Справа № 160/6322/19
Суддя: Ільков Василь Васильович
Дата ухвалення: 2019-07-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 липня 2019 року Справа № 160/6322/19
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді: Ількова В.В.,
при секретарі: Мартіросян Г.А.,
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у місті Дніпрі адміністративну справу № 160/6322/19 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Сєвєродонецького міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії,-
ВСТАНОВИВ:
І. ПРОЦЕДУРА
1. 08.07.2019 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Сєвєродонецького міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області, в якій позивач просить суд:
Визнати протиправними дії Сєвєродонецького міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області, ідентифікаційний код юридичної особи - 34988646, у відношенні ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 , щодо:
При винесенні рішення судові витрати стягнути з Сєвєродонецького міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області, ідентифікаційний код юридичної особи - 34988646, на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 .
Постанову звернути до негайного виконання.
Зобов`язати Сєвєродонецький міський відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області, ідентифікаційний код юридичної особи - 34988646, подати до суду звіт про виконання судового рішення протягом 10 (десяти) денного строку з моменту набрання законної сили рішення суду.
2. Ухвалою суду від 09.07.2019 року відкрито провадження в адміністративній справі №160/6322/19 за позовом ОСОБА_1 до Сєвєродонецького міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи на 11.07.2019 року в порядку ст. 262 КАС України, з урахуванням положень ст. 287 КАС України.
3. Ухвалою суду від 09.07.2019 року також було витребувано у відповідача, належним чином засвідчені, докази по справі, а саме:
4. 11.07.2019 року від відповідача до канцелярії суду надійшов відзив на адміністративний позов, а також, відповідачем було надано витребувані судом докази по справі.
5. За приписами статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
6. Згідно ч.5 ст.262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
7. Відповідно до ч.4 ст.287 КАС України адміністративна справа з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця вирішується судом протягом десяти днів після відкриття провадження у справі.
8. Згідно з ч.1 ст. 268 КАС України у справах, визначених статтями 273-277, 280-283, 285-289 цього Кодексу, щодо подання позовної заяви та про дату, час і місце розгляду справи суд негайно повідомляє відповідача та інших учасників справи шляхом направлення тексту повістки на офіційну електронну адресу, а за її відсутності - кур`єром або за відомими суду номером телефону, факсу, електронною поштою чи іншим технічним засобом зв`язку.
9. Частиною 3 статті 268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.
10. Отже, рішення у цій справі приймається судом 11.07.2019 року, тобто у межах строку, встановленого ст. ст.258, 287 Кодексу адміністративного судочинства України.
14. Позивач вважає, що оскаржуване рішення у вигляді повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання від 25.06.2019 року є протиправним та незаконним, та вищевказана правова позиція відповідача суперечить офіційній відповіді Військової частини НОМЕР_2 №104 від 08.05.2019 року, у якій зазначено, що пункт постійної дислокації військової частини НОМЕР_3 (тобто місцезнаходження) розташований за адресою: АДРЕСА_1 .
ІІІ. ДОВОДИ ВІДПОВІДАЧА
15. Відповідач заперечив щодо задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що згідно п.4 розділу 1 Інструкції з примусового виконання рішень відділу примусового виконання рішень управлінь державної виконавчої служби головних територіальних управлінь юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі підвідомчі рішення, за якими боржниками є територіальні органи центральних органів виконавчої влади та їх структурні підрозділи, місцеві суди, міські, районні або селищні ради чи районні державні адміністрації та їх структурні підрозділи, місцеві прокуратури, інші територіальні підрозділи органів державної влади та їх посадові особи.
ІV. ОБСТАВИНИ СПРАВИ ТА ЗМІСТ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН
- одноразової грошової допомоги у разі звільнення військовослужбовцям, призваним на військову службу за призовом у зв`язку з мобілізацією за постановою Кабінету Міністрів України №460 від 17.09.2014 року;
- нарахування та виплати грошової компенсації за 13 невикористаних днів щорічної основної відпустки;
- перерахування за ОСОБА_1 єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з вересня 2014 року по вересень 2015 року.
