Справа № 120/1219/19-а
Суддя: Жданкіна Наталія Володимирівна
Дата ухвалення: 2019-07-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
м. Вінниця

25 липня 2019 р. Справа № 120/1219/19-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Жданкіної Наталії Володимирівни, розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити дії,

в с т а н о в и в :

До Вінницького окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, третя особа на стороні відповідача без самостійних вимог на предмет спору - ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання бездіяльності неправомірною та зобов`язання вчинити дії.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач вказує, що спірним рішенням управління пенсійного фонду безпідставно відмовило в призначенні пенсії з підстав не проживання на території України та відсутності міжнародного договору з державою у якій він проживає.

Ухвалою суду від 12.04.2019 відкрито провадження у справі та вирішено здійснювати її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін у судове засідання.

06.05.2019 від представника відповідача надійшов відзив на адміністративний позов, в якому відповідач зазначив, що підставою для прийняття оскаржуваного Рішення від 25.05.2018 за №3 про відмову в поновленні ОСОБА_1 виплати пенсії слугували відомості про те, що позивач був знятий з реєстрації в місті Вінниці та перебуває на консульському обліку в Державі Ізраїль, а також у зв`язку з недотриманням процедури призначення пенсії. Також, відповідач вважає, що законних підстав для проведення індексації пенсії і відшкодування компенсації втрати частини доходів не існує.

Ухвалою від 13.05.2019 відмовлено в задоволенні клопотання представника відповідача про залишення без розгляду позовної заяви ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, в частині позовних вимог про поновлення виплати пенсії з 07.09.2009 по 03.10.2018.

Також, 13.05.2019, з метою повного та всебічного розгляду справи, вирішено призначити судове засідання з повідомленням (викликом) сторін на 29.05.2019.

14.05.2019 від представника позивача до суду надійшла відповідь на відзив, в якій він зауважив, що відповідно до ч. 1 ст. 44 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу пенсійного фонду особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально. В той же час, окремі положення Порядку на який посилається відповідач у відзиві на позовну заяву, на думку сторони позивача, не відповідають Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та Конституції України". Також, у поданій відповіді на відзив, представник позивача критично оцінив заявлені стороною відповідача клопотання про залучення Вінницького ОВК в якості співвідповідача та залишення без розгляду позовної заяви в частині позовних вимог про поновлення виплати пенсії з 07.09.2009 по 03.10.2018.

Ухвалою від 29.05.2019 відмовлено в задоволенні клопотання представника відповідача про залучення до участі у справу в якості співвідповідача Вінницький обласний військовий комісаріат. Разом з тим вирішено його залучити до участі у справу в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача. Витребувано у третьої особи додаткові докази та відкладено розгляд справи на 12.06.2019.

Ухвалою від 12.06.2019 повторно витребувано в ІНФОРМАЦІЯ_2 оригінал пенсійної справи ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ) для огляду в судовому засіданні та її належним чином завірену копію для долучення до матеріалів справи. Відкладено судовий розгляд справи на 20.06.2019.

Ухвалою від 20.06.2019 розгляд справи вирішено здійснювати в порядку загального позовного провадження, замінено засідання для розгляду справи по суті підготовчим засіданням яке призначено на 08.07.2019.

26.06.2019 представником третьої особи через канцелярію суду за вх. №33455 супровідним листом було подано копію пенсійної справи ОСОБА_1 та повідомлено суд, що припинена пенсійна справа ОСОБА_1 передана до ГУ ПФУ у Вінницькій області.

Ухвалою від 08.07.2019, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, із занесенням до протоколу судового засідання, закрити підготовче провадження та призначити розгляд справи по суті на 23.07.2019.

Сторони в судове засідання не з`явились, хоча були повідомлені про дату, час і місце розгляду справи належним чином, що підтверджується матеріалами справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 205 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта (ч. 9 ст. 205 КАС України).

Відтак, беручи до уваги належне повідомлення сторін у справі, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін в порядку письмового провадження.

Дослідивши надані сторонами докази та матеріали справи суд встановив наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є громадянином України, що підтверджується копією його паспорту громадянина України для виїзду за кордон, виданого 22.07.2002, який дійсний до 22.07.2022. З копії закордонного паспорту громадянина України позивача також вбачається, що він народився ІНФОРМАЦІЯ_3 , тобто станом на момент звернення до УПФУ досяг пенсійного віку (60 років виповнилося позивачу 1994 році).

