Справа № 140/342/19
Суддя: Матковська Зоряна Мирославівна
Дата ухвалення: 2019-07-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2019 рокуЛьвів№ 857/6164/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді: Матковської З.М.,

суддів: Бруновської Н.В., Затолочного В.С.,

при секретарі судового засідання: Луців І.І.

за участю представника позивача: ОСОБА_1 ,

представника відповідача: Порхуна А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Волинської митниці ДФС на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 06 травня 2019 року у справі №140/342/19 (головуючий суддя Валюх В.М., проголошене у м. Луцьк) за адміністративним позовом Дочірнього підприємства "Арт-Гор Україна" до Волинської митниці ДФС про визнання протиправними та скасування рішення і картки відмови,-

В С Т А Н О В И В:

Дочірнє підприємство «Арт-Гор Україна» (далі - ДП «Арт-Гор Україна») звернулося в суд з адміністративним позовом до Волинської митниці ДФС в якому просило визнати протиправними та скасувати рішення відповідача від 10.01.2019 року №UA205110/2019/000035/2 про коригування митної вартості товарів та картку відмови в прийняті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 10.01.2019 року № UA205110/2019/00042.

Позовні вимоги обґрунтовувало тим, що оскаржувані картка відмови та рішення не відповідають вимогам пунктів 2, 4 частини другої статті 55 МК України, оскільки не містить наявної в митного органу інформації (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом, та у ньому відсутнє належне обґрунтування числового значення митної вартості товару, скоригованої відповідачем, та фактів, які вплинули на таке коригування. Позивач вважав, що відповідач не виконав обов`язку щодо наведення у рішенні про коригування митної вартості товарів порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за другорядним методом. Крім того, відповідач, на думку позивача, безпідставно не взяв до уваги звіт від 09.01.2019 року № 31/19 про оцінку транспортного засобу, згідно з яким ринкова вартість товару - автомобіля Porsche Cayenne (diesel), VIN: НОМЕР_1 , що ввозився на митну територію України, на дату оцінки складає 33303,00 Євро, що нижче заявленої декларантом митної вартості у відповідній МД. Позивач також зазначав, що 29.01.2019 року здійснив оплату за вказаний автомобіль, що підтверджується платіжним дорученням в іноземній валюті або банківських металах від 29.01.2019 № 64. З урахуванням наведеного просив задоволити позовні вимоги.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 06 травня 2019 року вказаний позов задоволено повністю. Визнано протиправними та скасовано рішення Волинської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів від 10 січня 2019 року № UA205110/2019/000035/2 та картку відмови Волинської митниці ДФС в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 10 січня 2019 року №205110/2019/00042. Стягнуто з Волинської митниці ДФС за рахунок бюджетних асигнувань на користь Дочірнього підприємства «Арт-Гор Україна» судові витрати в розмірі 3842 грн.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, відповідачем подана апеляційна скарга, в якій зазначає, що судом першої інстанції не надано належної оцінки доказам органу доходів і зборів, неповно з`ясовано обставини справи, які мають істотне значення для правильного вирішення справи та неправильно застосовано до спірних правовідносин норми матеріального права. Доводи апелянта зводяться до того, що саме не підтвердження усіх числових значень складових митної вартості та наявність розбіжностей слугували підставою з урахуванням вимог ч.3 ст.53 МК України, а також із врахуванням згенерованих АСАУР (автоматизованою системою аналізу та управління ризиками) ризиків, для письмової вимоги декларанта про надання додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості товару. Оскільки подані документи у своїй сукупності не спростовували сумнівів митниці у достовірності наданої інформації, вказане слугувало підставою для визначення митної вартості не за першим методом, а шляхом поетапного застосування митницею методів визначення митної вартості та прийняття рішення про коригування митної вартості від 10.01.2019 року № UA205110/2019/000035/2. Зазначене рішення слугувало підставою для видання картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 10.01.2019 року № UA205110/2019/00042. Крім цього, апелянт зазначає, що у рішенні про відмову в митному оформленні зазначено причини відмови та наведені вичерпні роз`яснення вимог, виконання яких забезпечує можливість митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, а також повідомлено декларанта про можливість оскарження картки відмови в порядку, встановленому главою 4 МК України. Просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Відзив на апеляційну скаргу поданий не був. Відповідно до ч. 4 ст. 304 КАС України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

В судовому засіданні апеляційного розгляду справи представник відповідача апеляційну скаргу підтримав з підстав наведених у скарзі, просив апеляційну скаргу задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити повністю.

