Справа № 320/325/19
Суддя: Панченко Н.Д.
Дата ухвалення: 2019-07-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

24 липня 2019 року м. Київ № 320/325/19

Київський окружний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Панченко Н.Д., суддів Панової Г.В., Кушнової А.О., розглянувши в порядку письмового за правилами спрощеного позовного провадження заяву ОСОБА_1 про перегляд у зв`язку з виключними обставинами рішення Київського окружного адміністративного суду від 28.03.2019 в адміністративній справі № 320/325/19 за позовом ОСОБА_1 до Броварського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області про зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

до суду звернувся позивач з позовом до Броварського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області про зобов`язання вчинити певні дії.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 28.03.2019 у задоволенні позову відмовлено.

30 травня 2019 року на адресу суду від ОСОБА_1 надійшла заява про перегляд рішення за виключними обставинами.

Заява мотивована тим, що рішенням Конституційного Суду України від 25.04.2019 №1-р(ІІ)/2019 визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), словосполучення «дійсної строкової», яке міститься у положеннях частини третьої статті 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Заявник вважає, що викладені обставини є виключними, мають істотне значення для перегляду рішення суду та задоволення позову в повному обсязі, тому просить скасувати рішення Київського окружного адміністративного суду від 28.03.2019 та прийняти нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Ухвалою суду від 04.06.2019 відкрито провадження про перегляд рішення Київського окружного адміністративного суду від 28.03.2019 в адміністративній справі № 320/325/19 за виключними обставинами та визначено, що заява про перегляд судового рішення за виключними обставинами буде розглядатися за правилами спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з повідомленням сторін колегією у складі трьох суддів та призначено судове засідання на 20.06.2019.

Від учасників справи 20.06.2019 надійшли письмові клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження.

21 червня 2019 року від відповідача також надійшов відзив на заяву.

Розглянувши заяву ОСОБА_1 про перегляд за виключними обставинами рішення Київського окружного адміністративного суду від 28.03.2019 в адміністративній справі № 320/325/19, судом встановлено таке.

Відповідно до частини першої статті 361 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення, яким закінчено розгляд справи і яке набрало законної сили, може бути переглянуто за нововиявленими або виключними обставинами.

Згідно з частиною п`ятою статті 361 Кодексу адміністративного судочинства України, підставами для перегляду судових рішень у зв`язку з виключними обставинами є: 1) встановлена Конституційним Судом України неконституційність (конституційність) закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого (не застосованого) судом при вирішенні справи, якщо рішення суду ще не виконане; 2) встановлення вироком суду, що набрав законної сили, вини судді у вчиненні злочину, внаслідок якого було ухвалено судове рішення; 3) встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов`язань при вирішенні цієї справи судом.

З наведених норм вбачається, що судове рішення, яке набрало законної сили, може бути переглянуто, зокрема, якщо Конституційним Судом України встановлена неконституційність (конституційність) закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого (не застосованого) судом при вирішенні справи, якщо рішення суду ще не виконане.

На думку суду, наведені у заяві ОСОБА_1 підстави для перегляду рішення Київського окружного адміністративного суду від 28.03.2019 у цій адміністративній справі є виключними обставинами у розумінні пункту 1 частини п`ятої статті 361 Кодексу адміністративного судочинства України, виходячи з такого.

ОСОБА_1 є громадянином України, що підтверджується копією паспорта серії НОМЕР_1 , виданого 05.05.1996 Броварським РВГУ МВС України у Київській області (а.с. 7).

Як убачається з матеріалів справи, позивач є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та має статус особи, постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1, що підтверджується відповідним посвідченням серії НОМЕР_2 (а.с. 9).

16 серпня 2011 року позивачеві встановлена друга група інвалідності, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_3 (а.с. 10).

У зв`язку із наведеним, ОСОБА_1 звернувся до Броварського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області із заявою про здійснення перерахунку та виплату пенсії, виходячи із п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня відповідного року.