Згідно позовної заяви постійним місцем проживання позивача є місто Нацрат Іліт у Ізраїлі, до виїзду до Ізраїлю в 1994 році позивач проживав за адресою: АДРЕСА_1 та отримував пенсію у Вінницькому обласному військовому комісаріаті за вислугу років, як військовослужбовець, однак. Після переїзду на постійне місце проживання до Ізраїлю, виплату пенсії припинено.

12.04.2017 представник ОСОБА_1 за нотаріально посвідченою довіреністю ОСОБА_2 звернувся до ГУ ПФУ у Вінницькій області із заявою про перерахунок та поновлення виплати пенсії за вислугу років в розмірах відповідно до чинного пенсійного законодавства, як не працюючому пенсіонеру та дитині війни.

ГУ ПФУ у Вінницькій області виплату пенсії за вислугу років, як військовослужбовцю, ОСОБА_1 не поновлено.

23.11.2017 представник позивача - Акерман О.М. звернувся до суду з позовом на допущену ГУ ПФУ у Вінницькій області бездіяльності при розгляді заяви ОСОБА_1 від 12.04.2017.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 18.04.2018 по справі №127/25694/17 визнано протиправною бездіяльність ГУ ПФУ у Вінницькій області щодо не розгляду заяви ОСОБА_1 . Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області розглянути та прийняти рішення по заяві ОСОБА_1 про перерахунок та поновлення виплати пенсії за вислугу років, як військовослужбовцю.

Супровідним листом № 336/4-12 від 15.03.2019 надіслано рішення ГУ ПФУ у Вінницькій області № 3 від 25.05.2018 про відмову ОСОБА_1 в поновленні виплати пенсії за вислугу років, як військовослужбовцю.

З даним рішенням позивач не погоджується, в зв`язку з чим звернувся до суду з даним позовом в якому просив суд:

- визнати протиправним рішення ГУ ПФУ у Вінницькій області № 3 від 25.05.2018 про відмову в поновленні виплати пенсії за вислугу років, як військовослужбовцю, ОСОБА_1 .

- зобов`язати ГУ ПФУ у Вінницькій області перерахувати розміри пенсії відповідно до Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженого постановою КМУ № 45 від 13.02.2008 за всіма підставами для перерахунку та поновити виплату пенсії за вислугу років, як військовослужбовцю, ОСОБА_1 , починаючи з 07.10.2009 з нарахуванням компенсації втрати частини доходів, з проведенням всіх індексацій, як не працюючому пенсіонеру, дитині війни та виплачувати на визначений пенсіонером банківській рахунок відкритий в ПАТ КБ «ПриватБанк».

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог, суд виходив з наступного.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з пп. 1, 2 ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою повноваження надано.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 6 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визначаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Статтею 46 Конституції України закріплено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової чи тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створення мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Як вже було встановлено судом, позивач отримував пенсію за вислугу років, як військовослужбовець, однак, після того як переїхав на постійне місце проживання до Ізраїлю, виплату пенсії припинено з 01.12.1994, що не заперечувалось представниками сторін та підтверджується матеріалами припиненої пенсійної справи ОСОБА_1 .

Також з матеріалів справи, а саме копії заяви про призначення/перерахунок пенсії від 12.04.2017 та розписки-повідомлення, судом встановлено, що законний представник ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернувся до ГУПФУ у Вінницькій області із заявою про поновлення виплати раніше призначеної пенсії та долучив до неї нотаріально засвідчені копії: довіреності № 214/17 від 21.03.2017, паспорта пенсіонера КС 091880 від 22.07.2002, картки платника податків (пенсіонера) № 403-17-02496 від 12.04.2017, паспорта законного представника НОМЕР_1 від 24.06.1996 та заяву про перерахування пенсійних виплат на банківський рахунок.

Разом з тим, всупереч встановленим вимогам Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", зареєстрований в Міністерстві юстиції України 15.02.2007 за № 135/13402, затвердженого Постановою Правління Пенсійного фонду України 30.01.2007 за № 3-1 (далі - Порядок №3-1), відповідач будь-якого вмотивованого рішення (розпорядження) по заяві позивача не прийняв, натомість ГУ ПФУ у Вінницькій області листом № 1390/09-36/03 від 26.04.2017 розглянуло звернення про поновлення виплати пенсії, що не передбачено зазначеним Порядком.

