Справа № 160/5636/19
Суддя: Захарчук-Борисенко Наталія Віталіївна
Дата ухвалення: 2019-07-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 липня 2019 року Справа № 160/5636/19
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Захарчук - Борисенко Н.В.
при секретарі судового засідання - Пухловій Ю.С.
представника позивача -Журавльова О.С.
представника відповідача - Солодова А.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи у місті Дніпрі адміністративну справу за позовною заявою Акціонерного товариства «Нікопольський завод феросплавів» до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення,-
19.06.2019 Акціонерне товариство «Нікопольський завод феросплавів» звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби, в якій просить:
В обґрунтування позовної заяви позивач зазначив, що 12 березня 2019 року посадовими особами Акціонерного товариства Нікопольський завод феросплавів» було отримано Акт про результати документальної позапланової виїзної перевірки Акціонерного товариства Нікопольський завод феросплавів», з питань формування від'ємного значення податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. грн. по декларації з податку на додану вартість за грудень 2018 року від 12.03.2019 року № 41/28-10-46-09/00186520. Вказаний Акт перевірки було складено співробітниками Дніпропетровського управління Офісу великих платників податків ДФС Івановим Д.П. та Синицею Ж.С. на підставі Наказу на перевірку від 19.02.2019 № 362 та відповідно до п. 2, п. 75.1 ст. 75, п. 78.1.8 ст. 78 Податкового кодексу України (ПКУ). Відповідно до висновків Акту перевірки, які викладені на сторінці 17 Акту, перевіркою було встановлено, що на «порушення»: пп. «а» п. 198.1, пп. 198.3 ст. 198, п. 200.4 ст. 200, п. 201.1, 201.10 ст. 201 з урахуванням норм п.44.1 ст. 44, п. 44 підрозділу 2 розділу XX ПК України АТ НЗФ завищено податковий кредит всього у сумі 278 609 грн., у т.ч. за грудень 2018 року - 278 609 грн., внаслідок неправомірного визначення податкового кредиту у податковій звітності з ПДВ АТ НЗФ завищено суму від'ємного значення різниці між сумою податкових зобов'язань та податкового кредиту на суму 278 609 грн., у т.ч. за грудень року - 278 609 грн.
Позивач не погодився із вказаними висновками Акту перевірки та звернувся із письмовими запереченнями на висновки вказаного Акту перевірки, в яких просив їх переглянути.
Рішенням Офісу ВПП ДФС від 25.03.2019 року № 15008/10/28-10-46-09-12, яке отримано АТ НЗФ поштою 27.03.2019 року, в задоволенні вимог викладених в запереченнях було відмовлено, а висновок викладений в акті перевірки було залишено без.

27.03.2019 року АТ НЗФ поштою було отримано податкове повідомлення-рішення від 26.03.2019 року № , яким Акціонерному товариству «Нікопольський завод феросплавів» було зменшено розмір від'ємного значення за платежем податок на додану вартість по декларації за грудень 2018 року, що зараховується до суми податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду, усього на суму 278 609 грн.

Після ознайомлення із вказаним податковим повідомленням-рішенням АТ НЗФ звернулося до Державної фіскальної служби України із скаргою, в якій просило переглянути і скасувати зазначене податкове повідомлення-рішення як незаконне та протиправне.

10.06.2019 року АТ НЗФ поштою отримало Рішення про результати розгляду скарги від 05.06.2019 року № 25830/6/99-99-11-04-0625, згідно з яким виконуючий обов'язки Голови ДФС Власов О. залишив скаргу АТ НЗФ без задоволення, а податкове повідомлення-рішення від 26.03.2019 року - без змін.

Ознайомившись із Рішенням ДФС від 05.06.2019 року, приймаючи до уваги зміст податкового повідомлення-рішення від 26.03.2019 р., а також той факт, що ППР було винесене Офісом ВПП на підставі висновків Акту перевірки № 41/28-10-46-09/00186520 від 12.03.2019 року, АТ НЗФ звернулось до суду з позовом для захисту своїх законних прав та інтересів як платника податків. На думку позивача, податкове повідомлення-рішення від 26.03.2019 року не відповідає вимогам чинного податкового законодавства України, порушує законні права та інтереси підприємства-позивача, оскільки було винесено на підставі помилкових та незаконних висновків Акту перевірки від 12.03.2019 року, а тому підлягає скасуванню.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.06.2019 було відкрито провадження у справі та призначено до розгляду у судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи.

