Справа № 440/297/13-а
Суддя: Кашпур О.В.
Дата ухвалення: 2019-07-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

25 липня 2019 року

Київ

справа №440/297/13-а

адміністративне провадження №К/9901/1156/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Кашпур О.В.,

суддів - Радишевської О.Р., Уханенка С.А.,

розглянувши у порядку письмового провадження у касаційній інстанції адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1 до Відділу державної виконавчої служби Буського районного управління юстиції Головного управління юстиції у Львівській області, третя особа - Управління Пенсійного фонду України в Буському районі Львівської області, про скасування постанови, зобов`язання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди, провадження по якій відкрито

за касаційною скаргою ОСОБА_1 , поданою його представником - ОСОБА_2 , на постанову Буського районного суду Львівської області від 22 березня 2013 року, прийняту в складі головуючого судді - Кос І.Б., та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 25 травня 2015 року, постановлену в складі колегії суддів: головуючого - Пліша М.А., суддів - Шинкар Т.І., Гудима Л.Я.,

у с т а н о в и в :

І. Короткий зміст позовних вимог

1. У лютому 2013 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому просив:

- скасувати постанову державного виконавця відділу державної виконавчої служби Буського районного управління юстиції Головного управління юстиції у Львівській області від 22 серпня 2012 року про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа №2а-2082, виданого 01 серпня 2011 року Буським районним судом Львівської області;

- зобов`язати відповідача виконати виконавчий лист №2а-2082, виданий 01 серпня 2011 року Буським районним судом Львівської області щодо зобов`язання Управління Пенсійного фонду України в Буському районі Львівської області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії відповідно до вимог статей 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року №796-XII (далі - Закон №796-XII) з 01 січня 2009 року;

- стягнути з відділу державної виконавчої служби Буського районного управління юстиції Головного управління юстиції у Львівській області моральну шкоду в сумі 10000 грн за несвоєчасний перерахунок пенсії.

2. Позовні вимоги мотивовані тим, що оспорювана постанова від 22 серпня 2012 року є незаконною, так як у відповідача не було правових підстав для закінчення виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа №2а-2082, виданого 01 серпня 2011 року Буським районним судом Львівської області, оскільки судове рішення, на підставі якого був виданий цей виконавчий лист, виконане лише в частині нарахування пенсії, а в частині, що стосується виплати перерахованої пенсії, рішення суду залишається невиконаним і відповідач не вчинив необхідних для цього дій.

ІІ. Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій і мотиви їх ухвалення

3. Ухвалами Буського районного суду Львівської області від 04 березня 2013 року поновлено ОСОБА_1 пропущений строк звернення до адміністративного суду та залучено до участі у справі в якості третьої особи - Управління Пенсійного фонду України в Буському районі Львівської області.

4. Постановою Буського районного суду Львівської області від 22 березня 2013 року в задоволенні позову відмовлено.

5. Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 25 травня 2015 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а постанову Буського районного суду Львівської області від 22 березня 2013 року - без змін.

6. Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, дійшов висновку про те, що оспорювана постанова про закінчення виконавчого провадження від 22 серпня 2012 року прийнята відділом державної виконавчої служби Буського районного управління юстиції Головного управління юстиції у Львівській області з дотриманням вимог Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року №606-XIV (далі - Закон №606-XIV). Державним виконавцем вжито всіх необхідних заходів з примусового виконання виконавчого листа №2а-2082, виданого 01 серпня 2011 року Буським районним судом Львівської області, проте виконати рішення суду без участі боржника неможливо.

ІІІ. Короткий зміст вимог касаційної скарги

7. Не погоджуючись із постановою Буського районного суду Львівської області від 22 березня 2013 року та ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 25 травня 2015 року, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, ОСОБА_1 , в інтересах якого діє його представник - ОСОБА_2 , подав касаційну скаргу, в якій просить скасувати зазначені рішення судів першої та апеляційної інстанцій і ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

8. Касаційна скарга мотивована тим, що відмовляючи в задоволенні позову, суди попередніх інстанцій не надали належної оцінки тому, що оспорюваною постановою про закінчення виконавчого провадження відповідач фактично позбавив позивача права на отримання належних йому виплат, не здійснивши всіх заходів, спрямованих на виконання судового рішення. Скаржник уважає оспорювану постанову про закінчення виконавчого провадження від 22 серпня 2012 року передчасною та незаконною.