Оцінка відповідним діям відповідача була надана в рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 18.04.2018 по справі №127/25694/17, яким визнано протиправною бездіяльність ГУ ПФУ у Вінницькій області щодо не розгляду заяви ОСОБА_1 . Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області розглянути та прийняти рішення по заяві ОСОБА_1 про перерахунок та поновлення виплати пенсії за вислугу років, як військовослужбовцю. Вказане рішення набрало законної сили та є обов`язковим до виконання (ст. 14 КАС України), а встановлені в ньому обставини не доказуються при розгляді іншої справи (ч. 4 ст. 78 КАС України).

Таким чином, зважаючи на встановлені у рішенні від 18.04.2018 по справі №127/25694/17 обставини, суд дійшов висновку що стороною позивача дотримано законодавчо визначеного порядку звернення за призначенням (перерахунком) пенсії відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Надаючи оцінку доводам відповідача, як на підставу для відмови у поновленні виплати пенсії, щодо проживання позивача за межами України, зняття його з реєстрації в м. Вінниці та перебуванням на консульському обліку в державі Ізраїль, суд зазначає наступне.

Згідно з частинами третьою та четвертою статті 1 Закону України "Про пенсійне забезпечення", пенсійне забезпечення громадян України, що проживають за її межами, провадиться на основі договорів (угод) з іншими державами.

Так, ст.92 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що громадянам, які виїхали на постійне проживання за кордон, пенсії не призначаються.

У тих випадках, коли договорами (угодами) між Україною та іншими державами передбачено інші правила, ніж ті, що містяться у цьому Законі, то застосовуються правила, встановлені цими договорами (угодами).

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 49 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", виплата пенсії припиняється на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Згідно зі статтею 51 Закону «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у разі виїзду пенсіонера на постійне місце проживання за кордон пенсія, призначена в Україні, за заявою пенсіонера може бути виплачена йому за шість місяців наперед перед від`їздом, рахуючи з місяця, що настає за місяцем зняття з обліку за місцем постійного проживання. Під час перебування за кордоном пенсія виплачується в тому разі, якщо це передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Міжнародні договори між Україною та Ізраїлем стосовно призначення та виплати пенсії не укладалися.

Пенсії, призначені в Україні до виїзду на постійне проживання за кордон, виплачуються за 6 місяців наперед перед від`їздом за кордон.

Разом з тим, рішенням Конституційного Суду України від 07.10.2009 року №25-рп/2009 положення п.2 ч.1 ст.49, другого речення ст.51 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» щодо припинення виплати пенсії пенсіонерам на час постійного проживання за кордоном у разі, якщо Україна не уклала з відповідною державою міжнародний договір з питань пенсійного забезпечення і якщо згода на обов`язковість такого міжнародного договору не надана Верховною Радою України, визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними).

Як зазначено в Рішенні Конституційного Суду України №25-рп/2009, оспорюваними нормами Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» держава всупереч конституційним гарантіям соціального захисту для всіх осіб право на соціальний захист поставила в залежність від факту укладення Україною з відповідною державою міжнародного договору з питань пенсійного забезпечення. Таким чином, держава всупереч конституційним гарантіям соціального захисту для всіх осіб, що мають право на отримання пенсії у старості, на законодавчому рівні позбавила цього права пенсіонерів у тих випадках, коли вони обрали постійним місцем проживання країну, з якою не укладено відповідного договору. Виходячи із правової, соціальної природи пенсій право громадянина на одержання призначеної йому пенсії не може пов`язуватися з такою умовою, як постійне проживання в Україні; держава відповідно до конституційних принципів зобов`язана гарантувати це право незалежно від того, де проживає особа, якій призначена пенсія, - в Україні чи за її межами.

Відповідно до ч.2 ст.152 Конституції України, закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Отже, з 07.10.2009 порядок виплати пенсій громадянам, які виїхали на постійне місце проживання за кордон регулюється нормами Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням рішення Конституційного суду України №25-рп/2009, тобто виплата пенсії повинна проводитися незалежно від місця проживання пенсіонера.