Представник позивача проти апеляційної скарги заперечив, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Судом встановлено та з матеріалів справи слідує, що 08.01.2019 року декларант ТзОВ «Західброксервіс» подало до Волинської митниці ДФС митну декларацію №205100/2019/000370 для здійснення митного оформлення в режимі імпорту товару - легкового автомобіля марки Porsche, моделі Cayenne, ідентифікаційний номер (номер кузова) - НОМЕР_1 , загальна кількість місць включаючи місце водія - 5, призначений для використання по дорогах загального користування (перевезення пасажирів), тип двигуна - дизельний, робочий об`єм циліндрів - 2967 куб. см., потужністю - 193 kW, тип кузову - універсал, колісна формула - 4х4, колір - коричневий, бувший у використанні, календарний рік виготовлення - 2015, модельний рік виготовлення - 2016, дата введення в експлуатацію - 22.12.2015 року. При цьому, митна вартість товару була визначена за першим методом у сумі 1056920,62 грн., що становить 33450,00 Євро (а. с. 13-14).

На підтвердження заявленої в митній декларації митної вартості товару та обраного методу її визначення декларант надав митному органу разом з декларацією такі документи: специфікацію від 20.12.2018 року № 181220.1-AST/AGU (а. с. 17); рахунок-фактуру від 20.12.2018 року № 181220.1-AST/AGU (а. с. 18); міжнародну товарно-транспортну накладну (а. с. 19); сертифікат EUR.1 №/MF/AN 0175362 від 20.12.2018 (а. с. 20-21); свідоцтво про реєстрацію EР811838 (а. с. 22-24); контракт від 11.06.2018 № 31/18-AS з додатковими угодами (а. с. 25-35); копію митної декларації країни відправлення від 22.12.2018 № 18PL301010Е1009971 (а. с. 36); комунікат ІЕ599 (а. с. 37).

Під час опрацювання поданих декларантом документів відбулося автоматичне спрацювання профілів ризику АСАУР, що підтверджується витягом з АСМО «Інспектор-2016» (а.с.67).

Згідно витягу з АСМО «Інспектор-2016», декларанту була направлена вимога Волинської митниці ДФС щодо подання в 10-денний строк відповідних додаткових документів (а. с. 70).

Листом від 10.01.2019 року (а. с. 39) на вимогу митниці декларант надав звіт про оцінку транспортного засобу № 31/19 від 09.01.2019 року та довідку про транспортні витрати від 09.01.2019 (а. с. 40-43), а також повідомив про відсутність платіжного документу про оплату за товар з огляду на те, що строк оплати згідно з додатком № 6 від 10.09.2018 року до контракту № 31/18-AS від 11.06.2018 року не настав та розрахунки між контрагентами ще не здійснювалися.

10.01.2019 Волинська митниця ДФС прийняла рішення про коригування митної вартості товару №/2019/000035/2 (а. с. 11-12), згідно з графою 30 вказаного рішення митним органом було визначено митну вартість вказаного вище транспортного засобу в розмірі 34850,00 Євро (замість 33450,00 Євро, що була заявлена декларантом).

Крім того, 10.01.2019 Волинська митниця ДФС також видала картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №/2019/00042 (а. с. 9-10).

В подальшому, спірний транспортний засіб було випущено у вільний обіг за митною декларацією №UA205100/2019/000543 від 10.01.2019 року (а. с.15-16).