04.07.2019 до суду від представника відповідача надійшов письмовий відзив на позовну заяву, в якому останній проти позовних вимог заперечував та просив у їх задоволенні відмовити посилаючись на те, що Актом перевірки № 41/28-10-46-09/00186520 від 12.03.2019 року зафіксовано нереальність здійснення АТ «НЗФ» операцій від вказаних в документах виконавця ТОВ ФІРМА «СР ЛТД» внаслідок неможливості виконання робіт з урахуванням наявного фонду робочого часу та фізичних можливостей, а саме встановлено неможливість реального здійснення ТОВ ФІРМА «СР ЛТД» у грудні 2018 року надання послуг з поставки, розробки програмного забезпечення, установки програмного забезпечення та налагоджувальних робіт щита контролера PLC-1 вартістю 1 671 651 грн., в т.ч. ПДВ 278 608, 50 грн. А тому Офісом великих платників податків ДФС 26.03.2019 прийнято податкове повідомлення-рішення за формою «В4» № про зменшення суми від'ємного значення ПДВ у розмірі 278 609 грн.

10.07.2019 до суду від представника позивача надійшла письмова відповідь на відзив, в якій останній заперечував проти вказаної позиції відповідача, зазначеної у відзиві на позовну заяву та наголосив, що саме первинними документами підтверджується фактичне здійснення господарських операцій із придбання у постачальника ТОВ ФІРМА «СР ЛТД» обладнання та послуг з поставки, розробки програмного забезпечення, встановлення програмного забезпечення та налагоджувальних робіт, необхідних для забезпечення ведення господарської діяльності товариства. Тобто, АТ НЗФ фактично отримало від постачальників обладнання, програмне забезпечення та результати робіт, а також оплатило їх згідно умов договору, що підтверджується відповідними документами (доказами). В той же час твердження відповідача про те, що господарські операції не відбулися грунтуються на податковій інформації відносно кількості працівників контрагента, його взаємовідносин з іншими суб'єктами господарювання та таке інше., які спростовуються поясненнями, викладеними у позовній заяві та додатково наданими у відповіді на відзив.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві та відповіді на відзив.

Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував та просив відмовити у їх задоволенні в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у відзиві на позов.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали, з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що Акціонерне товариство «Нікопольський завод феросплавів» () зареєстроване платником податку на додану вартість з 24.07.1997 та перебуває на податковому обліку в Дніпропетровському управлінні Офісу великих платників податків ДФС.

На підставі наказу Офісу великих платників податків ДФС від 19.02.2019 №362, підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75, підпункту 78.1.8 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI головним державним ревізором - інспектором відділу податкового супроводження підприємств базових галузей економіки Дніпропетровського управління Офісу великих платників податків ДФС Івановим Дмитром Петровичем та головним державним ревізором - інспектором відділу податкового супроводження підприємств базових галузей економіки Дніпропетровського управління Офісу великих платників податків ДФС Синицею Жанною Сергіївною проведено документальну позапланову виїзну перевірку Акціонерного товариства «Нікопольський завод феросплавів» з питань формування від'ємного значення податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. грн. по декларації з податку на додану вартість за грудень 2018 року.

Висновками акту перевірки № 41/28-10-46-09/00186520 від 12.03.2019 «Про результати документальної позапланової виїзної перевірки АТ «НЗФ» з питань формування від'ємного значення податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. грн. до декларації з податку на додану вартість за грудень 2018 року встановлено, що на порушення: пп. «а» п. 198.1, пп. 198.3 ст. 198, п. 200.4 ст. 200, п. 201.1, 201.10 ст. 201 з урахуванням норм п.44.1 ст. 44, п. 44 підрозділу 2 розділу XX ПК України АТ «НЗФ» завищено податковий кредит всього у сумі 278 609 грн., у т.ч. за грудень 2018 року - 278 609 грн., внаслідок неправомірного визначення податкового кредиту у податковій звітності з ПДВ АТ «НЗФ» завищено суму від'ємного значення різниці між сумою податкових зобов'язань та податкового кредиту на суму 278 609 грн., у т.ч. за грудень року - 278 609 грн.