Відсутність законодавчо встановленого механізму поновлення виплати пенсії, припиненої у зв`язку з виїздом громадянина України на постійне місце проживання за кордон, або переведення з одного виду пенсії на інший, не може бути підставою для позбавлення таких осіб права на соціальний захист, що встановлений статтею 46 Конституції України.

Також, як зазначив Європейський суд з прав людини (надалі - ЄСПЛ) у рішенні по справі «Пічкур проти України», яке набрало статусу остаточного 07.02.2014, право на отримання пенсії як таке стало залежним від місця проживання заявника. Це призвело до ситуації, в якій заявник, пропрацювавши багато років у своїй країні та сплативши внески до системи пенсійного забезпечення, був зовсім позбавлений права на пенсію лише на тій підставі, що він більше не проживає на території України (п.51 цього рішення).

У п.54 вказаного рішення ЄСПЛ зазначив, що наведених вище міркувань ЄСПЛ достатньо для висновку про те, що різниця в поводженні, на яку заявник скаржився, порушувала статтю 14 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), згідно з якою користування правами та свободами, визнаними в Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою статі, раси, кольору шкіри, мови, релігії, політичних чи інших переконань, національного чи соціального походження, належності до національних меншин, майнового стану, народження, або за іншою ознакою, у поєднанні зі статтею 1 Першого протоколу до Конвенції, якою передбачено право кожної фізичної або юридичної особи мирно володіти своїм майном та закріплено, що ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Враховуючи те, що рішення ЄСПЛ є джерелом права та обов`язковими для виконання Україною, відповідно до ст.46 Конвенції, суди при розгляді справ зобов`язані враховувати практику ЄСПЛ, у тому числі й у рішенні у справі «Пічкур проти України», як джерело права відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».

Таким чином, суд дійшов висновку, що з дня набрання чинності Рішенням Конституційного Суду України №25-рп/2009 щодо неконституційності положень п.2 ч.1 ст.49, другого речення ст.51 Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» виникли підстави для поновлення конституційного права особи на виплату пенсії, виплата якої була зупинена на підставі положень зазначеного Закону. З цього часу УПФ має право відновити виплату пенсії громадянам України, які виїхали на постійне місце проживання за кордон.

Виходячи із правової, соціальної природи пенсій право громадян на одержання призначеної пенсії не може пов`язуватись з такою умовою, як постійне проживання в Україні. Держава відповідно до конституційних принципів зобов`язана гарантувати це право незалежно від того, де проживає особа.

Такий висновок суду узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постановах від 19.05.2015 по справі № 21-168а15, від 06.10.2015 по справі №608/1189/14-а.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що позивач за своєю трудовою діяльністю отримав право на призначення пенсії за вислугу років в Україні, а тому має право на пенсію, виплату якої було припинено, в зв`язку з чим зобов`язаний відновити виплату пенсії як громадянину України, який виїхав на постійне місце проживання за кордон.

Відповідно до положень п. п. 14, 17, 18 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", затвердженого Постановою Правління Пенсійного фонду України № 3-1 від 30.01.2007 року, орган, що призначає пенсії, розглядає питання про призначення пенсії або про відновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою.

Заяви про переведення з одного виду пенсії на інший і поновлення виплати раніше призначеної пенсії приймаються органом, що призначає пенсії, при поданні заявником всіх необхідних документів.

Заяви осіб про призначення, поновлення, переведення з одного виду пенсії на інший реєструються в журналі обліку заяв про призначення пенсії згідно із Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Заявнику або посадовій особі уповноваженого структурного підрозділу органом, що призначає пенсії, видається розписка - повідомлення із зазначенням дати приймання заяви, а також переліку одержаних і відсутніх документів, які необхідно подати в тримісячний термін з дня прийняття заяви.

Не пізніше 10 днів після надходження заяви з необхідними для призначення, переведення з одного виду пенсії на інший та відновлення раніше призначеної пенсії документами орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, переведення з одного виду пенсії на інший та відновлення раніше призначеної пенсії або про відмову в призначенні, переведенні з одного виду пенсії на інший та відновленні раніше призначеної пенсії.

Рішення щодо призначення, переведення з одного виду пенсії на інший та відновлення раніше призначеної пенсії оформляється розпорядженням органу, що призначає пенсії.

З огляду на п. 1 Порядку, органами, що призначають пенсії є відповідні управління Пенсійного фонду.

