Справа № 240/6892/19
Суддя: Попова Оксана Гнатівна
Дата ухвалення: 2019-07-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2019 року м. Житомир справа №240/6892/19

категорія 109020100

Житомирський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Попової О. Г., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області про визнання протиправною відмову, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду із позовом, в якому просить:

- визнати протиправною відмову Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області, яка виразилася у не передачі ОСОБА_1 земельної ділянки, яка розташована на території Коростишівського району Житомирської області, в оренду для сінокосіння терміном на 49 років, згідно з клопотанням від 02 січня 2019 року;

- зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Житомирській області передати ОСОБА_1 земельну ділянку за кадастровим номером № НОМЕР_1 площею 22,4688 га, яка розташована на території Коростишівського району Житомирської області, в оренду для сінокосіння терміном на 49 років.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що оскаржувана відмова винесена із порушенням норм Земельного кодексу України, а викладені у ній обставини щодо неможливості передачі земельної ділянки у користування не відповідають фактичним обставинам справи.

Ухвалою судді Житомирського окружного адміністративного суду від 06 травня 2019 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та виклику (повідомлення) учасників справи.

27 травня 2019 року до відділу документального забезпечення суду у строк та в порядку, визначеною статтею 162, частиною першою статті 261 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до змісту якого Головне управління Держгеокадастру у Житомирській області позовні вимоги не визнає та просить відмовити у їх задоволенні за безпідставністю. Зазначає, що позивач є керівником і засновником селянського (фермерського) господарства "Нона" та "Нона-1", а тому отримання земельної ділянки в оренду має відбуватися за процедурою проведення земельних торгів відповідно до статті 124 Земельного кодексу України.

Вказує, що земельна ділянка на яку претендує позивач має орієнтовний склад угідь - рілля та мають вищий показник родючості, у зв`язку із чим використання її для сінокосіння буде свідчити про нераціональне використання земельної ділянки.

Наголошує, що Головне управління Держгеокадастру у Житомирській області не є розпорядником земельної ділянки на яку претендує позивач, оскільки вказана земельна ділянка належить до комунальної власності, розпорядником якої являється Коростишівська міська рада (а.с. 23-30).

27 травня 2019 року до відділу документального забезпечення суду надійшло клопотання Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області про залишення позовної заяви без розгляду про залишення позовної заяви без розгляду, відповідно до змісту якого відповідач вказує на наявність підстав для залишення позовної заяви без розгляду, передбачених пунктом третім частини першої статті 240 Кодексу адміністративного судочинства України (а.с. 39).

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 31 травня 2019 року від відмовлено у задоволенні клопотання Головного управління Держеокадастру у Житомирській області про залишення позовної заяви без розгляду (а.с. 50-52).

У відповідності до положень частини п`ятої статті 262, частини першої статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

Згідно з частиною четвертою статті 243 КАС України судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Частиною п`ятою статті 250 КАС України встановлено, що датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

ОСОБА_1 звертався до Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області із клопотанням від 02 січня 2019 року про передачу в оренду для сінокосіння терміном на 49 років земельної ділянки за кадастровим номером № НОМЕР_1 , площею 22,4688 га, яка розташована на за межами населених пунктів Коростишівського району Житомирської області (а.с. 9).

Листом Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області вих. №Г-62/0-359/0-22-19 від 24 січня 2019 року позивачу відмовлено у задоволенні клопотання. Підставами для відмови зазначено: 1) отримання фермерським господарством земельної ділянки в оренду можливе тільки за процедурою проведення земельних торгів відповідно до статті 124 Земельного кодексу України 2) відсутність проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду; 3) земельна ділянка за вказаним кадастровим номером відноситься до земель запасу та має орієнтовний склад угідь-рілля; 4) вказана земельна ділянка передана у комунальну власність Коростишівської міської ради.

Не погоджуючись із наданою відмовою та вважаючи її протиправною, позивач звернувся із вказаним позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам та перевіряючи оскаржувану відмову на відповідність вимогам частини другої статті 2 КАС України, суд зазначає наступне.

У відповідності до статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Статтею 13 Основного Закону проголошено, що земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Кожний громадянин має право користуватися природними об`єктами права власності народу відповідно до закону. Держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки. Усі суб`єкти права власності рівні перед законом.

Положеннями статті 19 Основного Закону проголошено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною першою статті 3 Земельного кодексу України від 25 жовтня 2001 року №2768-III (далі - Земельний кодекс України) визначено, що земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Положеннями частини третьої статті 22 Земельного кодексу України встановлено, що землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування, зокрема, громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства.

