Справа № 280/1864/19
Суддя: Стрельнікова Наталя Вікторівна
Дата ухвалення: 2019-06-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

25 червня 2019 року Справа № 280/1864/19 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Стрельнікової Н. В.,

за участю секретаря Фесик А.В.

представника позивача: ОСОБА_1

представника відповідача: Ігнатченко М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Запоріжжі адміністративну справу

за позовом: фізичної особи-підприємця ОСОБА_2

до Головного управління Держпраці у Запорізькій області

про визнання протиправним і скасування рішення,-

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_2 (далі - позивач) звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління Держпраці у Запорізькій області (далі - відповідач), в якому позивач просить:

-визнати протиправною та скасувати постанову відповідача №ЗП 1131/581/АВ/П/ТД-ФС від 04.04.2019 про накладення штрафу на ФОП ОСОБА_2 у розмірі 876 330 грн.

Ухвалою судді від 25.04.2019 задоволено клопотання позивача про забезпечення позову та зупинено дію постанови Головного управління Держпраці у Запорізькій області №ЗП 1131/581/АВ/П/ТД-ФС від 04.04.2019 про накладення штрафу на ФОП ОСОБА_2 у розмірі 876 330 грн. до розгляду справи та набрання судовим рішенням законної сили.

Ухвалою суду від 26.04.2019 відкрито провадження у адміністративній справі №280/1864/19 за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін на 27.05.2019.

27.05.2019 відкладено розгляд справи на 25.06.2019 з викликом сторін.

У судовому засіданні 25.06.2019, на підставі ст.243 КАС України, судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Відповідно до ст. 229 КАС України, у судовому засіданні здійснювалось повне фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів, а саме: звукозаписуючого пристрою "Акорд".

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав з підстав, викладених в позовній заяві просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

В обгрунтування позову зазначено, що відповідачем допущено порушення порядку проведення інспекційного відвідування, а саме до теперішнього часу позивачем не отримано ані особисто, ані рекомендованим листом із повідомленням Акту та Припису. У зв`язку з чим позивач не мав можливості скористатися своїм правом надання зауважень щодо Акту та припису. При цьому зазначена відповідачем у Акті дата отримання об`єктом відвідування - 15.03.2019 не відповідає дійсності. Крім того, позивач не погоджується із висновком викладеним в Акті та Приписі щодо наявності у позивача осіб, які були допущені до виконання робіт без укладання трудових договорів. Стверджує, що ФОП ОСОБА_2 укладались цивільно-правові договори на виконання роботи з фізичними особами ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ОСОБА_11 , однак ці договори не носять характеру трудового договору і на них не поширюється дія норм трудового законодавства. Відповідно до вказаних цивільно-правових договорів - підряду, виконавці виконували певну роботу на власний ризик та чітко визначеного обсягу; оплата за виконану належним чином роботу здійснювалась відповідно до договору по факту виконаної роботи на підставі відповідних актів про виконану роботу за кінцевий результат, а не за процес праці. Вважає, що відповідачем протиправно накладено на позивача штраф. Просить позовні вимоги задовольнити.

Відповідач позов не визнає з підстав, викладених у відзиві (вх. №20077 від 20.05.2019) в обґрунтування заперечень посилався на те, що Головне управління Держпраці у Запорізькій області, діяло на підставі та у межах повноважень у спосіб, що прямо передбачений чинним законодавством України. В ході інспекційного відвідування позивача, за результатами якого складено Акт яким встановлено порушення серед іншого ч.1, ч.3 ст.24 КЗпП України, а саме: допуск до роботи працівників без укладення трудового договору. Зважаючи на виявлені в ході перевірки порушення, відповідачем винесено Припис про усунення порушень та керуючись нормами Порядку №509 винесено Постанову про накладення штрафу. З огляду на викладене вважає, що прийняті рішення є законними, обґрунтованими та відповідають вимогам закону. Тому просить у позові відмовити у повному обсязі.

Розглянувши матеріали та з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, судом встановлено наступне.

В період з 13.03.2019 по 15.03.2019 головним державним інспектором Рубан К.О. ГУ Держпраці у Запорізькій області на підставі наказу №446 від 01.03.2019, було проведено інспекційне відвідування ФОП ОСОБА_2 , як особи, яка використовує найману працю.

За результатами інспекційного відвідування 15.03.2019 складено Акт інспекційного відвідування (невиїзного інспектування) юридичної особи (фізичної особи), яка використовує найману працю №ЗП1130/581/АВ від 15.03.2019, згідно з Розділом ІІІ якого виявлені зокрема наступні порушення:

"…під час проведення інспекційного відвідування ФОП ОСОБА_2 встановлено, що сім осіб було допущено до роботи без укладання трудового договору, що порушує вимоги ч.1,3 ст. 24 КЗпП України.