Порядком передачі органам Пенсійного фонду України функцій з призначення і виплати пенсій деяким категоріям громадян, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 2 листопада 2006 р. № 1522, визначено механізм передачі органам Пенсійного фонду України від Міноборони, МВС, МНС, СБУ, Державної податкової адміністрації, Державного департаменту з питань виконання покарань та інших органів, що здійснюють призначення пенсій відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" ( 2262-12 ), функцій з призначення і виплати пенсій (далі - передача функцій з призначення і виплати пенсій).

Відповідно до пп. 1, 2 п. 2 зазначеного Порядку, органи, що здійснюють призначення пенсій відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" передають за формою, що затверджується Пенсійним фондом України: інформаційно-довідкову базу даних, систематизовану базу даних законодавчих, інших нормативно-правових актів та документацію, необхідні для забезпечення виконання функцій з призначення і виплати пенсій; закриті виплатні документи та відомості на виплату пенсії за останніх три роки; архівні пенсійні справи, закриті протягом трьох останніх років; закриті на момент передачі: - документи про реєстрацію заяв; - документи про реєстрацію виплатних документів; - документи з обліку даних про переплату пенсій; дані про стан заповнення бази одержувачів пенсій; бланки документів, необхідних для призначення і виплати пенсій; 2) органи Пенсійного фонду України приймають згідно із затвердженими графіками від органів, що здійснюють призначення пенсії відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", пенсійні справи, виплатні та інші документи, необхідні для виконання функцій з призначення і виплати пенсій.

Таким чином, суд зазначає, що посилання відповідача про поновлення виплати пенсії на відсутність в управлінні пенсійної справи та необхідність позивачу звернутися до ООВК є протиправним та таким, що не відповідає нормам законодавства. Крім того, як повідомив представник Вінницького ОВК в листі за вх. №33455 від 26.06.2019, матеріали припиненої пенсійної справи ОСОБА_1 були передані до ГУ ПФУ у Вінницькій області.

Разом з тим, суд не погоджується з твердженнями представника позивача стосовно поновлення виплати пенсії за вислугу років, починаючи з 07.10.2009, виходячи з наступних міркувань.

Суд вважає, що права позивача належать захисту саме з дати звернення його представника із заявою про поновлення виплати пенсії, тобто з 12.04.2017, а позовні вимоги в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Вінницькій області поновити виплату позивачу пенсії за вислугу років та провести її виплату за період з 07.10.2009 по 12.04.2017 задоволенню не належать.

З огляду на матеріали справи, позивач оскаржує відмову управління поновити виплату пенсії, при цьому позивач не оскаржує рішення про припинення виплати пенсії у зв`язку із його виїздом у 1994 році на постійне місце проживання до держави Ізраїль.

Щодо вимог позивача про поновлення виплати пенсії із здійсненням її одночасного перерахунку у відповідності до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», Постанови КМУ № 45 від 13.02.2008, суд зазначає наступне.

Згідно з частиною четвертою статті 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин). усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку зі зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, або у зв`язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством. Перерахунок пенсій здійснюється на момент виникнення права на перерахунок пенсій і провадиться у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, у строки, передбачені частиною другою статті 51 цього Закону. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим зі служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.

Порядок проведення перерахунку пенсій встановлений постановою Кабінету Міністрів України від 13 лютого 2008 року № 45 «Про затвердження Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», та внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 р. № 393» (далі - Порядок № 45), яка набрала чинності 20 лютого 2008 року.

Відповідно до пунктів 1, 2, 3 Порядку № 45 перерахунок раніше призначених відповідно до Закону № 2262-ХІІ пенсій проводиться у разі прийняття рішення Кабінетом Міністрів України про зміну розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення для відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за Законом, або у зв`язку із введенням для них нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством.

На підставі зазначеного в пункті 1 Порядку № 45 рішення Кабінету Міністрів України Міноборони, МВС, Мінінфраструктури, СБУ, Служба зовнішньої розвідки, ДПС, Управління державної охорони, Адміністрація Держспецзв`язку, Адміністрація Держприкордонслужби, ДПТС, ДСНС (далі - державні органи) повідомляють у п`ятиденний строк Пенсійному фонду України про підстави перерахунку пенсій військовослужбовцям.