19. На виконання цієї постанови Дніпропетровським окружним адміністративним судом 28.03.2019 року видано виконавчий лист про зобов`язання Військової частини НОМЕР_3 перерахувати до Пенсійного фонду України за ОСОБА_1 єдиний соціальний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з вересня 2014 року по вересень 2015 року, який позивачем було подано до Сєвєродонецького міського відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області.
V. ПРАВОВЕ РЕГУЛЮВАННЯ
22. Згідно частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
23. Відповідно до статті 129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
24. Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначає Закон України «Про виконавче провадження».
25. Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
26. Згідно частини 1 статті 5 Закону України «Про виконавче провадження», примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».
27. Відповідно до пункту 3 розділу І Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року №512/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року), органами державної виконавчої служби є: департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, до якого входить відділ примусового виконання рішень; управління державної виконавчої служби головних територіальних управлінь юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (далі - управління державної виконавчої служби), до складу яких входять відділи примусового виконання рішень; районні, районні в містах, міські (міст обласного значення), міськрайонні, міжрайонні відділи державної виконавчої служби відповідних територіальних управлінь юстиції (далі - відділи державної виконавчої служби).
28. Згідно частини 1 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
29. Відповідно до статті 3 Закону України «Про виконавче провадження», примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом. Такими виконавчими документами серед іншого можуть бути виконавчі листи, що видаються судами.
30. Відповідно до пункту 4 розділу І Інструкції з організації примусового виконання рішень, відділу примусового виконання рішень управлінь державної виконавчої служби головних територіальних управлінь юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі підвідомчі рішення, за якими: боржниками є територіальні органи центральних органів виконавчої влади та їх структурні підрозділи, місцеві суди, міські, районні або селищні ради чи районні державні адміністрації та їх структурні підрозділи, місцеві прокуратури, інші територіальні підрозділи органів державної влади та їх посадові особи.
31. Відповідно до частини 1 та 2 статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ.
32. Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення.
33. Відповідно до положень до ч.1 та ч. 3 статті 24 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Виконання рішення, яке зобов`язує боржника вчинити певні дії, здійснюється виконавцем за місцем вчинення таких дій.
VІ. ОЦІНКА СУДУ
35. Зазначено, що згідно розділу І частини 4 Інструкції з організації примусового виконання рішень виконавчі документи, де боржниками є територіальні органи центральних органів виконавчої влади та їх структурні підрозділи, місцеві суди, міські, районні або селищні ради чи районні державні адміністрації та їх структурні підрозділи, місцеві прокуратури, інші територіальні підрозділи органів державної влади та їх посадові особи підвідомчі відділу примусового виконання рішень головних територіальних управлінь юстиції в областях.
37. Відповідно до листа Військової частини НОМЕР_2 від 08.05.2019 року № 104 вбачається, що Військова частина НОМЕР_3 , знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , копія якого наявна в матеріалах справи.
38. Отже, місцезнаходженням боржника військової частини НОМЕР_3 є військове містечко № НОМЕР_7 , АДРЕСА_3 .
39. Статтею 3 Закону України "Про Збройні сили України" передбачено, що Міністерство оборони України є центральним органом виконавчої влади і військового управління, у підпорядкуванні якого перебувають Збройні Сили України.
40. Органами військового управління є Міністерство оборони України, інші центральні органи виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями, утвореними відповідно до законів України, Генеральний штаб Збройних Сил України, інші штаби, командування, управління, постійні чи тимчасово утворені органи у Збройних Силах України та інших військових формуваннях, призначені для виконання функцій з управління, в межах їх компетенції, військами (силами), об`єднаннями, з`єднаннями, військовими частинами, військовими навчальними закладами, установами та організаціями, які належать до сфери управління зазначених центральних органів виконавчої влади, а також військові комісаріати, що забезпечують виконання законодавства з питань загального військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації.
41. Відповідно до п. 1 «Положення про Міністерство оборони України», затвердженого указом Президентом України від 06 квітня 2011 року №406/2011, Міністерство оборони України є центральним органом виконавчої влади і військового управління, у підпорядкуванні якого перебувають Збройні Сили України.
42. Згідно з п. 3 зазначеного Положення основним із завдань Міністерства оборони України є центральним органом виконавчої влади і військового управління, у підпорядкуванні якого перебувають Збройні Сили України.
