Справа № 320/1191/19
Суддя: Костюк Любов Олександрівна
Дата ухвалення: 2019-07-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 320/1191/19 Прізвище судді (суддів) першої інстанції: Маруліна Л.О.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 липня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Костюк Л.О.;

суддів: Бужак Н.П., Мельничука В.П.;

за участю секретаря: Горяінової Н.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника Профспілкової організації міста Миколаєва «Сильні разом» - Дмитрука Сергія Степановича на ухвалу судді Окружного адміністративного суду міста Києва від 31 травня 2019 року (прийнята в порядку письмового провадження, м. Київ, дата складання повного тексту рішення - відсутня) у справі за адміністративним позовом Профспілкової організації міста Миколаєва «Сильні разом» до Міністерства інфраструктури України, Кабінету Міністрів України про визнання протиправною та нечинною постанови, -

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2019 року, Профспілкова організація міста Миколаєва «Сильні разом» (далі - позивач) звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Міністерства інфраструктури України (далі - відповідач 1), Кабінету Міністрів України (далі - відповідач 2), в якому просить:

- визнати протиправною та не чинною з моменту набрання чинності Постанову Кабінету Міністрів України від 31.01.2001 року №83 «Про вдосконалення державного нагляду за станом підготовки та дипломування моряків»;

- визнати протиправним та не чинним з моменту набрання чинності Наказ Міністерства транспорту та зв`язку України, правонаступником якого є Міністерство інфраструктури України, від 17.10.2001 року №693 «Про затвердження Положення про Інспекцію з питань підготовки та дипломування моряків».

Ухвалою судді Окружного адміністративного суду міста Києва від 31 травня 2018 року позовну заяву повернуто позивачеві.

Не погоджуючись з постановленою ухвалою, представником позивача подано апеляційну скаргу, в якій просить дану ухвалу скасувати, як таку, що прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають обставинам справи та направити справу на продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження, як це передбачено ст. 311 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступного висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню та погоджується з висновком суду першої інстанції щодо повернення позовної заяви.

Повертаючи позовну заяву позивачеві, суддя суду першої інстанції виходив з того, що позивачем не виконано вимоги ухвали судді про залишення позовної заяви без руху.

Колегія суддів погоджується з таким висновком судді суду першої інстанції з огляду на наступне.

Ухвалою судді Окружного адміністративного суду міста Києва 26 квітня 2019 року позовну заяву залишено без руху та встановлено строк для усунення недоліків позовної заяви протягом десяти днів з моменту отримання ухвали.

Так, в зазначеній вище ухвалі визначено недоліки позовної заяви, а саме:

- обґрунтування своєї належності до суб`єктів правовідносин, у яких застосовується або буде застосовано цей акт;

- подання заяви про поновлення процесуального строку звернення до адміністративного суду щодо оскарження Наказу Міністерства транспорту та зв`язку України, правонаступником якого є Міністерство інфраструктури України, від 17.10.2001 року №693 «Про затвердження Положення про Інспекцію з питань підготовки та дипломування моряків»;

- виправленя позовної заяви з зазначенням посадового становища особи яка її підписала;

- надання оригіналів або належним чином завірених копій доказів, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги як для суду так і для відповідача;

- надання доказів звернень осіб та те, що особи, які звертались з зазначеними зверненнями, є членами профспілкової організації м. Миколаєва «Сильні разом»;

- надання статутних документів позивача.

Як вбачається з матеріалів адміністративного позову 06 травня 2019 року на адресу вказану позивачем у позовній заяві надіслано копію ухвали про залишення позовної заяви без руху від 26 квітня 2019 року.

Проте, з напису працівника Укрпошти на довідці, долученої до конверта, в якому надсилалась копія ухвали, поштове відправлення повернулось до суду 15 травня 2019 року «за закінченням встановленого строку зберігання».

Згідно з інформацією, що міститься в Реєстрі ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 квітня 2019 року оприлюднено 07 травня 2019 року.

Станом на 31 травня 2019 року до відділу документального обігу, контролю та забезпечення розгляду звернень громадян (канцелярія) Окружного адміністративного суду міста Києва жодних документів на усунення недоліків адміністративного позову від позивача не надходило, відтак ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 травня 2019 року про залишення позовної заяви без руху позивачем не виконано, недоліки позовної заяви не усунуто.