IV. Позиція інших учасників справи

9. Відповідач та третя особа правом на подання заперечень (відзивів) на касаційну скаргу не скористалися.

V. Рух справи у суді касаційної інстанції

10. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 17 липня 2015 року відкрито касаційне провадження у даній справі.

11. 15 грудня 2017 року розпочав роботу Верховний Суд і набрав чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року №2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», яким Кодекс адміністративного судочинства (далі - КАС) України викладено у новій редакції.

12. За правилами частини третьої статті 3 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

13. Згідно з підпунктом 4 пункту 1 розділу VII «Перехідні положення» КАС України касаційні скарги (подання) на судові рішення в адміністративних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

14. На підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями 04 січня 2018 року касаційну скаргу передано для розгляду до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду, яку ухвалою від 10 січня 2018 року прийнято до провадження.

15. За результатом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями 30 травня 2019 року касаційну скаргу передано для розгляду колегії суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду: Кашпур О.В. (суддя-доповідач, головуючий суддя), Радишевська О.Р., Уханенко С.А.

16. Ухвалою касаційного суду від 23 липня 2019 року касаційну скаргу прийнято до провадження та призначено справу до розгляду в порядку письмового провадження на 25 липня 2019 року.

VI. Стислий виклад обставин справи, встановлених судами першої та апеляційної інстанцій

17. Буський районний суд Львівської області постановою від 08 червня 2010 року у справі №2а-2082/10 зобов`язав Управління Пенсійного фонду України в Буському районі Львівської області здійснити перерахунок та виплатити ОСОБА_1 пенсію відповідно до вимог статей 50, 54 Закону №796-XII.

18. Апеляційний суд Львівської області постановою від 30 червня 2011 року постанову Буського районного суду Львівської області від 08 червня 2010 року змінив, зобов`язав Управління Пенсійного фонду України в Буському районі Львівської області здійснити перерахунок та виплатити ОСОБА_1 пенсію відповідно до вимог статей 50, 54 Закону №796-XII з 01 січня 2009 року.

19. На виконання зазначених судових рішень Буський районний суд Львівської області 01 серпня 2011 року видав виконавчий лист №2а-2082.

20. Постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Буського районного управління юстиції Головного управління юстиції у Львівській області від 11 серпня 2011 року відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №2а-2082 від 01 серпня 2011 року.

21. Розпорядженням Управління Пенсійного фонду України в Буському районі Львівської області від 18 серпня 2011 року №118232 ОСОБА_1 проведено нарахування доплати до пенсії за період з 01 січня 2009 року по 30 червня 2011 року.

22. Відповідно до листа Управління Пенсійного фонду України в Буському районі Львівської області від 18 серпня 2011 року матеріали пенсійної справи ОСОБА_1 разом із розпорядженням були скеровані до управління з виплати пенсій Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області.

23. Листом від 02 вересня 2011 року управління з виплати пенсій Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області повідомило Управління Пенсійного фонду України в Буському районі Львівської області про те, що вказану доплату до пенсії, у тому числі ОСОБА_1 , відповідно до судового рішення буде включено в додаткову відомість вересня 2011 року.

24. Управління Пенсійного фонду України в Буському районі Львівської області листом від 13 вересня 2011 року повідомило відділ державної виконавчої служби Буського районного управління юстиції Головного управління юстиції у Львівській області про те, що пенсію у розмірі 130469 грн 28 коп. ОСОБА_1 буде виплачено додатковими відомостями вересня 2011 року.

25. Постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Буського районного управління юстиції Головного управління юстиції у Львівській області від 22 серпня 2012 року закінчено виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №2а-2082, виданого 01 серпня 2011 року Буським районним судом Львівської області, на підставі пункту 11 частини першої статті 49 Закону №606-XIV.

VІІ. Джерела права й акти їх застосування

26. Частиною другою статті 19 Конституції України обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

27. Відповідно до статті 1 Закону №606-XIV (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

28. Згідно з частиною першою статті 11 Закону №606-XIV державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

29. Відповідно до пункту 11 частини першої статті 49 Закону №606-XIV виконавче провадження підлягає закінченню у разі повернення виконавчого документа до суду чи іншого органу (посадової особи), який його видав, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 75 цього Закону.