Пенсійний фонд України повідомляє у п`ятиденний строк з моменту надходження інформації від державних органів своїм головним управлінням в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (далі - головні управління Пенсійного фонду України) про підстави для проведення перерахунку пенсій та про необхідність підготовки списків осіб, пенсії яких підлягають перерахунку (далі - списки).

Головні управління Пенсійного фонду України складають у десятиденний строк з моменту надходження зазначеної інформації списки за формою згідно із додатком 1 та подають їх органам, які уповноважені рішеннями керівників державних органів видавати довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії.

На підставі списків уповноважені органи готують для перерахунку пенсії довідки про розмір грошового забезпечення кожної особи, зазначеної в списку, за формою згідно із додатком 2 та у місячний строк подають їх головним управлінням Пенсійного фонду України.

Довідки видаються державним органом, з якого особи були звільнені із служби, якщо інше не передбачено цим Порядком.

З огляду на викладені норми законодавства, перерахунок пенсії позивача на підставі Порядку № 45 може бути проведений лише за наявності довідки про розмір грошового забезпечення, яка буде надана управлінню у передбаченому законодавством порядку Вінницьким ОВК.

Таким чином, суд вважає, що вимоги позивача в цій частині не належать до задоволення.

В той же час, надаючи оцінку вимогам позивача щодо зобов`язання відповідача здійснити перерахунок пенсії з нарахуванням компенсації втрати частини доходів, то суд зазначає наступне.

Так, право на захист - це суб`єктивне право певної особи, тобто вид і міра її можливої (дозволеної) поведінки із захисту своїх прав. Воно випливає з конституційного положення: "Права і свободи людини і громадянина захищаються судом" (ст. 55 Конституції України).

Отже, кожна особа має право на захист свого права у разі його порушення, невизнання чи оспорювання у сфері цивільних, господарських, публічно-правових відносин та за наявності неврегульованих питань.

Порушення права означає необґрунтовану заборону на його реалізацію або встановлення перешкод у його реалізації, або значне обмеження можливостей його реалізації тощо.

Відповідно до частини першої статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Із системного аналізу вказаних норм випливає, що суд захищає лише порушені, невизнані або оспорюванні права, свободи та інтереси учасників адміністративних правовідносин.

За таких обставин, вимоги позивача про зобов`язання здійснити перерахунок пенсії із нарахуванням компенсації втрати частини доходів, на думку суду, є передчасними, адже спір в цій частині фактично не існує, оскільки нарахування компенсації втрати частини доходів відбувається разом із виплатою пенсії за минулий період, яка, в даному випадку, ще є не перерахованою.

До того ж, обов`язок відповідача нарахувати компенсацію втрати частини доходів під час виплати пенсії за минулий період, прямо передбачений положеннями ч. 2 ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Що ж до встановлення судового контролю за виконанням судового рішення шляхом подання звіту, то суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 382 Кодексу адміністративного судочинства України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Отже, встановити судовий контроль за виконанням рішення суб`єктом владних повноважень - відповідачем у справі суд першої чи апеляційної інстанції може під час прийняття постанови у справі. Тобто, питання щодо зобов`язання відповідача подати такий звіт вирішується судом під час постановлення судового рішення.

Таким чином, встановлення строку на подачу звіту про виконання судового рішення є правом суду, який ухвалив судове рішення, а не його обов`язком.

В даному ж випадку, суд не вбачає підстав для встановлення судового контролю за виконанням зазначеного рішення.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд вказує, що відповідно до частини третьої статті 139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи наведену норму, витрати понесені позивачем у даній справі в сумі 768,40 грн. судового збору підлягають відшкодуванню частково у розмірі 512,27 грн. (2/3 задоволених вимог).

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

в и р і ш и в :

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області № 3 від 25.05.2018 про відмову в поновленні виплати пенсії за вислугу років, як військовослужбовцю, ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Вінницькій області поновити нарахування та виплату раніше призначеної пенсії за вислугу років ОСОБА_1 на підставі документів, що знаходяться в його пенсійній справі з дати його звернення, а саме: з 12 квітня 2017 року.

В іншій частині позову - відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області сплачений при звернені до суду судовий збір у розмірі 512,27 грн. (п`ятсот дванадцять гривень 27 коп.).

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.
Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 )
Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, 21036, )
Вінницький обласний військовий комісаріат (21036, Вінницька область, м. Вінниця, вул. Данила Галицького, буд 31, )

Суддя Жданкіна Наталія Володимирівна