Надаючи правову оцінку зазначеним обставинам справи, а також наданим додатковим поясненням та запереченням сторін, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, зокрема, чи: відповідає позовна заява вимогам, встановленим ст.ст. 160, 161, 172 цього Кодексу; позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними); немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

гідно з п. 10 ч.5 ст.160 КАС України, в позовній заяві зазначаються: у справах щодо оскарження нормативно-правових актів - відомості про застосування оскаржуваного нормативно-правового акта до позивача або належність позивача до суб`єктів правовідносин, у яких застосовується або буде застосовано цей акт.

Так, відповідно до ч.4 ст. 161 КАС України, позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази - позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Крім того, ч.2 ст. 264 КАС України, право оскаржити нормативно - правовий акт мають особи, щодо яких його застосовано, а також особи, які є суб`єктом правовідносин, у яких застосовано цей акт.

З аналізу викладеного вбачається, що позивач, під час звернення до суду з позовом про оскарження Постанови Кабінету Міністрів України та Наказу Міністерства транспорту та зв`язку України повинен обґрунтувати свою належність до суб`єктів правовідносин, у яких застосовується або буде застосовано цей акт.

При цьому, в рамках звернення до суду, позивач повинен пояснити, які правові наслідки безпосередньо для нього породжують рішення суб`єктів владних повноважень.

З вищевикладеного вбачається, що поширення дії оскаржуваного акта на позивача для можливості його оскарження є неминучим наслідком, а не «можливим», тобто таким, що може і не настати.

Відсутність у позивача, прав та/або обов`язків у зв`язку з прийняттям оскаржуваного рішення, не породжує у нього і права на захист, шляхом звернення до суду з цим позовом.

Статтею 55 Конституції України, встановлено, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Конституційний Суд України, вирішуючи питання, порушені в конституційному зверненні і конституційному поданні щодо тлумачення частини другої статті 55 Конституції України, в Рішенні від 14 грудня 2011 року N 19-рп/2011 зазначив, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави (частина друга статті 3 Конституції України). Для здійснення такої діяльності органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи наділені публічною владою, тобто мають реальну можливість на підставі повноважень, встановлених Конституцією і законами України, приймати рішення чи вчиняти певні дії. Особа, стосовно якої суб`єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист. Утвердження правової держави відповідно до приписів статті 1, другого речення частини третьої статті 8, статті 55 Основного Закону України полягає, зокрема, у гарантуванні кожному судового захисту прав і свобод, а також у запровадженні механізму такого захисту <...>.

Відносини, що виникають між фізичною чи юридичною особою і представниками органів влади під час здійснення ними владних повноважень, є публічно-правовими і поділяються, зокрема, на правовідносини у сфері управлінської діяльності та правовідносини у сфері охорони прав і свобод людини і громадянина, а також суспільства від злочинних посягань. Діяльність органів влади, у тому числі судів, щодо вирішення спорів, які виникають у публічно-правових відносинах, регламентується відповідними правовими актами.

Рішення, прийняті суб`єктами владних повноважень, дії, вчинені ними під час здійснення управлінських функцій, а також невиконання повноважень, встановлених законодавством (бездіяльність), можуть бути оскаржені до суду відповідно до частин першої, другої статті 55 Конституції України, статей 2, 6 КАС України.

Отже, обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених права чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Таким чином, процесуальний закон вимагає, щоб у позовній заяві про оскарження нормативно-правового акта позивач, з-поміж іншого, обґрунтував свою належність до суб`єктів правовідносин, у яких застосовується або буде застосовано цей акт.

Однак, позивачем в позовній заяв не обґрунтовано свою належність до суб`єктів правовідносин, у яких застосовується або буде застосовано цей акт та не зазначено які саме права

Разом з тим, позивачем в позовній заяві зазначено, що «Тривалий час до профспілкової організації м. Миколаєва «Сильні разом» надходять численні звернення від моряків та юридичних осіб з проханням сприяти ліквідації незаконно утвореної державної організації, правова основа існування якої відсутня, але діяльність якої (вимагання грошей, примушування до отримання непотрібних послуг, у яких відсутня будь-яка якість та користь) призводить до систематичного порушення прав моряків, поширення корупції, позбавлення права на вільний труд.».