Броварське об`єднане управління Пенсійного фонду України Київської області листом від 08.01.2019 № 4-Д-01 повідомило позивача про відсутність законодавчо визначених обставин для проведення перерахунку пенсії, позаяк позивач під час ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, згідно з матеріалами пенсійної справи, брав участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи з 31.05.1986 по 10.06.1986, працюючи у ВАТ «Карго Термінал» на посаді водія (а.с. 17).

З підстав незгоди із такою відмовою, позивач звернувся до суду з позовом.

У рішенні від 28.03.2019 Київський окружний адміністративний суд дійшов висновку, що пенсія по інвалідності у п`ятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, передбаченому частиною третьою статті 59 Закону № 796-ХІІ, може бути призначена лише особам, які проходили дійсну строкову службу та брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, та внаслідок чого стали особами з інвалідністю.

З матеріалів справи судом було встановлено, що відповідно до військового квитка серії НОМЕР_4 , ОСОБА_1 з 31.05.1986 по 10.06.1986 приймав участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у н/п Прип`ять (а.с. 15).

При цьому, доказів на підтвердження того, що позивач проходив дійсну строкову службу у цей період, позивачем суду не надано не було.

Відповідно до частини третьої статті 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (яка діяла станом на день ухвалення рішення у цій справі, а саме 28.03.2019), особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок цього стали особами з інвалідністю, пенсія по інвалідності обчислюється відповідно до цього Закону або за бажанням таких осіб - з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року.

25 квітня 2019 року Конституційним Судом України ухвалено рішення від 25.04.2019 № 1-р(II)/2019 у справі № 3-14/2019(402/19, 1737/19) за конституційними скаргами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень частини третьої статті 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», відповідно до якого Конституційний Суд України вирішив:

« 1. Визнати таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), словосполучення «дійсної строкової», яке міститься у положеннях частини третьої статті 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року № 796-XII зі змінами, за якими визначення розміру відшкодування заподіяної внаслідок ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС шкоди при обчисленні пенсії виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, поширюються лише на категорію військовослужбовців, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок цього стали особами з інвалідністю.

2. Словосполучення «дійсної строкової», що міститься в положеннях частини третьої статті 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року № 796-XII зі змінами, за якими визначення розміру відшкодування заподіяної внаслідок ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС шкоди при обчисленні пенсії виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, поширюються лише на категорію військовослужбовців, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок цього стали особами з інвалідністю, визнане неконституційним, втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

3. Рішення Конституційного Суду України є обов`язковим, остаточним та таким, що не може бути оскаржено.»

Конституційний Суд України у пункті 2.2. мотивувальної частини вказаного рішення, проаналізувавши матеріали конституційних скарг ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , положення законів України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», Закону та прийнятих на його виконання підзаконних актів, дійшов висновку, що військовослужбовці строкової служби, пенсія яким призначається за частиною третьою статті 59 Закону та обчислюється з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, в окремих випадках мають вищий рівень соціального захисту, оскільки розмір їх соціального забезпечення є значно більшим порівняно з іншими категоріями військовослужбовців (у тому числі військовозобов`язані під час участі у військових зборах), які брали безпосередню участь у ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС та її наслідків.

Як вказує Конституційний Суд України, військовослужбовці, які постраждали під час ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС при виконанні військового обов`язку, мають різний рівень соціального забезпечення. Такий підхід законодавця до визначення рівня соціального забезпечення вказаних категорій осіб не відповідає принципу справедливості та є порушенням конституційного принципу рівності.

Таким чином, на думку Конституційного Суду України, законодавець не забезпечив певні категорії військовослужбовців, які виконують конституційно значущі функції щодо захисту Вітчизни, особливими умовами соціального захисту, обсяг яких має передбачати гідні умови їх життя й повне відшкодування заподіяної шкоди, чим порушив сутність конституційного права на соціальний захист, конституційні гарантії щодо безумовного забезпечення належного рівня їх соціального захисту.

З огляду на наведене Конституційний Суд України дійшов висновку, що положення частини третьої статті 59 Закону щодо визначення розміру відшкодування заподіяної внаслідок ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС шкоди при обчисленні пенсії виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, що поширюються лише на категорію військовослужбовців, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок цього стали особами з інвалідністю, є такими, що суперечать Конституції України.