Суд першої інстанції позов задоволив з тих підстав, що оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів не відповідає вимогам пунктів 2, 4 частини другої статті 55 МК України, оскільки не містить наявної в митного органу інформації (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом, та у ньому відсутнє належне обґрунтування числового значення митної вартості товару, скоригованої відповідачем, та фактів, які вплинули на таке коригування. Відповідач не виконав обов`язку щодо наведення у рішенні про коригування митної вартості товарів порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за резервним методом. Суд також зазначив, що у нього відсутні підстави ставити під сумнів вартість спірного транспортного засобу в сумі 33450,00 Євро, яка вказана у поданих до митного оформлення документах, оскільки автомобіль є 2015 року випуску, бувшим у використанні, має ушкодження кузову, а його вартість на дату оцінки складає 33303,00 Євро, що підтверджується звітом про оцінку транспортного засобу від 09.01.2019 № 31/19, який безпідставно не був взятий відповідачем до уваги. При цьому, відповідач не надав будь-яких інших звітів про оцінку транспортного засобу чи експертного висновку, які б спростували таку оцінку.

Апеляційний суд погоджується із висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що відповідають нормам матеріального права та обставинам справи з огляду на наступне.

Частина 2 статті 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст.49 Митного кодексу України (далі МК України) митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до ч.1 ст.51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Згідно ч.ч. 1 - 3 ст. 52 цього Кодексу заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, мають право: 1) надавати митному органу (за наявності) додаткові відомості у разі потреби уточнення інформації; 2) на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі визнання органом доходів і зборів заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю; у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої статті 55 цього Кодексу; 3) проводити цінову експертизу договору (контракту) шляхом залучення експертів за власні кошти; 4) оскаржувати у порядку, визначеному главою 4 цього Кодексу, рішення органу доходів і зборів щодо коригування митної вартості оцінюваних товарів та бездіяльність органу доходів і зборів щодо неприйняття протягом строків, встановлених статтею 255 цього Кодексу для завершення митного оформлення, рішення про визнання митної вартості оцінюваних товарів; 5) приймати самостійне рішення про необхідність коригування митної вартості після випуску товарів; 6) отримувати від органу доходів і зборів інформацію щодо підстав, з яких орган доходів і зборів вважає, що взаємозв`язок продавця і покупця вплинув на ціну, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари; 7) у випадках та в порядку, визначених цим Кодексом, вимагати від органу доходів і зборів надання письмової інформації про причини, за яких заявлена ними митна вартість не може бути визнана; 8) у випадках та в порядку, визначених цим Кодексом, вимагати від органу доходів і зборів надання письмової інформації щодо порядку і методу визначення митної вартості, застосованих при коригуванні заявленої митної вартості, а також щодо підстав для здійснення такого коригування.

Відповідно до ч.ч.2, 3 ст.53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування. У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Згідно ч.ч. 1-3 ст. 54 цього Кодексу контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Частинами 1, 2, 5, 6 ст.55 МК України встановлено, що рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів. Прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування; 5) інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду. Декларант може провести консультації з органом доходів і зборів з метою обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості на підставі інформації, яка наявна в органі доходів і зборів. На вимогу декларанта консультації проводяться у письмовому вигляді.

Згідно ч.ч.1, 2 ст.57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний. Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Частинами 1, 2 ст. 64 цього Кодексу встановлено, що у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58 - 63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GATT). Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях.

Як вбачається з матеріалів справи, декларант (позивач) при здійсненні митного оформлення товару надав наявні у нього документи, що підтверджують митну вартість товару, підстави його придбання, його кількісні та якісні характеристики, цінове та вартісне обґрунтування, а саме: специфікацію від 20.12.2018 № 181220.1-AST/AGU (а. с. 17); рахунок-фактуру від 20.12.2018 № 181220.1-AST/AGU (а. с. 18); міжнародну товарно-транспортну накладну (а. с. 19); сертифікат EUR.1 №/MF/AN 0175362 від 20.12.2018 (а. с. 20-21); свідоцтво про реєстрацію EР811838 (а. с. 22-24); контракт від 11.06.2018 № 31/18-AS з додатковими угодами (а. с. 25-35); копію митної декларації країни відправлення від 22.12.2018 № 18PL301010Е1009971 (а. с. 36); комунікат ІЕ599 (а. с. 37).