Позивач, не погодившись із вказаними висновками Акту документальної позапланової виїзної перевірки №41/28-10-46-09/00186520 від 12.03.2019, 20.03.2019 звернувся із письмовими запереченнями до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби, в яких просив переглянути висновки Акту перевірки №41/28-10-46-09/00186520 від 12.03.2019 та не приймати податкове повідомлення-рішення.

Рішенням Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби України від 25.03.2019 року № 15008/10/28-10-46-09-12 в задоволенні вимог, викладених в запереченнях, було відмовлено, а висновок викладений в акті перевірки було залишено без.

27.03.2019 року позивачем було отримано податкове повідомлення-рішення від 26.03.2019 року №, яким Акціонерному товариству «Нікопольський завод феросплавів» було зменшено розмір від'ємного значення за платежем податок на додану вартість по декларації за грудень 2018 року, що зараховується до суми податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду, усього на суму 278 609 грн.

03.04.2019 АТ НЗФ звернулося до Державної фіскальної служби України із скаргою про скасування податкового повідомлення-рішення № від 26.03.2019, винесеного на підставі Акту документальної позапланової виїзної перевірки від 12.03.2019 №41/28-10-46-09/00186520, в якій просило переглянути і скасувати зазначене податкове повідомлення-рішення як незаконне та протиправне.

Рішенням про результати розгляду скарги від 05.06.2019 року № 25830/6/99-99-11-04-0625 скаргу АТ НЗФ залишено без задоволення, а податкове повідомлення-рішення від 26.03.2019 року - без змін.

Не погоджуючись із винесеним податковим повідомленням-рішенням № від 26.03.2019 Акціонерне товариство «Нікопольський завод феросплавів» звернулось з даною позовною заявою до суду.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства встановлені Податковим кодексом України (далі по тексту - в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

У відповідності до підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 Податкового кодексу України прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом зменшення суми доходів звітного періоду, визначених згідно зі статтями 135-137 цього Кодексу, на собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та суму інших витрат звітного податкового періоду, визначених згідно зі статтями 138-143 цього Кодексу, з урахуванням правил, встановлених статтею 152 цього Кодексу.

Статтею 135 Податкового кодексу України визначено, що базою оподаткування є грошове вираження об'єкту оподаткування, визначеного згідно із статтею 134 цього Кодексу з урахуванням положень цього Кодексу.

Згідно підпункту 140.4.2 пункту 140.4 статті 140 Податкового кодексу України, фінансовий результат до оподаткування зменшується: на суму від'ємного значення об'єкта оподаткування минулих податкових (звітних) років. Положення зазначеного пункту застосовуються з урахуванням пункту 3 підрозділу 4 розділу XX "Перехідні положення" цього Кодексу.

Фінансовий результат податкового (звітного) періоду збільшується: на суму коштів або вартості товарів, виконаних робіт, наданих послуг, безоплатно перерахованих (переданих) протягом звітного (податкового) року неприбутковим організаціям, внесеним до Реєстру неприбуткових установ та організацій на дату такого перерахування коштів, передачі товарів, робіт, послуг (крім неприбуткової організації, яка є об'єднанням страховиків, якщо участь страховика у такому об'єднанні є умовою проведення діяльності такого страховика відповідно до закону, та неприбуткових організацій, до яких застосовуються положення підпункту 140.5.13 цього пункту), у розмірі, що перевищує 4 відсотки оподатковуваного прибутку попереднього звітного року (підпункт 140.5.9 пункту 140.5 статті 140 Податкового кодексу України).

Порядок оподаткування податком на додану вартість визначений розділом V Податкового кодексу України.

Статтею 200 Податкового кодексу України визначалося, що сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом.

При від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу), а в разі відсутності податкового боргу - зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Якщо в наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з пунктом 200.1 цієї статті, має від'ємне значення, то:

а) бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, а в разі отримання від нерезидента послуг на митній території України - сумі податкового зобов'язання, включеного до податкової декларації за попередній період за отримані від нерезидента послуги отримувачем послуг;

б) залишок від'ємного значення попередніх податкових періодів після бюджетного відшкодування включається до складу сум, що відносяться до податкового кредиту наступного податкового періоду.