« …так, ОСОБА_5 виконував роботи (поточний ремонт, очистка водовідведення і дорожнього покриття; поточний ремонт зовнішнього цоколя естакади; поточний ремонт приміщень; поточний ремонт по забарвленню захисних металевих решіток на віконних отворах; покрівельні роботи на будівлі універсаму «Дніпро»; поточний ремонт нежитлової будівлі адміністративно-побутового корпусу) у відповідності до договорів підряду: №б/н від 01.06.2017, №12/8/17 від 01.08.2017, №4/9/17 від 01.09.2017, №3/10/17 від 01.10.2017, №6/11/17 від 01.11.2017, №6/12/17 від 01.12.2017.

- ОСОБА_6 виконував роботи (поточний ремонт приміщень будівлі овочевої бази; поточний ремонт приміщень - нежитлове приміщення Центр здоров`я «Естамед»; поточний ремонт зовнішньої естакади по осям 36-2ф будівля овочевої бази» поточний ремонт зовнішнього цоколя естакади та ремонт приміщення) відповідності до договорів підряду : б/н від 01.01.2017, №б/н від 01.04.2017, №б/н від 01.06.2017, №7/8/17 від 01.08.2017.

- ОСОБА_7 виконував роботи (поточний ремонт приміщень будівлі овочевої бази; поточний ремонт по забарвленню захисних металевих решіток на віконних отворах; покрівельні роботи на будівлі універсаму «Дніпро», та інш.) у відповідності до договорів підряду: №3/9/17 від 01.09.2017, №2/10/17 від 01.10.2017, №4/11/17 від 01.11.2017, №1/12/17 від 01.12.2017, 5/1/18 від 08.01.2018, №1/2/18 від 07.02.2018, №1/3/18 від 12.03.2018, №5/4/18 від 13.04.2018, №5/5/18 від 14.05.2018, №5/6/18 від 15.06.2018, №5/7/18 від 16.07.2018.

- ОСОБА_8 виконував роботи (поточний ремонт приміщень будівлі овочевої бази; поточний ремонт з утеплення зовнішньої сторони покрівлі та поточний ремонт та улаштування покриття ганку і підлоги; поточний ремонт зовнішнього цоколя естакади та ремонт приміщення; поточний ремонт дорожнього покриття; покрівельні роботи будівлі універсаму «Дніпро» та інш.) у відповідності до договорів підряду: № б/н від 01.01.2017, №б/н від 01.04.2017, №05/08/17 від 01.08.2017, №1/9/17 від 01.09.2017, №1/10/17 від 01.10.2017, №5/11/17 від 01.11.2017, №2/12/17 від 01.12.2017.

- ОСОБА_9 виконував роботи (поточний ремонт покрівлі після протікань; поточний ремонт приміщень магазин Товари для чоловіків»; поточний ремонт зовнішньої естакади по осям будівлі овочевої бази; поточний ремонт приміщення нежитлової будівлі адміністративного корпусу; поточний ремонт деформаційних вертикальних швів на фасаді будівлі та інш.) у відповідності до договорів підряду: № 3/1/18 від 08.01.2018, №3/2/18 від 07.02.2018, №3/3/18 від 12.03.2018, №3/4/18 від 13.04.2018, №3/5/18 від 14.05.2018, №3/6/18 від 15.06.2018, №3/7/18 від 16.07.2018.

- ОСОБА_10 виконував роботи (поточний ремонт покрівлі після протікань; поточний ремонт приміщень ТРК «Обрій»; поточний ремонт покрівлі на естакаді; поточний ремонт деформаційних вертикальних швів на фасаді будівлі та інш.) у відповідності до договорів підряду: № 2/1/18 від 08.01.2018, №2/2/18 від 07.02.2018, №2/3/18 від 12.03.2018, №2/4/18 від 13.04.2018, №2/5/18 від 14.05.2018, №2/6/18 від 15.06.2018, №2/7/18 від 16.07.2018.

- ОСОБА_11 виконував роботи (поточний ремонт приміщень будівлі овочевої бази; поточний ремонт приміщень стоматологічної клініки та адміністративно-побутового корпусу; поточний ремонт зовнішньої естакади по осям будівлі овочевої бази; поточний ремонт зовнішнього цоколю естакади; поточний ремонт покрівлі на естакаді; поточний ремонт водоприймальних воронок, улаштування рулонних покрівель, герметизація стиків та інш.) у відповідності до договорів підряду: № б/н від 01.01.2017, №б/н від 01.04.2017, №б/н від 01.06.2017, №10/8/17 від 01.08.2017, №1/6/18 від 15.06.2018, №1/7/18 від 16.07.2018, №1/8/18 від 17.08.2018, №1/9/18 від 18.09.2018.