Проте, не зазначено які саме права моряків та інших осіб які зверталися до позивача порушуються, докази звернень осіб та те що особи які звертались з зазначеними зверненнями є членами профспілкової організації м. Миколаєва "Сильні разом" до позовної заяви не додано, як і не додано статуту профспілкової організації м. Миколаєва "Сильні разом".

Щодо позовної вимоги про визнання протиправним та нечинним з моменту набрання чинності Наказ Міністерства транспорту та зв`язку України, правонаступником якого є Міністерство інфраструктури України, від 17.10.2001 року №693 «Про затвердження Положення про Інспекцію з питань підготовки та дипломування моряків», колегія суддів зазначає наступне.

Так, відповідно до ч.1, ч.2 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Як встановлено, оскаржуваний наказ видано 17.10.2001 року, з матеріалів позовної заяви вбачається, що Профспілкову організацію міста Миколаєва «Сильні разом» утворено з 2014 року, разом з тим, позивачем в позовній заяві не зазначено коли саме йому стало відомо про те що його права порушуються зазначеним наказом, зазначено тільки, що «Тривалий час до профспілкової організації м. Миколаєва "Сильні разом" надходять численні звернення від моряків та юридичних осіб з проханням сприяти ліквідації незаконно утвореної державної організації <...>«, однак, конкретних дат позивачем не зазначено.

На підставі вище зазначеного, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що позовну заяву подано з пропуском процесуального строку звернення до суду.

Згідно з ч.6 ст. 161 КАС України у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Позивачем до позовної заяви на вимогу вищезазначеної статті жодних заяв чи клопотань не додано.

Відповідно до ч.1 ст. 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Відповідно до ч.2 ст. 160 КАС України позовна заява подається в письмовій формі позивачем або особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Згідно з ч.3 ст. 55 КАС України юридична особа, суб`єкт владних повноважень, який не є юридичною особою, бере участь у справі через свого керівника або члена виконавчого органу, уповноваженого діяти від її (його) імені відповідно до закону, статуту, положення (самопредставництво юридичної особи), або через представника.

За змістом ст. 59 КАС України повноваження представників сторін та інших учасників справи, які є юридичними особами, мають бути підтверджені, зокрема, довіреністю юридичної особи, виданої від її імені за підписом (електронним цифровим підписом) посадової особи, уповноваженої на це законом, установчими документами, або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», у разі представництва інтересів у суді адвокатом.

У відповідності до ч.8 ст. 59 КАС України у разі подання представником до суду заяви, скарги, клопотання він додає довіреність або інший документ, що посвідчує його повноваження, якщо в справі немає підтвердження такого повноваження на момент подання відповідної заяви, скарги, клопотання.

Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що право на подання і підписання позовної заяви має особисто керівник або представник, повноваження якого повинні бути визначені у відповідному документі, що посвідчує такі повноваження.

Позовну заяву підписано ОСОБА_1 , проте, в позовній заяві не зазначено посадове становище останнього.

Частиною 1 ст. 161 КАС України встановлено, що до позовної заяви додаються її копії, а також копії доданих до позовної заяви документів відповідно до кількості учасників справи, крім випадків, визначених частиною другою цієї статті.

Проте, позивачем не додано копії позовних заяв, а також копії доданих до позовної заяви документів для відповідачів.

Пунктом 4 ч.4 ст. 161 КАС України визначено, що позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази - позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Під змістом позовних вимог розуміються запропоновані позивачем, із установлених законом, способи захисту свого публічного права, свободи чи інтересу, а обставинами, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, є конкретні юридичні факти з настанням яких суб`єкти публічного права вступають між собою у спірні правовідносини. При цьому позовні вимоги і обставини в їх обґрунтування мають викладатися лаконічно, чітко, зрозуміло, з використанням прийнятої юридичної термінології.

Відповідно до ч.2, ч.4 ст. 79 КАС України позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом із поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк. Учасник справи також повинен надати докази, які підтверджують, що він здійснив усі залежні від нього дії, спрямовані на отримання відповідного доказу.