43. За змістом ст.ст.1 та 10 Закону України «Про оборону України», ст. 10 Закону України «Про Збройні Сили України», Міністерство оборони України є центральним органом виконавчої влади, а органом державної влади на місцях є підпорядковані Міністру оборони командири з`єднань, частин, інших формувань.
44. Міністерство оборони України, згідно рішення Конституційного Суду України №3-РП/99 від 08 квітня 1999 року, є органом, уповноваженим державою здійснювати відповідні функції.
45. Так, у Постанові Кабінету Міністрів України «Про порядок відчуження та реалізації військового майна Збройних Сил» та Наказі Міністерства оборони України «Про затвердження Положення про конкурсний відбір суб`єктів оціночної діяльності у випадках відчуження військового майна» визначено, що військова частина це військова частина, заклад, установа, організація, які утримуються за рахунок коштів державного бюджету і входять до складу Збройних Сил.
46. Відповідно до наказу Міністерства оборони України «Про затвердження Положення про організацію квартирно-експлуатаційного забезпечення Збройних Сил України», передбачено, що військова частина це військові частини, заклади, установи, організації Збройних Сил України.
47. Також, слід зазначити про те, що в наказі Міністерства оборони України «Про особливості виплати винагород військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу в особливий період та під час проведення антитерористичних операцій» військова частина це з`єднання, військова частина, установа, організація, підрозділ, територіальний орган, заклад, орган, підрозділ правоохоронного органу.
48. Наказом Міністерства фінансів України «Про затвердження Порядку обліку платників податків і зборів» визначено, що військова частина військові частини, заклади, установи, організації Збройних Сил України та інших утворених відповідно до законів України військових формувань.
49. Отже, з урахуванням вищевикладеного, військовій частині притаманні такі ознаки:
- військова частина є основною, базовою структурною одиницею Збройних Сил України;
- військова частина повинна мати своє дійсне та умовне найменування;
- основним джерелом фінансування діяльності військової частини є кошти, отримані з Державного бюджету України;
- для забезпечення своєї повсякденної життєдіяльності війська частина веде самостійне господарство.
51. Відповідно до ч.1 та ч. 3 статті 24 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Виконання рішення, яке зобов`язує боржника вчинити певні дії, здійснюється виконавцем за місцем вчинення таких дій.
53. ОСОБА_4 діяла від імені відповідача - Сєвєродонецького міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області.
60. Стосовно встановлення судового контролю за виконанням судового рішення у адміністративній справі.
61. У відповідності до вимог частини 1 статті 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
62. За вказаних обставин, встановлення судового контролю є правом суду а не його обов`язком.
63. Враховуючи обставини справи, суд не вбачає підстав для встановлення судового контролю за виконанням рішення у даній адміністративній справі.
64. Стосовно звернення постанови до негайного виконання, слід зазначити про таке.
65. Статтею 371 КАС України визначено перелік категорій справ, рішення в яких можуть виконуватися негайно. Спір у даній справі виник з приводу повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання.
66. Однак, звернення до негайного виконання рішення у цій справі згідно положень Кодексу адміністративного судочинства не встановлено.
VІІ. ВИСНОВКИ СУДУ
67. Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
68. Закон України Про судоустрій і статус суддів встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.
69. Відповідно до статті 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.
73. Згідно з ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
74. Частиною 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
75. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
76. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що відповідач не довів правомірності прийнятого останнім оскаржуваного рішення.
78. Щодо розподілу судових витрат.
79. Позивач звільнений від сплати судових витрат згідно Закону України «Про судовий збір»
80. Згідно ч.5 ст. 139 КАС України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з іншої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
81. Доказів щодо необхідності стягнення інших судових витрат по справі позивачем до суду надано не було.
82. Керуючись статтями 241-246, 263, 284 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ВИРІШИВ:
83. Адміністративний позов ОСОБА_1 до Сєвєродонецького міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.
86. В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.
87. Судові витрати розподілу не підлягають.
88. Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_4 , код ОКПП НОМЕР_1 ).
90. Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.
91. До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.
92. Повний текст рішення складено 11.07.2019 року.

Суддя В.В Ільков