Справа № 1.380.2019.003361
Суддя: Кравців Олег Романович
Дата ухвалення: 2019-07-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №1.380.2019.003361
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2019 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючий суддя Кравців О.Р.,

секретар судового засідання Староста М.М.,

від позивача ОСОБА_2.,

від відповідача Грабовенська Л.О.,

розглянув у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного провадження (з повідомленням/викликом сторін) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Галицького відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції у Львівській області про визнання протиправними та скасування постанов.

Суть справи.

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Львівського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Галицького відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції у Львівській області (далі - відповідач, Галицький ВДВС) про визнання протиправними та скасування постанови про стягнення виконавчого збору головного державного виконавця Галицького відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції у Львівській області Грабовецької Л.О. від 27.06.2019 у ВП №53938839; постанови про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження головного державного виконавця Галицького відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції у Львівській області Грабовецької Л.О. від 27.06.2019 у ВП №53938839.

Підставою позову є незгода ОСОБА_1 із оскаржуваним постановами від 27.06.2019 у ВП №53938839. Позивач вказав, що за результатами судового оскарження постанови державного виконавця Галицького ВДВС Мельника Р.І. від 13.06.2016 у ВП №51387029 про відмову у відкритті виконавчого провадження (справа Галицького районного суду №461/4349/16-ц), така є чинною. Позивач вказує, що у разі відмови у прийнятті до провадження виконавчого документу та у відкритті виконавчого провадження з примусового виконання у зв`язку з пропуском строку пред`явлення виконавчого документа до виконання, виконавчий збір стягненню не підлягає. З позиції позивача, відповідне виконавче провадження повинно бути закритим, а виконавчий збір та витрати виконавчого провадження, як не понесені, не повинні стягуватись з боржника (позивача).

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 10.07.2019 справу призначено до розгляду за правилами спрощеного провадження, з повідомленням (викликом) сторін.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав повністю, з підстав, викладених у позовній заяві та письмових поясненнях, просив позов задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечила з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Вважає позовні вимоги безпідставними, оскільки оскаржувані постанови правомірні та винесені у спосіб та порядку, встановленому законодавством чинним станом на момент їх прийняття. Вважає позов таким, що задоволенню не підлягає, а тому просила у задоволенні позову відмовити повністю.

Суд заслухав пояснення представників сторін, з`ясував обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги і заперечення проти позову та ті, які мають інше значення для вирішення справи, дослідив письмові докази, долучені до матеріалів справи та -

в с т а н о в и в :

Рішенням Галицького районного суду м. Львова (заочне) від 20.09.2011 у справі №2-447/11 за позовом Публічного акціонерного товариства «Укргазанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, позов задоволено; стягнуто з ОСОБА_1 в користь Публічного акціонерного товариства «Укргазбанк» в особі львівської філії АБ «Укргазбанк» заборгованість в сумі 45115,54 доларів США та 148511,54 грн., а також 8220,00 грн. штрафних санкцій за порушення умов договору застави, посвідченого 19.10.2007 приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Нор Н.М. за реєстровим номером 8258.

30.05.2011 Галицьким районним судом м. Львова видано виконавчий лист на виконання вказаного вище рішення /а.с.41/.

Постановою старшого державного виконавця Галицького ВДВС Мельника Р.І. від 13.06.2016 ВП №51387029 відмовлено у прийнятті до провадження виконавчого документу та у відкритті виконавчого провадження з примусового виконання у зв`язку з пропуском строку пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Публічне акціонерне товариство «Укргазбанк» звернулося зі скаргою на дії державного виконавця щодо винесення постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження №51387029 від 13.06.2016 до Галицького районного суду м. Львова (справа №431/4349/16-ц).

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 10.08.2016 у справі №461/4349/16-скаргу публічного акціонерного товариства «Укргазбанк» задоволено; визнано дії державного виконавця Галицького ВДВС щодо винесення постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження ВП №51387029 від 13.06.2016 протиправними; зобов`язано державного виконавця Галицького ВДВС прийняти виконавчий документ від 30.05.2016 і відкрити виконавче провадження.

15.05.2017 заявник звернувся до державного виконавця із заявою про примусове виконання вказаного судового рішення.