30. Частиною третьою статті 75 Закону №606-XIV передбачено, що у разі якщо виконати рішення без участі боржника неможливо, державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до статті 89 цього Закону та вносить подання (повідомлення) правоохоронним органам для притягнення боржника до відповідальності згідно із законом, після чого виносить постанову про закінчення виконавчого провадження, яка затверджується начальником відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, і повертає виконавчий документ до суду чи іншого органу (посадової особи), що його видав.

31. Згідно з частиною третьою статті 49 Закону №606-XIV про закінчення виконавчого провадження державний виконавець виносить постанову з обов`язковим мотивуванням підстав її винесення, яка затверджується начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований.

VІІІ. Позиція Верховного Суду

32. Відповідно до частини першої статті 341 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

33. Статтею 124 Конституції України та статтею 14 КАС України (у редакції, чинній до 15 грудня 2017 року) встановлено, що судові рішення, зокрема постанови та ухвали суду в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання на всій території України. Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

34. Виконання судових рішень є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено статтями 6 та 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

35. Як установлено судами та підтверджено матеріалами справи, оспорюваною постановою від 22 серпня 2012 року державний виконавець закінчив виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №2а-2082, виданого 01 серпня 2011 року Буським районним судом Львівської області, на підставі пункту 11 частини першої статті 49 Закону №606-XIV.

36. Прийняттю державним виконавцем постанови про закінчення виконавчого провадження мають передувати певні дії відносно боржника, послідовність яких визначена Законом №606-XIV.

37. Відмовляючи в задоволенні позову, суди попередніх інстанцій виходили з того, що державним виконавцем виконано усі передбачені чинним законодавством дії з виконання рішення суду. Проте ні суд першої інстанції, ні апеляційний суд не встановили своїми рішеннями послідовність дій, визначених Законом №606-XIV, які вчинялися державним виконавцем відносно боржника перед прийняттям оспорюваної постанови про закінчення виконавчого провадження від 22 серпня 2012 року.

38. Вирішуючи спір, суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, дійшов висновку про те, що рішення суду виконано Управлінням Пенсійного фонду України в Буському районі Львівської області в частині нарахування підвищення пенсії, а в частині виплати коштів судове рішення не виконано, оскільки ненадходження з бюджету відповідних коштів є поза його волею і неможливе без участі боржника - управління з виплати пенсій Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області.

39. Європейський суд з прав людини зазначив про те, що право на судовий розгляд, гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, також захищає і виконання остаточних та обов`язкових судових рішень, які у країні, яка поважає верховенство права, не можуть залишатися невиконаними, завдаючи шкоди одній із сторін. Державний орган не може посилатися на відсутність коштів, щоб не виплачувати борг, підтверджений судовим рішенням (рішення від 29 червня 2004 року у справі «Жовнер проти України» (заява №56848/00)).

40. Встановивши, що виплата перерахованої пенсії знаходиться поза волею Управління Пенсійного фонду України в Буському районі Львівської області й такі повноваження покладено на управління з виплати пенсій Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, яке не є боржником у спірному виконавчому провадженні й на яке судовими рішеннями у справі №2а-2082/10 не покладено вчинення будь-яких дій, суди попередніх інстанцій не зазначають, якими нормами чинного законодавства вони керувалися дійшовши такого висновку та не з`ясували, яких конкретних заходів вжито відповідачем для реального та ефективного виконання судового рішення, так як перераховану пенсію на виконання судових рішень мало бути виплачено додатковими відомостями вересня 2011 року, проте станом на час прийняття відповідачем оспорюваної постанови від 22 серпня 2012 року виплату коштів стягувачу так і не проведено.

41. Відповідно до частини другої статті 341 КАС України суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

42. За таких обставин, зважаючи на приписи частини другої статті 353 КАС України, оскаржувані постанова Буського районного суду Львівської області від 22 березня 2013 року та ухвала Львівського апеляційного адміністративного суду від 25 травня 2015 року підлягають скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

IХ. Судові витрати

43. З огляду на результат касаційного розгляду та відсутність документально підтверджених судових витрат, понесених учасниками справи у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції, судові витрати не розподіляються.

Керуючись статтями 341, 345, 349, 353, 355, 356, 359 КАС України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду

п о с т а н о в и в :

1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 , подану його представником - ОСОБА_2 , - задовольнити частково.

2. Постанову Буського районного суду Львівської області від 22 березня 2013 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 25 травня 2015 року у справі №440/297/13-а - скасувати.

3. Справу №440/297/13-а направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий : О. В. Кашпур

Судді: О. Р. Радишевська

С. А. Уханенко