Із наведеного вбачається, що позивач, як платник податку, самостійно несе відповідальність за достовірність і своєчасність обчислення та внесення ним податку до бюджету відповідно до законодавства України, а визначальним фактором для формування податкового кредиту платником ПДВ є рух товарів (послуг) в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності такої особи - платника податку та наявність у платника податків виданої йому продавцем товару податкової накладної, оформленої з дотриманням вимог чинного законодавства та як підтверджує сплату податку на додану вартість у складі ціни товару.

Разом з тим, необхідною умовою для віднесення сплачених у ціні товарів (послуг) сум податку на додану вартість є факт придбання товарів та послуг із метою їх використання в господарській діяльності.

У відповідності до Інформаційного листа Вищого адміністративного суду України від 20.07.2010 р. №1112/11/13-10 «Проблемні питання застосування законодавства у справах за участю органів державної податкової служби», процесуальна діяльність суду із встановлення обґрунтованості права платника податку на податковий кредит та/або бюджетне відшкодування з податку на додану вартість повинна включати такі етапи:

1. встановлення факту здійснення господарської операції. При цьому, дослідженню підлягають усі первинні документи, які належить складати залежно від певного виду господарської операції - договори, акти виконаних робіт, документи про перевезення, зберігання товарів, тощо. Необхідно перевірити фізичні, технічні та технологічні можливості певної особи до вчинення тих чи інших дій, що становлять зміст господарської операції, як-от: наявність кваліфікованого персоналу, основних фондів, у тому числі транспортних засобів для перевезення, приміщень для зберігання товарів тощо; можливість здійснення операцій з відповідною кількістю певного товару у відповідні строки з урахуванням терміну його придатності, доступності на ринку тощо; наявність відповідних ліцензій та інших дозвільних документів, що необхідні для ведення певного виду господарської діяльності.

2. встановлення спеціальної правосуб'єктності учасників господарської операції. Особа, яка видає податкову накладну, повинна бути зареєстрована як платник податку на додану вартість на момент вчинення відповідної господарської операції.

3. встановлення зв'язку між фактом придбання товарів (послуг), спорудженням основних фондів, імпортом товарів (послуг) і господарською діяльністю платника податку.

4. встановлення дотримання платником податку спеціальних вимог щодо документального підтвердження сум податкового кредиту та/або бюджетного відшкодування з податку на додану вартість.

5. встановлення факту надмірної сплати податку на додану вартість у ціні товарів (послуг), що придбані платником податку.

Аналогічна позиція викладена також у листі Вищого адміністративного суду України від 02.06.2011 р. №742/11/13-11, у якому зазначено, що з метою встановлення факту здійснення господарської операції, формування витрат для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток або податкового кредиту з податку на додану вартість судам належить з'ясовувати, зокрема, такі обставини: рух активів у процесі здійснення господарської операції.

Судам слід ураховувати, що наявність укладеного між учасниками господарської операції цивільно-правового договору або відсутність визнання такого договору недійсним або нікчемним сама собою не свідчить про реальність вчинення відповідної операції.

Отже, надаючи оцінку правомірності винесення оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, судом підлягає дослідженню факт реальності господарських операцій між позивачем та контрагентом-постачальником ТОВ ФІРМА «СР ЛТД».

Судом встановлено, що між АТ НЗФ та ТОВ «СР ЛТД» було укладено Договір поставки № 1802598 від 14.05.2018.

Згідно з умовами вказаного договору ТОВ «СР ЛТД» як постачальник зобов'язався виготовити, поставити, виконати монтаж, розробку програмного забезпечення, пуско-наладку і введення в експлуатацію комплексного обладнання щитів контролерів PLC-1, PLC-2, PLC-3, Y-9, Y -10, Y-11, Y-12, Y13, для управління технологічним процесом і створення АСУ ТП та передати у власність Покупцеві товар (повне найменування, а також марка, вид, сорт, номенклатура, асортимент, кількісні та олені характеристики, код за УКТЗЕД за державним класифікатором продукції і послуг), ціна та інші характеристики якого вказується у специфікації до Договору

В свою чергу АТ НЗФ зобов'язалося прийняти вказаний товар та послуги, оплатити їх вартість в порядку та на умовах, передбачених договором.