Відповідно до ч.2 ст. 94 КАС України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не визначено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

Частиною 4 ст. 94 КАС України встановлено, що копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством.

Частиною 5 ст. 94 КАС України визначено, що учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Відповідно до п. 5.27 «Вимоги до оформлювання документів» ДСТУ 4163-2003, затвердженого наказом Держспоживстандарту України від 7 квітня 2003 р. № 55, відмітку про засвідчення копії документа складають зі слів «Згідно з оригіналом», назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, дати засвідчення копії і проставляння нижче реквізиту 23.

За приписами п.п. 70-72 Типової інструкції з документування управлінської інформації в електронній формі та організації роботи з електронними документами в діловодстві, електронного міжвідомчого обміну, затвердженої Постановою Кабінету Міністрів України від 17 січня 2018 р. № 55, установа може засвідчувати копії лише тих документів, що створюються в ній, крім випадків створення паперових копій електронних документів, що надійшли до установи через систему електронної взаємодії органів виконавчої влади (далі - система взаємодії), а також у випадках, передбачених цим пунктом.

У разі підготовки документів для надання органам судової влади під час вирішення питань щодо прийняття громадян на роботу, навчання, засвідчення їх трудових, житлових та інших прав у взаємовідносинах з установою, а також під час формування особових справ працівників установа може виготовляти копії документів, виданих іншими установами (копії дипломів, свідоцтв про одержання освіти тощо).

Відмітка «Копія» проставляється у верхньому правому кутку першої сторінки паперового документа.

Порядок створення паперових копій електронних документів визначається Інструкцією з діловодства в електронній формі.

Напис про засвідчення документа у паперовій формі складається із слів «Згідно з оригіналом», найменування посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалу імені і прізвища, дати засвідчення копії і проставляється нижче реквізиту документа «Підпис».

Напис про засвідчення паперової копії скріплюється печаткою із зазначенням на ній найменування відповідної установи (без зображення герба) або печаткою структурного підрозділу (служби діловодства, служби кадрів, бухгалтерії тощо) установи.

За приписами п. 6. Правил організації діловодства та архівного зберігання документів у державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях, затверджених Наказом Міністерства юстиції України 18.06.2015 № 1000/5, право засвідчення документів та їх копій може надаватися посадовим та іншим особам на підставі довіреності.

Водночас, долучені до матеріалів позовної заяви копії документів, є такими, що суперечать вимогам п. 5.27 «Вимоги до оформлювання документів» ДСТУ 4163-2003 та п. 70-72 Типової інструкції з документування управлінської інформації в електронній формі та організації роботи з електронними документами в діловодстві, електронного міжвідомчого обміну, затвердженої Постановою Кабінету Міністрів України від 17 січня 2018 р. № 55, оскільки, додані копії документів не містять відмітки «Копія» та назви посади, прізвища та ініціалів, особи яка їх засвідчила.

Крім того, позивачем завірено як з оригіналом згідно копію листа від 17.04.2000 року № 1/10-431 Міністра освіти та науки України В.Г. Кременя, адресованого Прем`єр - Міністру України Ющенку В.А. , що не узгоджується з вищевикладеними вимогами, оскільки викликає сумнів щодо знаходження оригіналу даного листа у позивача.

Отже, враховуючи вищевикладене позивачем завірено неналежним чином копії доданих до позовної заяви документів.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 квітня 2019 року позовну заяву залишено без руху оскільки її подано без додержання вимог статей 122, 160, 161, 264 Кодексу адміністративного судочинства України, а саме в позовній заяві не зазначено посадове становище підписанта; не завірено належним чином додатки до позовної заяви; не обґрунтовано свою належність до суб`єктів правовідносин, у яких застосовується або буде застосовано цей акт; позивачем не додано копії позовних заяв, а також копії доданих до позовної заяви документів для відповідачів; позовну заяву подано з пропуском процесуального строку звернення до суду.. В свою чергу судом запропоновано позивачу усунути недоліки позовної заяви протягом десяти днів з моменту отримання ухвали.