16.05.2017 відкрито виконавче провадження №53938839 з виконання виконавчого листа №б/н, виданого 30.05.2016 Галицьким районним судом, п.3 якої стягнуто з боржника виконавчий збір/основну винагороду державного виконавця у розмірі 133705,18 грн. /а.с.64-65/

19.09.2017 головним державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа до суду, у якій вказано про те, що згідно з ухвалою №4614349/16-ц від 31.08.2017 Апеляційним судом Львівської області винесено ухвалу про відкриття апеляційного провадження /а.с.66-67/.

11.06.2019 начальником Галицького ВДВС винесено постанову про скасування процесуального документу №53938839, згідно з якою ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 28.11.2018 визнано неправомірними дії державного виконавця щодо винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачу від 19.09.2017. Постановою Львівського апеляційного суду від 18.04.2019 у справі №461/7994/18 апеляційну скаргу Галицького ВДВС м. Львів відхилено та Ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 28.11.2018 залишено без змін /а.с.68-69/.

Постановою Великої Палати Верховного Суду від 10.04.2019 у справі №461/4349/16-у касаційну скаргу ОСОБА_1 на вищевказані судові рішення задоволено частково; ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 10.08.2016 та постанову Львівського апеляційного суду від 12.11.2018 скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції /а.с.87-88/.

За результатами нового розгляду, 24.06.2019 Галицьким районним судом м. Львова постановлено ухвалу про закриття провадження у справі на підставі п. 4 ч. 1 ст. 255 Цивільного процесуального кодексу України, - у зв`язку з відмовою Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» від скарги /а.с.89/.

27.06.2019 головним державним виконавцем винесено постанови про стягнення виконавчого збору у розмірі 133705,18 грн. та про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження у сумі 269,00 грн. /а.с.12, 14-15/

Постановою головного державного виконавця від 27.06.2019, ВП №53938839 виконавчий документ повернуто стягувачу на підставі п. 1 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження».

У цій постанові вказано, що 26.09.2016 на адресу Галицького ВДВС надійшла ухвала Галицького районного суду м. Львова №461/4349/16-ц провадження №4-с/461/64/16 від 10.08.2016 щодо визнання дій старшого державного виконавця Галицького ВДВС про винесення постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження №51387029 від 13.06.2016 неправомірними та зобов`язати державного виконавця Галицького ВДВС прийняти виконавчий документ від 30.05.2016 про стягнення в користь ПАТ АБ «Укргазбанк» в особі Львівської філії АБ «Укргазбанк» заборгованості в сумі 45115,54 доларів США та 140291,54 грн., а також 8220,00 грн. штрафних санкцій за порушення умов договору застави посвідченого ПН ЛМНО Нор М.М. на №8258 та 1700,00 грн. судового збору та 30 грн. витрат на ІТЗ і відкрити виконавче провадження. 15.05.2017 представником ПАТ АБ «Укргазбанк» подано заяву на примусового виконання вище зазначеного виконавчого документу разом із ухвалою Галицького районного суду м. Львова №461/4349/16-ц провадження №4-с/461/64/16 від 10.08.2016 на підставі якої винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. 19.09.2017 державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документу, оскільки постановою Верховного Суду від 10.04.2019 скасовано ухвалу Галицького районного суду м. Львова №461/4349/16-ц провадження №4-с/461/64/16 від 10.08.2016 на підставі якої скасовано судом постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження та зобов`язано відкрити виконавче провадження. Згідно з заявою ПАТ АБ «Укргазбанк», Закону України «Про виконавче провадження» стягувачем подано заяву відповідно до ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» про повернення виконавчого документу.

Також головним державним виконавцем винесено постанови про стягнення з боржника виконавчого збору та витрат на проведення виконавчих дій та виділено їх в окреме провадження /а.с.17-18/.

05.07.2019 приватним виконавцем виконавчого округу Львівської області Пиць Андрієм Андрійовичем прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження №59478951 з виконання виконавчого листа №б/н, виданого 30.05.2016 Галицьким районним судом м. Львова. Пунктом 3 цієї постанови стягнуто з боржника виконавчий збір/основну винагороду приватного виконавця у розмірі 146773,48 грн. /а.с.43-44/

Того ж дня приватним виконавцем прийнято постанову про стягнення з боржника основної винагороди ВП №59478951 у сумі 146773,48 грн. /а.с.45-46/

Позивач, боржник у виконавчому провадженні №53938839, не погоджуючись із постановами про стягнення виконавчого збору та про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження від 27.06.2019, вважаючи їх такими, що підлягають скасуванню, звернувся з цим позовом до суду.

Вирішуючи справу, суд керується таким.

Відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Завданням адміністративного судочинства відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Однією із основних засад (принципів) адміністративного судочинства відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 2 КАС України є змагальність сторін, диспозитивність та офіційне з`ясування всіх обставин у справі.

З 05.10.2016 умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначаються Законом України «Про виконавче провадження» №1404-VIII від 02.06.2016 (у редакції чинній станом на момент виникнення спірних правовідносин) (далі - Закон України №1404-VIII).

Порядок прийняття оскаржуваних у цій справі постанов про стягнення виконавчого збору від 27.06.2019 та про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження від 27.06.2019, у ВП №53938839, що відкрите за постановою від 16.05.2017, регулювався положеннями вказаного Закону.

Відповідно до ст. 1 Закону №1404-VIII, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з ч. 1 ст. 5 Закону №1404-VIII примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Частинами 1, 2 ст. 27 Закону №1404-VIII передбачено, що виконавчий збір це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

Статтями 40, 42 Закону №1404-VIII передбачено порядок винесення постанови про стягнення виконавчого збору.

За приписами ч. 3 ст. 40 Закону №1404-VIII у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

З огляду на викладене, ч. 3 ст. 40 Закону №1404-VIII є спеціальною нормою, яка регулює випадки стягнення виконавчого збору, у тому числі, у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстави, передбаченої п. 1 ч. 1 ст. 37 Закону №1404-VIII - якщо виконавчий збір не стягнуто.

Судом на підставі долучених до матеріалів справи письмових доказів з`ясовано, що ВП №53938839 виконавчий лист №б/н, що виданий Галицьким районним судом м. Львова про стягнення з ОСОБА_1 1337051,88 грн. повернутий стягувачу на підставі п. 1 ч. 1 ст. 37 Закону №1404-VIII (за заявою стягувача про повернення виконавчого документа) та п. 2 такої постанову про стягнення з боржника виконавчого збору та витрат на проведення виконавчих дій виділити в окреме провадження.

Головний державний виконавець у зв`язку з тим, що боржником борг самостійно не сплачено, керуючись ст.ст. 3, 27, 40 Закону №1404-VIII постановив стягнути з боржника ОСОБА_1 виконавчий збір у розмірі 133705,80 грн., що становить 10% суми, що підлягає примусовому стягненню та керуючись ст. 42 Закону №1404-VIII витрати на проведення виконавчих дій на суму 269,00 грн.

Стягувачем ПАТ «Укргазбанк» пред`явлено виконавчий лист №б/н, виданий 30.05.2016 Галицьким районним судом м. Львова до приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Пиць А.А., постановою якого від 05.07.2019 відкрито виконавче провадження №59478951 з примусового виконання вищевказаного виконавчого листа та постановлено стягнути з боржника ОСОБА_1 основну винагороду приватного виконавця у розмірі 146773,48 грн.

Станом на момент розгляду та вирішення цієї справи відомостей про завершення вчинення виконавчих дій немає.

Згідно з витягом з автоматизованої системи виконавчих проваджень, (https://asvpweb.minjust.gov.ua/#/search-debtors), пошук виконано за номером виконавчого провадження та ідентифікатором доступу, що вказаний у постанові /а.с.43-44/), державним виконавцем винесено постанову про арешт коштів боржника /а.с.77/.

Відповідно до ст. 42 Закону №1404-VIII кошти виконавчого провадження складаються з: 1) виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому статтею 27 цього Закону, або основної винагороди приватного виконавця; 2) авансового внеску стягувача; 3) стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження.

Пунктом 5 ч. 5 та ч. 8 ст. 27 вказаного Закону передбачено, що виконавчий збір не стягується у разі виконання рішення приватним виконавцем. Під час передачі виконавчого документа від органу державної виконавчої служби приватному виконавцю виконавчий збір не стягується, якщо він не був стягнутий на момент передачі.