Так, спір між сторонами виник з приводу правильності визначення декларантом митної вартості імпортованого товару «легковий автомобіль марки Porsche, моделі Cayenne, ідентифікаційний номер (номер кузова) - НОМЕР_1 , загальна кількість місць включаючи місце водія - 5, призначений для використання по дорогах загального користування (перевезення пасажирів), тип двигуна - дизельний, робочий об`єм циліндрів - 2967 куб. см., потужністю - 193 kW, тип кузову - універсал, колісна формула - 4х4, колір - коричневий, бувший у використанні, календарний рік виготовлення - 2015, модельний рік виготовлення - 2016, дата введення в експлуатацію - 22.12.2015 у розмірі 33450 Євро та надання відповідачу необхідних документів для підтвердження заявленої митної вартості товару.

При цьому позиція відповідача полягає у тому, що подані до митного контролю та оформлення документи не містили усіх даних, необхідних для визначення митної вартості, у зв`язку із чим від декларанта витребовувалися додаткові документи, та оскільки подані документи у своїй сукупності не спростували сумніви митниці у достовірності наданої інформації, тому митну вартість товару визначено відповідачем за резервним методом на підставі цінової інформації, наявної в митниці, на рівні 34850 Євро.

Як слідує із рішення відповідача, він поставив під сумнів достовірність наданих декларантом документів у зв`язку із наявністю розбіжностей, а саме відповідно до фактури № 181220.1-AST/AGU від 20.12.2018 продавцем товару є ASANTECH SP. Z.O.O. ul. Francuska 49/46 Warshawa PL 03-905, покупцем - Art - Gor Ukraina PZ, вул. Рівненська 76A, Луцьк UA, в технічному паспорті № НОМЕР_2 вказано власника: CHERRY BODY FASHION DEUTSCHLAND GMBH BERGSTR, 15244791 BOCHUM., а також зі спрацюванням системи ризиків АСАУР: «Митна вартість товару нижча митної вартості ідентичних товарів. Цією обставиною він обґрунтовує необхідність подання декларантом додаткових документів.

При цьому, суд першої інстанції вірно зазначив, що у відповідача були правові підстави (в порядку частини третьої статті 53, пункту 2 частини п`ятої статті 54 МК України) запитувати від декларанта лише ті документи, які необхідні для підтвердження заявленої митної вартості. Суд вірно звертав увагу, що в оскаржуваному рішенні відсутнє обґрунтування того, що зазначені недоліки впливають на митну вартість товару, та вважав, що виявлені розбіжності не можуть впливати на митну вартість спірного транспортного засобу та не можуть бути правовою підставою для витребування відповідачем додаткових документів у декларанта.

Щодо доводів апелянта про те, що подані декларантом документи не містять усіх даних, необхідних для визначення митної вартості товару, то колегія суддів зазначає, що з поданих декларантом документів однозначно вбачається, що позивач придбав автомобіль, митне оформлення якого здійснювалося за МД від 08.01.2019 №UA205100/2019/000370 за ціною 33450 Євро, про що свідчать рахунок-фактура від 20.12.2018 № 181220.1-AST/AGU (а. с. 18); міжнародна товарно-транспортна накладна (а. с. 19); сертифікат EUR.1 №/MF/AN 0175362 від 20.12.2018 (а. с. 20-21); свідоцтво про реєстрацію EР811838 (а. с. 22-24); контракт від 11.06.2018 № 31/18-AS з додатковими угодами (а. с. 25-35); копія митної декларації країни відправлення від 22.12.2018 № 18PL301010Е1009971 (а. с. 36); комунікат ІЕ599 (а. с. 37).

При цьому позивач сплатив на користь продавця 33450 євро за автомобіль марки Porsche, моделі Cayenne, ідентифікаційний номер (номер кузова) - НОМЕР_1 , що підтверджується довідкою Публічного акціонерного товариства «Акціонерний банк «Південний» від 15.03.2019 №017-001-10174 НОМЕР_3 -2019 (а.с.84).