На виконання умов договору між АТ НЗФ та ТОВ «СР ЛТД» було підписано Специфікацію № 1 до Договору № 1802598 від 14.05.2018 у відповідності до якої сторони погодили умови поставки.

У грудні 2018 року ТОВ «СР ЛТД» здійснило постачання товару та пов'язаних з цим послуг у відповідності із умовами договору на суму 1 671 651 грн. На постачання товару постачальником була виписана видаткова накладна № 1912/12 від 19.12.2018 року та рахунок-фактура на оплату № 19-1/12 від 19.12.2018 року. Постачання товару відбувалося автомобільним транспортом з м. Дніпро на адресу АТ НЗФ у м.Нікополь, що підтверджується товаро-транспортною накладною № 96 від 19.12.2018.

За фактом приймання-передачі товарів та послуг між ТОВ «СР ЛТД» та АТ НЗФ було складено та підписано сторонами Акт приймання-передачі товару та послуг № 1 від 19.12.2018.

На виконання вимог договору, податкового законодавства та на підтвердження ПДВ в ціні товару та послуг, постачальником було виписано на АТ НЗФ податкову накладну № 398 від 19.12.2018 на суму поставки 1 671 651 грн., ПДВ 278 608,50 грн.

Представник позивача у судовому засіданні пояснив, що АТ НЗФ провело оплату поставленого ТОВ «СР ЛТД» у грудні 2018 року товару послуг у безготівковій формі, шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок ТОВ «СР ЛТД», що підтверджується платіжним дорученням № 6223/0 на суму 1 671 651 грн.

Так, у бухгалтерському обліку АТ НЗФ операції по взаємовідносинах з ТОВ ФІРМА «СР ЛТД» відображено наступним чином: Дт 201 «Виробничі запаси» та Кт 631 «Розрахунки з вітчизняними постачальниками»; Дт 641 "Розрахунки за податками" Кт 644 "Податковий кредит" у грудні 2018 року АТ НЗФ, відображено оприбуткування товару, та формування вжиткового кредиту з ПДВ; Дт 631 «Розрахунки з вітчизняними постачальниками» - Кт 311 «Поточні розрахунки в національній валюті», у січні 2019 року відображено сплату грошових коштів.

У податковому обліку по Декларації АТ НЗФ з податку на додану вартість за грудень 2018 року операції по взаємовідносинах з ТОВ ФІРМА "СР ЛТД" віднесено до складу податкового кредиту (ряд. 10.1 Декларації) у сумі 278 608,50 грн.

Таким чином, між АТ НЗФ та ТОВ «СР ЛТД» відбулася реальна за сутністю господарська операція з постачання товару та послуг, необхідних для забезпечення потреб ведення основної господарської діяльності підприємства.

Суд зазначає, що АТ НЗФ фактично отримало товар та послуги, оплатило їх вартість разом з ПДВ, та отримало право на податковий кредит з ПДВ.

Суд не погоджується зі твердженнями відповідача, наведеними в Акті перевірки, про неможливість з боку ТОВ «СР ЛТД» поставити товар та послуги, оскільки вони базується на припущеннях, не доведені в судовому засіданні та не підтверджують висновку про порушення АТ НЗФ вимог статей 198, 200 та 201 ПКУ при формуванні податкового кредиту з ПДВ у грудні 2018 року.

Статтею 198 Податкового кодексу України передбачено право платників податку на віднесення сум податку до податкового кредиту, яким є сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду (п.п.14.1.181 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України ).

Відповідно до пункту 198.1 статті 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Згідно з пунктом 198.2 статті 198 Податкового кодексу України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:

- дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;

- дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Судом встановлено, що АТ НЗФ відповідно до умов описаного вище договору отримало від вказаного контрагента товар та послуги, які були необхідні для забезпечення потреб господарської діяльності та організації процесу виробництва феросплавної продукції. Отримання товару та послуг підтверджується первинними документами, договором, рахунком-фактурою, актом приймання-передачі, податковою накладною, зареєстрованою в Єдиному реєстрі податкових накладних, платіжним документом тощо.