Згідно зі ст. 31 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» за вчинення виконавчих дій приватному виконавцю сплачується винагорода. Винагорода приватного виконавця складається з основної та додаткової. Основна винагорода приватного виконавця залежно від виконавчих дій, що підлягають вчиненню у виконавчому провадженні, встановлюється у вигляді: 1) фіксованої суми - у разі виконання рішення немайнового характеру; 2) відсотка суми, що підлягає стягненню, або вартості майна, що підлягає передачі за виконавчим документом. Розмір основної винагороди приватного виконавця встановлюється Кабінетом Міністрів України. Основна винагорода приватного виконавця, що встановлюється у відсотках, стягується з боржника разом із сумою, що підлягає стягненню за виконавчим документом (крім виконавчих документів про стягнення аліментів). Якщо суму, передбачену в частині четвертій цієї статті, стягнуто частково, сума основної винагороди приватного виконавця, визначена як відсоток суми стягнення, виплачується пропорційно до фактично стягнутої суми (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Відповідно до п. 19 Порядку виплати винагород державним виконавцям та їх розміри і розмір основної винагороди приватного виконавця, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №643 від 08.09.2016, приватний виконавець, який забезпечив повне або часткове виконання виконавчого документа майнового характеру в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження», одержує основну винагороду у розмірі 10 відсотків стягнутої ним суми або вартості майна, що підлягає передачі за виконавчим документом.

Статтею 45 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що розподіл стягнутих виконавцем з боржника за виконавчим провадженням грошових сум (у тому числі одержаних від реалізації майна боржника) здійснюється у такій черговості, зокрема, у третю чергу задовольняються вимоги стягувача та стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків фактично стягнутої суми або основна винагорода приватного виконавця пропорційно до фактично стягнутої з боржника суми (крім виконавчих документів про стягнення аліментів). При цьому, основна винагорода приватного виконавця стягується в порядку, передбаченому для стягнення виконавчого збору.

Основи організації та діяльності з примусового виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) органами державної виконавчої служби та приватними виконавцями, їхні завдання та правовий статус визначає Закон України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» №1403-VIII від 02.06.2016 (далі - Закон №1403- VIII, у редакції чинній станом на момент виникнення спірних правовідносин).

За приписами ст. 31 Закону №1403-VІІІ за вчинення виконавчих дій приватному виконавцю сплачується винагорода. Винагорода приватного виконавця складається з основної та додаткової.

Основна винагорода приватного виконавця залежно від виконавчих дій, що підлягають вчиненню у виконавчому провадженні, встановлюється у вигляді: 1) фіксованої суми - у разі виконання рішення немайнового характеру; 2) відсотка суми, що підлягає стягненню, або вартості майна, що підлягає передачі за виконавчим документом.

Розмір основної винагороди приватного виконавця встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Основна винагорода приватного виконавця, що встановлюється у відсотках, стягується з боржника разом із сумою, що підлягає стягненню за виконавчим документом (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Якщо суму, передбачену в частині четвертій цієї статті, стягнуто частково, сума основної винагороди приватного виконавця, визначена як відсоток суми стягнення, виплачується пропорційно до фактично стягнутої суми (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Основна винагорода, що встановлюється у вигляді фіксованої суми, стягується після повного виконання рішення.

Приватний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення основної винагороди, в якій наводить розрахунок та зазначає порядок стягнення основної винагороди приватного виконавця (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Розмір та види витрат виконавчого провадження визначаються Міністерством юстиції України.

З метою забезпечення проведення виконавчих дій приватний виконавець за угодою із стягувачем може здійснювати додаткові витрати на проведення виконавчих дій, крім тих, що визначені Міністерством юстиції України.

Стягнення з боржника додаткової винагороди приватному виконавцю, а також додаткових витрат, крім визначених Міністерством юстиції України, не допускається.

На виконання статей 13 та 31 Закону №1403 постановою Кабінету Міністрів України від 08.09.2016 №643 затверджено Порядок виплати винагород державним виконавцям та їх розміри і розмір основної винагороди приватного виконавця (далі - Порядок; в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до п. 19 Порядку, приватний виконавець, який забезпечив повне або часткове виконання виконавчого документа майнового характеру в порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження", одержує основну винагороду у розмірі 10 відсотків стягнутої ним суми або вартості майна, що підлягає передачі за виконавчим документом.

З аналізу вищевикладених норм можна дійти висновку, що виконавчий збір та основна винагорода приватного виконавця за своєю правовою природою є одними й тими ж коштами, що стягуються за виконання рішення суду (10 %), тобто коштами виконавчого провадження. При цьому, з урахуванням системного тлумачення приписів ст. 42 та ст. 45 Закону України «Про виконавче провадження» стягненню з боржника підлягає або виконавчий збір або основна винагорода приватного виконавця, подвійне стягнення вказаних коштів виконавчого провадження не передбачено.

Судом встановлено, що відповідно до постанови ВП №59478951 від 05.07.2019 приватним виконавцем постановлено стягнути з боржника основну винагороду у сумі 146773,18 грн.

