської сільської територіальної громади сіл Дмитрівка, Олефірівка, Бажани, Чумаки, Кардаші, Відродження Петропавлівського району Дніпропетровської області до Миколаївської сільської об`єднаної територіальної громади Петропавлівського району Дніпропетровської області.
Разом із позовною заявою ОСОБА_1 подано заяву про вжиття заходів забезпечення цього позову шляхом зупинення дії оскаржуваного рішення Дмитрівської сільської ради №569-39/VІІ від 17.07.2019р. «Про надання згоди на добровільне приєднання до об`єднаної територіальної громади» до прийняття рішення у цій справі.
В обґрунтування вказаної заяви зазначалося, що невжиття заходів забезпечення позову, про які просить позивач, може істотно ускладнити виконання рішення суду та поновлення порушених прав та інтересів позивача, оскільки відповідно до ст.6 Закону України «Про добровільне об`єднання територіальних громад», сільський голова після прийняття відповідною радою рішення про надання згоди на добровільне об`єднання територіальних громад надсилає пропозицію про таке об`єднання сільському, селищному, міському голові суміжної територіальної громади. Далі відбувається утворення спільної робочої групи, що є початком процедури добровільного об`єднання територіальних громад. Спільна робоча група готує проекти відповідних рішень щодо добровільного об`єднання територіальних громад. Отже, в період розгляду цього позову відповідачем будуть вчинятися подальші дії щодо добровільного об`єднання територіальних громад і, в разі прийняття рішення суду на користь позивача, поновлення його порушених прав буде ускладнено прийняттям нових рішень Дмитрівською сільською радою. Також позивач зазначав, що у позовній заяві вказані конкретні порушення прав позивача та інших мешканців територіальної громади, які можна встановити з наданих суду розпоряджень і рішень відповідача, зокрема, щодо не призначення та не проведення громадських обговорень серед жителів сіл Бажани, Кардаші та Відродження поряд із прийняттям рішення, яке впливає на їх права, всупереч принципу добровільності об`єднання територіальних громад, що, в свою чергу, на думку позивача, свідчить про наявність ознак очевидності протиправності оскаржуваного рішення.
Відповідно до приписів ч.1 ст.154 КАС України суд розглянув заяву про забезпечення позову в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.
Дослідивши матеріали справи та подану заяву про забезпечення позову, суд доходить висновку про відмову у її задоволенні у повному обсязі, з таких підстав.
Так, відповідно до ч.1 ст.150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.
Згідно з ч.2 ст.150 КАС України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:
1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або
2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.
Частиною першою ст.151 КАС України встановлено, що позов може бути забезпечено:
1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта;
2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;
3) встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії;
4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору;
5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.
При цьому відповідно до ч.2 ст.151 КАС України суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.
З аналізу наведених норм Кодексу адміністративного судочинства України слідує, що забезпечення позову здійснюється з метою гарантування виконання судового рішення у разі задоволення позовних вимог та спрямоване на те, щоб не допустити настання незворотних наслідків щодо відновлення порушеного права.
Водночас, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги не лише інтереси позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені, у зв`язку із застосуванням відповідних заходів, а також має враховувати співмірність вимог заяви про забезпечення позову заявленим позовним вимогам, та обставинам справи.
Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії (зупинення оскаржуваного рішення). Заходи до забезпечення позову можуть бути вжиті судом лише в межах предмета позову та не повинні порушувати прав осіб, що не є учасниками даного судового процесу. Суди не вправі вживати такі заходи до забезпечення позову, які є фактично рівнозначними задоволенню позовних вимог.
З огляду на приписи статті 150 КАС України, небезпека істотного ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду або ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, до вирішення справи по суті не є фактом, який підлягає встановленню, а є елементом аргументації або оціночною категорією.
Згідно з ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.
В силу ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Під час вирішення питання про наявність підстав для забезпечення позову, суд зазначає, що обов`язок щодо доведення та обґрунтування наявності очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача, аргументованості та невідвертості додаткових зусиль і витрат у майбутньому, покладається саме на особу, яка заявляє клопотання.
Розглядаючи заяву про вжиття заходів забезпечення позову ОСОБА_1 , суд зауважує, що позивачем не надано належних доказів на підтвердження наявності підстав, передбачених ст.150 КАС України, які є обов`язковими для постановлення ухвали про забезпечення позову.
Так, обґрунтовуючи свою заяву про забезпечення позову, ОСОБА_1 , зокрема, зазначав, що в період розгляду цього позову судом відповідачем будуть вчинятися подальші дії щодо добровільного об`єднання територіальних громад відповідно до ст.6 Закону України «Про добровільне об`єднання територіальних громад» і, в разі прийняття рішення суду на користь позивача, поновлення його порушених прав буде ускладнено прийняттям нових рішень Дмитрівською сільською радою.