Відповідно до пункту 198.6 статті 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

В даному випадку, як становлено судом та вбачається і з самого Акту перевірки, вся сума податкового з ПДВ, задекларована АТ НЗФ у грудні 2018 року, підтверджена належним чином оформленою та зареєстрованою в ЄРПН податковою накладною.

У відповідності із п. 200.1 ст. 200 ПКУ сума податку, що підлягає сплаті(перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Пункт 200.2 ст. 200 ПКУ передбачає, що при позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом.

Згідно з п. 200.4 ст. 200 ПКУ при від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума:

а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200 1.3 статті 200 1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу -

б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200 1.3 статті 200 1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації,

в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Згідно з п. 201.10 ст. 201 ПКУ при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов'язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових них платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

У судовому засіданні представником позивача було підтверджено та не спростовано представником відповідача, що до перевірки були надані всі первинні документи, а також податкова накладна, яка була виписана в зв'язку із поставкою товарів/послуг на суму 1 671 651 грн. та сплатою ПДВ в його вартості. При цьому надана до перевірки податкова накладна була оформлена належним чином та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних. Порушень щодо форми чи реєстрації податкової накладної перевіркою встановлено не було.

У відповідності із п. 44.1 ст. 44 ПКУ для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Матеріалами справи підтверджено, що АТ НЗФ веде бухгалтерський та податковий облік господарських операцій відповідно до вимог чинного законодавства України.

Суд звертає увагу, що під час перевірки позивача було досліджено та описано в Акті перевірки первинні документи, які були складені та оформлені АТ НЗФ в зв'язку із здійсненням описаної вище господарської операції. При цьому перевіркою не було встановлено відсутність тих чи інших первинних документів, а також не було встановлено порушення вимог ведення бухгалтерського чи податкового обліку, в частині обліку доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань.

Таким чином, суд дійшов висновку, що АТ НЗФ не допускало порушення п. 44.1 ст. 44 ПКУ, а висновок перевірки в цій частині також є необгрунтованим та безпідставним.

З огляду на вищевикладене, суд вважає, що винесене Офісом великих платників ДФС податкове повідомлення-рішення від 26.03.2019 № є не обгрунтоване та таким, що підлягає скасуванню.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, а за змістом ст. 90 цього Кодексу суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

На думку суду, відповідачем не доведено правомірність свого рішення з урахуванням вимог, встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому позовна заява Акціонерного товариства «Нікопольський завод феросплавів» підлягає задоволенню в повному обсязі.

Згідно з частиною 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до ч.1 ст.132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем - Акціонерного товариства «Нікопольський завод феросплавів» при зверненні до суду понесені судові витрати, пов'язані зі сплатою судового збору за подання позовної заяви до суду в розмірі 4 179,14 грн., що документально підтверджується платіжними дорученнями № 234827 від 14.06.2019, яке міститься в матеріалах справи.

Враховуючи, що позовну заяву задоволено в повному обсязі, суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача судовий збір у розмірі 4 179,14 грн. за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.Керуючись ст. ст. 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву Акціонерного товариства «Нікопольський завод феросплавів» (53200, Дніпропетровська обл., м.Нікополь, вул.Електрометалургів, 310, ) до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби (04119, м.Київ, вул.Дегтярівська, 11г, ) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення - задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення № від 26.03.2019 року, яким Акціонерному товариству «Нікопольський завод феросплавів» було зменшено розмір від'ємного значення за платежем податок на додану вартість по декларації за грудень 2018 року, що зараховується до суми податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду, усього на суму 278 609 грн., винесене Офісом великих платників податків ДФС на підставі Акту перевірки від 12.03.2019 року №41/28-10-46-09/00186520.

Стягнути на користь Акціонерного товариства «Нікопольський завод феросплавів» (53200, Дніпропетровська обл., м.Нікополь, вул.Електрометалургів, 310, ) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 4 179,14 грн. (чотири тисячі сто сімдесят дев'ять гривень, 14 коп.) за рахунок бюджетних асигнувань Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби (04119, м.Київ, вул.Дегтярівська, 11г, ).

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 29 липня 2019 року.

Суддя Н.В. Захарчук-Борисенко