Отже, відповідно до рішення Конституційного Суду України від 25.04.2019 № 1-р(II)/2019 військовослужбовці, які постраждали під час ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС при виконанні військового обов`язку, в тому числі військовозобов`язані, які призивалися на військові збори, мають однаковий рівень соціального забезпечення, що відповідає принципу справедливості та конституційному принципу рівності.

Згідно з положеннями частин першої та другої статті 152 Конституції України, закони та інші акти за рішенням Конституційного Суду України визнаються неконституційними повністю чи в окремій частині, якщо вони не відповідають Конституції України або якщо була порушена встановлена Конституцією України процедура їх розгляду, ухвалення або набрання ними чинності.

Закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Відповідно до статті 91 Закону України від 13.07.2017 № 2136-VIII «Про Конституційний Суд України», закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Акти Конституційного Суду України є правовими актами, приймаються спеціально уповноваженим органом, з дотриманням встановлених форми і процедури, і є обов`язковими до виконання на території України.

Проте, акти Конституційного Суду України не регулюють суспільні відносини, оскільки до повноважень Конституційного Суду України не входить нормотворчість, крім організації внутрішньої роботи.

Акти Конституційного Суду України конкретизують чинне законодавство, здійснюють тлумачення положень Конституції.

Конституційний Суд України у своєму рішенні №1-р(ІІ)/2019 від 25.04.2019 скористався правом встановлення порядку його виконання в частині, що стосується застосування положень частини третьої статті 59 Закону України від 28.02.1991 № 796-XII «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (зі змінами), зазначивши у пункті 2 свого рішення, що словосполучення «дійсної строкової», що міститься в положеннях частини третьої статті 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року №796-XII зі змінами, визнане неконституційним, втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Отже, з системного аналізу наведених правових норм слідує, що саме з 25 квітня 2019 року положення частини третьої статті 59 Закону № 796-XII мають застосовуватись з урахуванням висновків Конституційного Суду України, викладених у рішенні №1-р(ІІ)/2019 від 25.04.2019.

Крім того, відповідно до частини шостої статті 361 Кодексу адміністративного судочинства України, при перегляді судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд не може виходити за межі тих вимог, які були предметом розгляду при ухваленні судового рішення, яке переглядається, розглядати інші вимоги або інші підстави позову.

Таким чином, враховуючи пряму заборону наведеної процесуальної норми щодо неможливості виходу за межі тих вимог, які були предметом розгляду при ухваленні судового рішення, суд здійснює перегляд судового рішення за виключними обставинами лише в межах тих вимог і підстав позову, які були предметом розгляду при ухваленні судового рішення, яке переглядається. Також, суд не може надавати оцінку правомірності дій суб`єкта владних повноважень щодо правовідносин, які виникли після ухвалення судом рішення, яке переглядається, у даному випадку після 28.03.2019.

Оскільки на час ухвалення Київським окружним адміністративним судом рішення про відмову у задоволенні позову від 28.03.2019, рішення Конституційного Суду України від 25.04.2019 № 1-р(II)/2019 не існувало, а визнане неконституційним словосполучення «дійсної строкової», що міститься в положеннях частини третьої статті 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», втратило чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення, тобто з 25.04.2019, то на час перегляду рішення суду від 28.03.2019 за виключними обставинами у суду відсутні підстави для визнання протиправною відмову відповідача у перерахунку пенсії та зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та виплатити пенсію.

Враховуючи викладене, колегія дійшла висновку про відмову у задоволенні заяви позивача про перегляд рішення Київського окружного адміністративного суду від 28.03.2019 за виключними обставинами.

При цьому, суд звертає увагу, що позивач не позбавлений права звернутись до суду із адміністративним позовом щодо правовідносин, які виникли між позивачем та відповідачем з 25.04.2019.

Керуючись статтями 243-246, 361, 368, 369 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд за виключними обставинами рішення Київського окружного адміністративного суду від 28.03.2019 у справі № 320/325/19 відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення. Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або у судовому засіданні у разі неявки учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Головуючий суддя Панченко Н.Д.

Судді Панова Г. В.

Кушнова А.О.