Таким чином, щодо ОСОБА_1 винесено постанови про стягнення коштів виконавчого провадження:

- від 27.06.2019 ВП №53938839 про стягнення виконавчого збору у розмірі 133705, 18 грн.;

- від 27.06.2019 ВП №53938839 про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження у сумі 269,00 грн.

- від 05.07.2019 ВП №59478951 про стягнення з боржника основної винагороди.

За таких умов стягнення і виконавчого збору державним виконавцем, і грошової винагороди приватним виконавцем (однакових за правовою природою коштів) необґрунтовано спричинить подвійне стягнення коштів з боржника за виконання одного і того ж рішення суду, що, з позиції суду, недопустимо.

Суд зважає на покликання державного виконавця на те, що на момент винесення постанови про стягнення виконавчого збору йому не було відомо про стягнення основної винагороди приватним виконавцем та на те, що стягнення виконавчого збору є його посадовим обов`язком, однак звертає увагу на те, що ним повернуто виконавчий документ стягувачу без фактичного виконання, а тому за умови фактичного виконання того ж рішення суду приватним виконавцем саме приватний виконавець матиме обґрунтоване законом право на отримання основної винагороди.

З врахуванням викладеного, суд вважає позовну вимогу про визнання протиправною та скасування постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору обґрунтованою.

Щодо постанови про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження у сумі 269,00 грн. від 27.06.2019 у ВП №23938839, суд зазначає таке.

Витрати органів державної виконавчої служби та приватного виконавця, пов`язані з організацією та проведення виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження.

Розмір та види витрат виконавчого провадження встановлюються Міністерством юстиції України.

Відповідно до пунктів 1, 2, 9 розділу І Видів та розмірів витрат виконавчого провадження, затверджених наказом Міністерства юстиції України 29.09.2016 №2830/5, що зареєстровані в Міністерстві юстиції України 30.09.2016 за №1300/29430, до видів витрат виконавчого провадження відносяться: виготовлення документів виконавчого провадження: папір; копіювання, друк документів; канцтовари; пересилання документів виконавчого провадження: конверти; знаки поштової оплати (марки); послуги маркувальної машини; послуги поштового зв`язку; плата за користування Єдиним державним реєстром виконавчих проваджень та після введення в дію статті 8 Закону України №1404-VIII «Про виконавче провадження» плата за користування автоматизованою системою виконавчого провадження.

З постанови про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження від 27.06.2019 з`ясовано, що під час організації виконавчих дій державним виконавцем понесено витрати виконавчого провадження в сумі 269,00 грн.

Позивачем жодних аргументів щодо спростування фактів понесення вказаних витрат державним виконавцем не надано, натомість як пояснила представник відповідача при організації виконавчого провадження понесено витрати на виготовлення документів виконавчого провадження, їх пересилання, а також користування автоматизованою системою виконавчого провадження.

З огляду на зазначене суд дійшов висновку про правомірність винесення постанови про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження від 27.06.2019, а тому у задоволенні позовних вимог в частині визнання протиправною та скасування зазначеної постанови слід відмовити.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно зі ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, а саме: визнання протиправною та скасування постанови про стягнення виконавчого збору від 27.06.2019 ВП №53938839. У визнанні протиправною та скасуванні постанови про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження від 27.06.2019 ВП №53938839 слід відмовити.

Згідно з ч. 3 ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Оскільки позов у цій справі підлягає частковому задоволенню (99,8% ціни позову), стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача підлягає судовий збір у сумі 766,86 грн.

Керуючись ст.ст. 2, 73, 77, 90, 242-246, 268-272, 287, 294, пп. 15.5 п. 15 розділу VІІ «Перехідні положення» КАС України, суд -

в и р і ш и в :

1. Позов задовольнити частково.

2. Визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця Галицького відділу державної виконавчої служби м. Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області Грабовенської Л.О. про стягнення виконавчого збору від 27.06.2019 у ВП №53938839.

3. У задоволенні позовної вимоги про визнання протиправною та скасування постанови головного державного виконавця Галицького відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції у Львівській області Грабовенської Л.О. про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження від 27.06.2019 у ВП №53938839 - відмовити.

4. Стягнути на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Галицького відділу державної виконавчої служби міста Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області (79058, м. Львів, пр. Чорновола, 39; ) судові витрати у виді судового збору в сумі 766 (сімсот шістдесят шість) грн. 86 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано, а у разі їх апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Кравців О.Р.