Як вбачається з матеріалів адміністративного позову 06 травня 2019 року на адресу вказану позивачем у позовній заяві надіслано копію ухвали про залишення позовної заяви без руху від 26 квітня 2019 року. Проте, з напису працівника Укрпошти на довідці, долученої до конверта, в якому надсилалась копія ухвали, поштове відправлення повернулось до суду 15 травня 2019 року «за закінченням встановленого строку зберігання».

Відповідно до ч.2 ст. 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Згідно ч.2 та п.6 ч.5 ст. 44 КАС України учасники справи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.

Відповідно до ч..6 ст. 251 КАС України днем вручення судового рішення є день поставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

В той же час, до повноважень адміністративних судів не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій.

Тому примірники повідомлень про вручення рекомендованої кореспонденції, повернуті органами зв`язку з позначками «за закінченням терміну зберігання», «адресат вибув», «адресат відсутній» і т. п., з урахуванням конкретних обставин справи можуть вважатися належними доказами виконання адміністративним судом обов`язку щодо повідомлення учасників судового процесу про вчинення цим судом певних процесуальних дій.

Отже, позивач вважається належним чином повідомлений про залишення позовної заяви без руху.

Аналогічну правову позицію викладено в ухвалі Верхового Суду від 26 листопада 2018 року у справі №826/3381/17.

Окрім вище зазначеного, колегія суддів звертає увагу, що відповідно до ст. 2 Закону України «Про доступ до судових рішень» (далі - Закон № 3262-IV) усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі.

Для доступу до судових рішень Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень, що є автоматизованою системою збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень. До Реєстру вносяться всі судові рішення і окремі думки суддів, викладені у письмовій формі (стаття 3 Закону 3262-IV).

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 4 Закону № 3262-IV судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України. Загальний доступ до судових рішень на офіційному веб-порталі судової влади України забезпечується з дотриманням вимог статті 7 цього Закону.

Згідно з інформацією, що міститься в Реєстрі ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 квітня 2019 року оприлюднено 07 травня 2019 року.

Станом на 31 травня 2019 року до відділу документального обігу, контролю та забезпечення розгляду звернень громадян (канцелярія) Окружного адміністративного суду міста Києва жодних документів на усунення недоліків адміністративного позову від позивача не надходило, відтак ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 травня 2019 року про залишення позовної заяви без руху позивачем не виконано, недоліки позовної заяви не усунуто.

Колегія суддів зверта увагу на матеріали справи, а саме на те, що заяву про усунення недоліків Окружним адміністративним судо міста Києва зареєстровано лише 05 червня 2019 року.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що ухвалу судді суду першої інстанції від 26 квітня 2019 року про залишення позовної заяви без руху позивачем у встановлені строки не виконано, оскільки не надано належного обґрунтування щодо поважності причин пропуску для звернення до суду.

Згідно п.1 ч.4 ст.169 КАС України, встановлено обов`язок суду повернути позовну заяву позивачу, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

На підставі вище зазначеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що у встановлений судом строк заявник позивач не виконав вимоги ухвали судді від 26 квітня 2019, на підставі п.1 ч.4 ст.169 КАС України вона підлягає поверненню з доданими до неї документами.

Повернення позовної заяви, згідно з ч. 8 ст. 169 КАС України, не позбавляє права позивача для повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Колегія суддів дійшла висновку, що суддею суду першої інстанції винесено законне, обґрунтоване рішення з врахуванням норм чинного законодавства і не знаходить підстав для його скасування.

Доводи апеляційної скарги спростовуються вищевикладеним та є таким, що не відповідають обставинам справи.

Зі змісту частин 1-4 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

За правилами ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням вище викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції ухвалено судове рішення з додержання норм процесуального та матеріального права, в зв`язку з чим вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 241, 242, 308, 311, 312, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу представника Профспілкової організації міста Миколаєва «Сильні разом» - Дмитрука Сергія Степановича - залишити без задоволення, а ухвалу судді Окружного адміністративного суду міста Києва від 31 травня 2019 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, проте на неї може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду в порядку та строки, передбачені ст. 329 КАС України.

Головуючий суддя: Л.О. Костюк

Судді: Н.П. Бужак,

В.П. Мельничук