Справа № 813/106/16
Суддя: Губська О.А.
Дата ухвалення: 2019-07-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

26 липня 2019 року
Київ
справа №813/106/16
адміністративне провадження №К/9901/20119/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача Губської О. А.,
суддів: Білак М.В., Калашнікової О.В.,
перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвали Львівського окружного адміністративного суду від 24 квітня 2019 року та постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 18 червня 2019 року у справах №857/5543/19 та №857/5545/19 за заявою ОСОБА_1 про визнання протиправними дій відповідача щодо невиконання рішення Львівського окружного адміністративного суду у справі №813/106/16 від 20.12.2016 та встановлення судового контролю за виконанням судового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до Міністра оборони України, Міністерства оборони України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Західне територіальне квартирно-експлуатаційне управління, Військова прокуратура Західного регіону України, про визнання незаконними та скасування наказів, поновлення на військовій службі,
в с т а н о в и в :
ОСОБА_1 звернувся до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до Міністра оборони України, Міністерства оборони України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Західне територіальне квартирно-експлуатаційне управління, в якому просив:
- визнати накази Міністра оборони України № 268-кп від 17.12.2015 та № 1054 від 17.12.2015 незаконними, скасувати їх та поновити позивача на військовій службі і посаді, яку обіймав до звільнення з військової служби;
- застосувати п.3 ч.1 ст.256 Кодексу адміністративного судочинства України та звернути рішення про поновлення позивача на посаді у відносинах публічної служби до негайного виконання.
Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 20 грудня 2016 року адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено повністю, визнано протиправним та скасовано наказ Міністра оборони України №268-кп від 17.12.2015 "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності"; визнано протиправним та скасовано наказ Міністра оборони України №1054 від 17.12.2015 "По особовому складу", в частині звільнення ОСОБА_1 з військової служби у запас за пунктом "ж" (у зв`язку з позбавленням військового звання в дисциплінарному порядку) та виключення зі списків особового складу Збройних Сил України з 17.12.2015; поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника квартирно-експлуатаційного відділу міста Львова з 18.12.2015.
06 березня 2019 року позивач звернувся до суду із заявою про визнання протиправними дій відповідача щодо невиконання рішення Львівського окружного адміністративного суду у справі №813/106/16 від 20 грудня 2016 року та встановлення судового контролю за виконанням судового рішення.
Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 24 квітня 2019 року заяву представника позивача про визнання протиправними дій Міністра оборони України, Міністерства оборони України та начальника Західного територіального квартирно-експлуатаційного управління Міністерства оборони України щодо невиконання рішення Львівського окружного адміністративного суду у справі №813/106/16 від 20.12.2016 повернуто заявнику без розгляду.
Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 24 квітня 2019 року у задоволенні заяви представника позивача про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення у справі №813/106/16 за позовом ОСОБА_1 до Міністра оборони України, Міністерства оборони України, третя особа на стороні відповідачів, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Західне територіальне квартирно-експлуатаційне управління, за участю військової прокуратури Західного регіону України про визнання незаконними та скасування наказів, поновлення на військовій службі відмовлено повністю.
Постановами Восьмого апеляційного адміністративного суду від 18 червня 2019 року апеляційні скарги ОСОБА_1 на ухвали Львівського окружного адміністративного суду від 24 квітня 2019 року залишено без задоволення, ухвали суду першої інстанції без змін.
17 липня 2019 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на зазначені судові рішення.
За правилами частини першої статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.
Відповідно до статті 129 Конституції України до основних засад судочинства належить забезпечення апеляційного перегляду справи. Касаційне оскарження судового рішення допускається лише у визначених законом випадках.
Частиною 2 статті 328 КАС України встановлено вичерпний перелік ухвал суду першої інстанції, які можуть бути оскаржені у касаційному порядку, після їх перегляду в апеляційному порядку.
Так, у касаційному порядку можуть бути оскаржені ухвали суду першої інстанції про забезпечення позову, заміни заходу забезпечення позову, ухвали, зазначені в пунктах 3 (повернення заяви позивачеві (заявникові), 4 (відмови у відкритті провадження у справі), 5 (відкриття провадження у справі з порушенням правил підсудності), 12 (залишення позову (заяви) без розгляду), 13 (закриття провадження у справі), 17 (відмови у відкритті провадження про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами), 20 (заміни сторони у справі (процесуальне правонаступництво) або сторони виконавчого провадження) частини першої статті 294 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.
До зазначеного переліку ухвали суду першої інстанції про встановлення судового контролю в порядку статті 382 КАС України не віднесені.
Таким чином, постанова суду апеляційної інстанції, прийнята за наслідками перегляду ухвали суду першої інстанції, яка постановлена в порядку статті 382 КАС України, не підлягає перегляду в касаційному порядку.
Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
За таких обставин у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 24 квітня 2019 року з питань встановлення судового контролю за виконанням судового рішення та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 18 червня 2019 року у справі № 857/5543/19 необхідно відмовити.
Перевіряючи касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 24 квітня 2019 року про повернення заяви про визнання протиправними дій щодо невиконання рішення заявникові та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 18 червня 2019 року у справі № 857/5545/19 колегія суддів дійшла висновку про таке.
Як вбачається з матеріалів касаційної скарги, ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 24 квітня 2019 року, залишеною без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 18 червня 2019 року, заяву представника ОСОБА_1 про визнання протиправними дій та бездіяльності, зобов`язання вчинити дії, які пов`язані з виконанням судового рішення у справі №813/106/16 від 20 грудня 2016 року, повернуто заявникові.