Відповідно до статті 31 Земельного кодексу України України, землі фермерського господарства можуть складатися із: земельної ділянки, що належить на праві власності фермерському господарству як юридичній особі; земельних ділянок, що належать громадянам - членам фермерського господарства на праві приватної власності; земельної ділянки, що використовується фермерським господарством на умовах оренди. Громадяни - члени фермерського господарства мають право на одержання безоплатно у власність із земель державної і комунальної власності земельних ділянок у розмірі земельної частки (паю).

Частиною першою статті 83 Земельного кодексу України визначено, що землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю.

Поряд із цим, статтею 12 Земельного кодексу України передбачено, що до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст, серед інших належить: розпорядження землями територіальних громад; передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу та надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу.

При цьому, частиною першою статті 93 Земельного кодексу України, право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.

Частиною другою статті 93 Земельного кодексу України закріплено, що земельні ділянки можуть передаватися в оренду громадянам та юридичним особам України, іноземцям і особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним об`єднанням і організаціям, а також іноземним державам.

Відповідно до частини третьої статті 93 Земельного кодексу України не підлягають передачі в оренду земельні ділянки, штучно створені у межах прибережної захисної смуги чи смуги відведення, на землях лісогосподарського призначення та природно-заповідного фонду, розташованих у прибережній захисній смузі водних об`єктів, крім випадків, передбачених законом. Строк оренди земельної ділянки не може перевищувати 50 років.

Згідно з частиною 1 статті 122 Земельного кодексу України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Суд звертає увагу, що Кабінетом Міністрів України прийнято розпорядження № 60-р від 31 січня 2018 "Питання передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності у комунальну власність об`єднаних територіальних громад", яким Держгеокадастру доручено з 01 лютого 2018 року розпочати передачу усіх земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності в комунальну власність відповідних об`єднаних територіальних громад, крім тих земельних ділянок, які не можуть бути передані у комунальну власність.

Як встановлено із матеріалів справи, відповідно до статей 15-1, 117, 122 Земельного кодексу України, розпорядження Кабінету Міністрів України від 31 січня 2018 року №60-р "Питання передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності у комунальну власність об`єднаних територіальних громад" та Положення про Головне управління Держгеокадастру у Житомирській області, затвердженого наказом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру від 17 листопада 2016 року №308, наказом Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області №6-5017/14-18-СГ від 22 грудня 2018 року передано Коростишівській міській раді Коростишівського району Житомирської області у комунальну власність земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності загальною площею 1579,5283 га, які розташовані за межами населених пунктів на території Коростишівської міської об`єднаної територіальної громади Коростишівського району Житомирської області, згідно із актом приймання-передачі земельної ділянки сільськогосподарського призначення із державної у комунальну установу від 22 грудня 2018 року (а.с. 32-38).

При цьому, земельна ділянка за кадастровим номером НОМЕР_1 , яку позивач просить надати йому у оренду строком на 49 років, з 22 грудня 2018 року передана в комунальну власність Коростишівській міській раді, яка і є в даний час її розпорядником.

Однак, позовні вимоги спрямовані до Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області, яке в свою чергу не є розпорядником земельної ділянки, яку бажає отримати ОСОБА_1 в оренду терміном на 49 років для сінокосіння.

Здійснивши системний аналіз норм чинного законодавства та наявних у матеріалах справи доказів, суд дійшов висновку, що у відповідача відсутні повноваження щодо розпорядження вищезазначеною земельною ділянкою, а тому позовні вимоги безпідставні та задоволенню не підлягають.

Суд акцентує увагу позивача на тому, що розпорядження земельною ділянкою за кадастровим номером № НОМЕР_1 , яка перебуває у комунальній власності, її передача у власність громадян та юридичних осіб відповідно до Земельного кодексу України та надання земельної ділянки у користування відноситься до повноважень Коростишівської міської ради.

Частиною першою та другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Положеннями статті 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи відсутність у головного управління Держгеокадастру у Житомирській області повноважень щодо розпорядження земельною ділянкою за кадастровим номером № НОМЕР_1 та обрання позивачем невірного способу захисту порушеного права, позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 2, 77, 90, 242-246, 250, 255, 262, 263, 295 КАС України, суд,

вирішив:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 . РНОКПП/ЄДРПОУ: НОМЕР_2 ) до Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області (вул. Довженка, 45, м. Житомир, 10002. РНОКПП/) про визнання протиправною відмову, зобов`язання вчинити дії - відмовити у повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду за правилами, встановленими статтями 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України, з урахуванням приписів підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду складено у повному обсязі: 29 липня 2019 року.

Суддя О.Г. Попова