При цьому суд зазначає, що ст.6 Закону України «Про добровільне об`єднання територіальних громад» визначає порядок підготовки проектів рішень щодо добровільного об`єднання територіальних громад та знаходиться у розділі ІІ «Порядок добровільного об`єднання територіальних громад» цього Закону, в той час, як оскаржуваним рішенням у цій справі надано згоду на добровільне приєднання до об`єднаної територіальної громади.
Водночас, порядок добровільного приєднання до об`єднаних територіальних громад встановлено розділом ІІ-1 Закону України «Про добровільне об`єднання територіальних громад» (ст.8-1-ст.8-3).
Так, відповідно до ч.3 ст.8-1 Закону України «Про добровільне об`єднання територіальних громад» сільський, селищний голова забезпечує вивчення пропозиції щодо ініціювання добровільного приєднання до об`єднаної територіальної громади та її громадське обговорення, яке проводиться протягом 30 днів з дня надходження такої пропозиції. Після завершення громадського обговорення пропозиція подається до відповідної ради на наступну сесію для прийняття рішення про надання згоди на добровільне приєднання до об`єднаної територіальної громади.
Згідно з ч.4 ст.8-1 Закону України «Про добровільне об`єднання територіальних громад» сільський, селищний голова після прийняття відповідною радою рішення про надання згоди на добровільне приєднання до об`єднаної територіальної громади надсилає пропозицію до сільської, селищної, міської ради об`єднаної територіальної громади, до якої є намір приєднатися.
Частиною 5 статті 8-1 Закону України «Про добровільне об`єднання територіальних громад» встановлено, що сільська, селищна, міська рада об`єднаної територіальної громади на наступній сесії розглядає пропозицію щодо ініціювання добровільного приєднання до об`єднаної територіальної громади та за результатами розгляду приймає рішення про надання згоди на добровільне приєднання до об`єднаної територіальної громади або про відмову в наданні такої згоди.
Статтею 8-2 Закону України «Про добровільне об`єднання територіальних громад» визначено порядок підготовки проекту рішення про добровільне приєднання до об`єднаної територіальної громади.
Відповідно до ч.1 ст.8-2 цього Закону сільський, селищний, міський голова після прийняття відповідною сільською, селищною, міською радою об`єднаної територіальної громади рішення про надання згоди на добровільне приєднання до об`єднаної територіальної громади вживає заходів для підготовки проекту рішення про добровільне приєднання до об`єднаної територіальної громади.
Частинами 3 та 4 статті 8-2 Закону України «Про добровільне об`єднання територіальних громад» передбачено, що питання про схвалення проекту рішення про добровільне приєднання до об`єднаної територіальної громади розглядається сільськими, селищними, міськими радами протягом 30 днів з дня його внесення на їхній розгляд. Схвалені сільськими, селищними, міськими радами проекти рішень про добровільне приєднання до об`єднаної територіальної громади у п`ятиденний строк подаються Раді міністрів Автономної Республіки Крим, обласній державній адміністрації для надання висновку щодо відповідності цього проекту Конституції та законам України.
Згідно з ч.5 ст.8-2 Закону України «Про добровільне об`єднання територіальних громад» Рада міністрів Автономної Республіки Крим, обласна державна адміністрація протягом 10 робочих днів з дня отримання проекту рішення про добровільне приєднання до об`єднаної територіальної громади готує відповідний висновок, що затверджується постановою Ради міністрів Автономної Республіки Крим, розпорядженням голови обласної державної адміністрації.
Частинами 6 та 7 статті 8-2 Закону України «Про добровільне об`єднання територіальних громад» визначено, що у разі відповідності проекту рішення про добровільне приєднання до об`єднаної територіальної громади Конституції та законам України сільські, селищні, міські ради на наступній сесії приймають рішення про добровільне приєднання до об`єднаної територіальної громади. У разі встановлення невідповідності проекту рішення про добровільне приєднання до об`єднаної територіальної громади Конституції та законам України Рада міністрів Автономної Республіки Крим, обласна державна адміністрація повертає його на доопрацювання.
З аналізу наведених норм ст.8-1 Закону України «Про добровільне об`єднання територіальних громад» слідує, що після прийняття сільською радою рішення про надання згоди на добровільне приєднання до об`єднаної територіальної громади сільський голова має надіслати пропозицію до сільської, селищної, міської ради об`єднаної територіальної громади, до якої є намір приєднатися, після чого остання на наступній сесії розглядає пропозицію щодо ініціювання добровільного приєднання до об`єднаної територіальної громади та за результатами розгляду приймає рішення або про надання згоди на добровільне приєднання до об`єднаної територіальної громади, або про відмову в наданні такої згоди.