Так, повертаючи заяву суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що заявником пропущено строк подачі заяви, встановлений частиною четвертою статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки про порушення свого права в розумінні частини першої статті 383 КАС України щодо протиправності дій Міністра оборони України, Міністерства оборони України та начальника Західного територіального квартирно-експлуатаційного управління Міністерства оборони України при виконанні рішення Львівського окружного адміністративного суду у справі №813/106/16 від 20.12.2016 в частині поновлення на посаді позивач дізнався ,коли отримав зазначений наказ, а саме - 21 січня 2019 року. А звернувся до суду із зазначеною заявою лише 06 березня 2019 року.
У зв`язку з цим слід зазначити, що відповідно до ч. 1 ст. 383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.
Частиною 4 наведеної статті встановлено, що заяву, зазначену у частині першій цієї статті, може бути подано протягом десяти днів з дня, коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, але не пізніше дня завершення строку пред`явлення до виконання виконавчого листа, виданого за відповідним рішенням суду.
Відповідно до ч. 5 ст. 383 КАС України у разі відповідності заяви вимогам, зазначеним у цій статті, вона підлягає розгляду та вирішенню в порядку письмового провадження або в судовому засіданні на розсуд суду протягом десяти днів з дня її отримання. Неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені, не перешкоджає розгляду такої заяви.
У разі невідповідності заяви вказаним вище вимогам вона ухвалою суду, прийнятою в порядку письмового провадження, повертається заявнику.
Разом з тим, судами встановлено, що Наказом Міністра оборони України від 10.01.2019 №10 (параграф 1) позивача поновлено на військовій службі на посаді начальника квартирно-експлуатаційного відділу міста Львова, ВОС - 6201002. Як зазначає сам скаржник, витяг із наказу Міністра оборони України від 10.01.2019 №10 йому вручено Личаківсько-Залізничним об`єднаним військовим комісаріатом м. Львова 21 січня 2019 року.
У касаційній скарзі скаржник зазначає, що в той же день, 21 січня 2019 року Личаківсько-Залізничним об`єднаним військовим комісаріатом м. Львова йому вручено припис про вибуття в розпорядження начальника Західного територіального квартирно-експлуатаційного управління МО України у м. Львові для подальшого проходження служби. Прибувши до тимчасово виконуючого обов`язки начальника Західного територіального квартирно-експлуатаційного управління МО України, останній пояснив позивачу, що посаду начальника КЕВ м. Львова він обіймати не буде, оскільки згідно з Наказу Міністра Оборони України (по особовому складу) №10 від 10 січня 2019 року, п.2 §2, ОСОБА_1 звільнено з посади начальника КЕВ м. Львова та призначено на посаду старшого офіцера у Головному квартирно-експлуатаційному управління ЗС України.
Поряд з цим, скаржник наголошує на кількості звернень, які були скеровані до відповідачів, в період з 11.01.2019 року по 06.03.2019 року з метою спонукання їх до виконання судового рішення, що в свою чергу також свідчить про обізнаність позивача про порушення його прав протягом цього періоду.
Вищезазначене скаржником доводить правильність висновків судів першої та апеляційної інстанції, що про порушення свого права в розумінні частини першої статті 383 КАС України він дізнався 21 січня 2019 року. Проте із заявою представник позивача звернувся 06 березня 2019, тобто з пропущенням встановленого КАС України десятиденного строку звернення з такою заявою, відтак вказана заява не відповідає вимогам статті 383 КАС України, тому підлягає поверненню заявнику без розгляду відповідно до частини п`ятої вказаної статті.
З огляду на вище наведене, суди попередніх інстанцій дійшли вірного висновку щодо повернення поданої представником ОСОБА_1 заяви.
Отже, Верховний Суд констатує, що суд першої інстанції, позицію якого підтримав і апеляційний суд, дійшовши висновку про повернення заяви представника ОСОБА_1 , вірно застосував положення частини 5 статті 383 КАС України, правильне їх застосовування є очевидним, а доводи касаційної скарги не викликають сумніву щодо застосування чи тлумачення зазначеної норми процесуального права.
Щодо доводів скаржника стосовно виходу судом першої інстанції за межі звернення заявника, оскільки до суду подано одну заяву, а не дві, а також протиправності апеляційного суду при реєстрації двох окремих проваджень, суд вважає за необхідне зазначити, що така реєстрація заяви скаржника не змінює суті заяви та не впливає на правомірність оскаржуваних рішень.
Відповідно до пункту 5 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо суд у порядку, передбаченому частинами другою, третьою цієї статті, дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою.
За змістом пункту 2 частини другої статті 333 КАС України у справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), а також у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи), суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.
За такого правового регулювання та обставин справи Верховний Суд дійшов висновку про необґрунтованість касаційної скарги ОСОБА_1 на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 24 квітня 2019 року про повернення заяви про визнання протиправними дій щодо невиконання рішення заявникові та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 18 червня 2019 року у справі № 857/5545/19 та необхідність відмови у відкритті касаційного провадження.
На підставі викладеного, керуючись статтями 3, 328, 333 КАС України,
у х в а л и в :
Відмовити у відкритті касаційного провадження за скаргою ОСОБА_1 на ухвали Львівського окружного адміністративного суду від 24 квітня 2019 року та постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 18 червня 2019 року у справах №857/5543/19 та №857/5545/19 за заявою ОСОБА_1 про визнання протиправними дій відповідача щодо невиконання рішення Львівського окружного адміністративного суду у справі №813/106/16 від 20.12.2016 та встановлення судового контролю за виконанням судового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до Міністра оборони України, Міністерства оборони України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Західне територіальне квартирно-експлуатаційне управління, Військова прокуратура Західного регіону України про визнання незаконними та скасування наказів, поновлення на військовій службі.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та оскарженню не підлягає.
Суддя-доповідач О. А. Губська

Судді М. В. Білак

О. В. Калашнікова