Зважаючи на умови контракту від 11.06.2018 року №31/18-AS та додаткової угоди до нього №6 щодо розрахунків за товар (протягом 180 календарних днів з моменту поставки), цілком зрозуміло, що надати банківські платіжні документи, що підтверджують повну оплату за товар, декларант на час митного оформлення не міг.

Водночас з даного контракту слідує, що поставки товару здійснюються на умовам DAP (а.с.25). Поставка на умовах DAP (постачання в місці призначення) Інкотермс означає, що продавець виконав своє зобов`язання з поставки, коли він надав покупцеві товар, випущений в митному режимі експорту та готовий до розвантаження з транспортного засобу, який прибув у вказане місце призначення. Декларація країни відправлення від 22.12.2018 роу № 18PL301010Е1009971 (а. с. 36); комунікат ІЕ599 (а. с. 37) підтверджують поставку на вказаних умовах (у них також ціна товару вказана 33450 Євро).

Крім того, у наданому позивачем звіті від 09.01.2019 №31/19 про оцінку транспортного засобу (а.с.40-43) визначено вартість автомобіля Porsche, моделі Cayenne, ідентифікаційний номер (номер кузова) - НОМЕР_1 на дату оцінки на рівні 33303 Євро, що є нижчою ніж заявлена декларантом до митного оформлення.

Відповідно до ч. 2 ст. 58 Митного кодексу України метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

За умови не наведення органом доходів і зборів доказів того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, витребування цим органом переліку документів без зазначення обставин, що ці документи повинні підтвердити свідчить про протиправність рішення цього органу щодо застосування іншого, ніж основний метод визначення митної вартості.

Сумніви органу доходів і зборів можна вважати обґрунтованими, якщо надані декларантом документи, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Наведене свідчить про обов`язок органу доходів і зборів зазначити конкретні обставини, що викликають такі сумніви, та причини неможливості підтвердження заявленої митної вартості на підставі наданих декларантом документів, а також зазначити конкретні документи, надання яких може розвіяти вказані сумніви.

Отже, встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, орган доходів і зборів повинен чітко вказати, які саме складові митної вартості, на його думку, є непідтвердженими, а також, які документи слід надати для підтвердження того чи іншого показника.

Колегія суддів вважає, що за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товару за першим методом, застосування органом доходів і зборів коригування митної вартості є передчасним.

Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Так, Європейський суд з прав людини у рішенні по справі «Рисовський проти України» (№ 29979/04) визнав низку порушення пункту 1 статті 6 Конвенції, статті 1 Першого протоколу до Конвенції та статті 13 Конвенції у справі, пов`язаній із земельними правовідносинами; в ній також викладено окремі стандарти діяльності суб`єктів владних повноважень, зокрема, розкрито елементи змісту принципу «доброго врядування».

Цей принцип, зокрема, передбачає, що у разі якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і послідовний спосіб (див. рішення у справах «Beyeler v. Italy» № 33202/96, «O№eryildiz v. Turkey» № 48939/99, «Moskal v. Poland» № 10373/05).

Крім того, в рішеннях Європейського суду з прав людини склалася практика, яка підтверджує, що дискреційні повноваження не повинні використовуватися свавільно, а суд повинен контролювати рішення, прийняті на підставі реалізації дискреційних повноважень, максимально ефективно (див. рішення у справі «Hasan and Chaush v. Bulgaria» №. 30985/96).

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні, не спростовуються і підстав для його скасування не вбачається.

Приведені в апеляційні скарзі доводи, висновку суду не спростовують, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди з ними.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких підстав апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для скасування рішення суду першої інстанції колегія суддів не знаходить.

Керуючись статтями 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Волинської митниці ДФС залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 06 травня 2019 року у справі №140/342/19 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Головуючий суддя З. М. Матковська
судді Н. В. Бруновська
В. С. Затолочний
Повний текст складено 25.07.2019 року