Отже, сам факт наявності рішення Дмитрівської сільської ради №569-39/VІІ від 17.07.2019р. «Про надання згоди на добровільне приєднання до об`єднаної територіальної громади», ще не свідчить про факт отримання згоди на таке добровільне приєднання до об`єднаної територіальної громади від Миколаївської сільської об`єднаної територіальної громади Петропавлівського району Дніпропетровської області, лише після отримання якої сільським головою вже можуть вчинятися подальші дії щодо підготовки проекту рішення про добровільне приєднання до об`єднаної територіальної громади відповідно до ст.8-2 Закону України «Про добровільне об`єднання територіальних громад», проект якого, в свою чергу розглядається сільською радою протягом 30 днів з дня його внесення на її розгляд і, у разі його схвалення, у п`ятиденний строк подається обласній державній адміністрації для надання протягом 10 робочих днів з дня отримання цього проекту рішення висновку щодо його відповідності Конституції та законам України і вже у разі отримання відповідного висновку про відповідність цього проекту рішення Конституції та законам України сільська рада на наступній сесії може прийняти рішення про добровільне приєднання до об`єднаної територіальної громади.
Таким чином, Законом України «Про добровільне об`єднання територіальних громад» встановлено тривалий та багатоетапний порядок добровільного приєднання до об`єднаних територіальних громад, а рішення Дмитрівської сільської ради №569-39/VІІ від 17.07.2019р. «Про надання згоди на добровільне приєднання до об`єднаної територіальної громади», є лише першим кроком у цьому процесі і не свідчить про подальше беззаперечне приєднання Дмитрівської сільської територіальної громади сіл Дмитрівка, Олефірівка, Бажани, Чумаки, Кардаші, Відродження Петропавлівського району Дніпропетровської області до Миколаївської сільської об`єднаної територіальної громади Петропавлівського району Дніпропетровської області.
За таких обставин, підстави стверджувати, що невжиття заходів забезпечення позову, про які просить позивач, шляхом зупинення дії оскаржуваного рішення Дмитрівської сільської ради №569-39/VІІ від 17.07.2019р. «Про надання згоди на добровільне приєднання до об`єднаної територіальної громади» до прийняття рішення у цій справі, може істотно ускладнити виконання рішення суду та поновлення порушених прав та інтересів позивача, відсутні.
Отже, звертаючись з заявою про забезпечення позову, позивач не навів достатньо підстав в обґрунтування наявності очевидної та реальної небезпеки істотного ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду або ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, до ухвалення рішення по суті справи.
Щодо доводів ОСОБА_1 про необхідність вжиття заходів забезпечення позову з посиланням на те, що оскаржуване рішення відповідача має очевидні ознаки протиправності, оскільки у позовній заяві вказані конкретні порушення прав позивача та інших мешканців територіальної громади, які можна встановити з наданих суду розпоряджень і рішень відповідача, зокрема, щодо не призначення та не проведення громадських обговорень серед жителів сіл Бажани, Кардаші та Відродження поряд із прийняттям рішення, яке впливає на їх права, всупереч принципу добровільності об`єднання територіальних громад, суд зазначає, що такі доводи фактично ідентичні доводам, якими обґрунтовані позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання протиправними і скасування спірного рішення, і для перевірки цих доводів суд має з`ясувати всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи по суті, та дослідити всі докази, що підтверджують або спростовують такі обставини.
Водночас, надання оцінки оскаржуваному рішенню суб`єкта владних повноважень на стадії вирішення заяви про забезпечення позову без розгляду справи по суті є фактичним вирішенням позовних вимог наперед, що є неприпустимим, а тому протиправність рішення у даному випадку потребує доведення під час судового розгляду.
За таких обставин, наведені позивачем доводи в обґрунтування необхідності забезпечення позову, на думку суду, не є достатніми та обґрунтованими для вжиття заходів його забезпечення, оскільки матеріали справи не містять об`єктивних доказів, які б свідчили про існування підстав, визначених ст.150 КАС України, отже, подана заява є необґрунтованою та передчасною, а тому задоволенню не підлягає.
Керуючись ст. ст. 150, 151, 156, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
У задоволенні заяви ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Дмитрівської сільської ради про визнання протиправним та скасування рішення - відмовити у повному обсязі.
Ухвала суду набирає законної сили відповідно до статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до Третього апеляційного адміністративного суду в порядку та у строки, передбачені ст.ст. 294-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи ухвала суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд, відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.М. Турова