- у вищевказаних договорах не вказується конкретний вид послуги (роботи) та її кінцевий результат, із зазначенням кількісних та якісних показників та наявні ознаки строкового трудового договору (п.2 ч. 1 ст. 23 КЗпП України), оскільки укладені на визначений термін та мають на меті саме процес праці. Крім того роботи з поточного ремонту будівель, приміщень, фасаду будівель, покрівлі, тощо, передбачені Класифікатором професій ДК 003:2010 затвердженим наказом Держспоживстандарту України від 28.07.2010 №327 як робітник з комплексного обслуговування й ремонту будинків» код професії за КП 7129 (12). Відповідно до вищевказаного всі роботи носять постійних (систематичний) характер.»

15.03.2019 інспектором праці Рубаном К.О. винесено Припис про усунення виявлених порушень №ЗП1130/581/АВ/П, яким ФОП ОСОБА_2 зобов`язано усунути виявлені в ході інспекційного відвідування порушення (а.с.20-24).

У зв`язку з виявленими порушеннями, які зафіксовано в акті інспектування №ЗП1130/581/АВ від 15.03.2019, відповідачем винесено Постанову про накладення штрафу №ЗП 1130/581/АВ/П/ТД-ФС в розмірі 876 330 грн. (а.с.25-26).

Вважаючи протиправною винесену відповідачем Постанову про накладення штрафу, позивач звернувся до суду із позовом про її скасування.

Всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, дослідивши надані позивачем та відповідачем докази, суд приходить до наступних висновків.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з приписів ч.2 ст.2 КАС України, відповідно до яких у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють: чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Відповідно до ст. 1 Закону України від 05.04.2007 № 877-V "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" (далі - Закон України №877-V) державний нагляд (контроль) - діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування (далі - органи державного нагляду (контролю)) в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб`єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища.

У відповідності до ч. 5 ст. 2 Закону України №877-V зазначені у частині четвертій цієї статті органи (в тому числі, органи державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення), що здійснюють державний нагляд (контроль) у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами, зобов`язані забезпечити дотримання вимог статті 1, статті 3, частин першої, четвертої, шостої - восьмої, абзацу другого частини десятої, частин тринадцятої та чотирнадцятої статті 4, частин першої - четвертої статті 5, частини третьої статті 6, частин першої - четвертої та шостої статті 7, статей 9, 10, 19, 20, 21, частини третьої статті 22 цього Закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 259 КЗпП України державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Процедуру здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю юридичними особами (включаючи їх структурні та відокремлені підрозділи, які не є юридичними особами) та фізичними особами, які використовують найману працю визначає Порядок № 295.

Відповідно до вимог Порядку № 295 державний контроль за додержанням законодавства про працю здійснюється у формі проведення інспекційних відвідувань та невиїзних інспектувань інспекторами праці, посадовими обов`язками яких передбачено контрольні повноваження. Державний нагляд здійснюють шляхом виїзної перевірки посадовими особами Держпраці та територіальних органів, посадовими обов`язками яких передбачено здійснення повноважень державного нагляду за додержанням законодавства про працю. Наявність згоди Держпраці для здійснення державного контролю та державного нагляду за додержанням законодавства про працю за зверненням фізичних та юридичних осіб Порядком № 295 не передбачена (лист Департаменту з питань праці Державної служби України з питань праці від 18.05.2017 № 5716/4.1/4.2-ДП-17).

У відповідності до п. 2 Порядку № 295 державний контроль за додержанням законодавства про працю здійснюється у формі проведення інспекційних відвідувань та невиїзних інспектувань інспекторами праці Держпраці та її територіальних органів.

Згідно з п.27 Порядку №295, у разі наявності порушень вимог законодавства про працю, зафіксованих актом інспекційного відвідування або актом невиїзного інспектування, після розгляду зауважень об`єкта відвідування (у разі їх надходження) інспектор праці проводить аналіз матеріалів інспекційного відвідування або невиїзного інспектування, за результатами якого вносить припис та/або вживає заходів до притягнення винної у допущенні порушень посадової особи до встановленої законом відповідальності.

Так, матеріалами справи встановлено, що 01.03.2019 року ГУ Держпраці у Запорізькій області видано Наказ №446 про проведення інспекційного відвідування суб`єктів господарювання згідно переліку з питань дотримання законодавства про працю (т.2 а.с. 147)

На підставі вказаного наказу №446 від 01.03.2019 оформлено направлення на проведення інспекційного відвідування №354 від 13.03.2019 (а.с.148).

В період з 13.03.2019 по 15.03.2019 інспектором праці Рубаном К.О. проведено інспекційне відвідування ФОП ОСОБА_2 , за результатом якого складено акт №ЗП1130/581/АВ від 15.03.2019 (далі - Акт).

Як стверджує представник позивача, у зв`язку з неотриманням Акту ФОП ОСОБА_2 був позбавлений можливості надати свої зауваження на Акт інспекційного відвідування.

Згідно з п.21 Порядку №295, у разі якщо об`єкт відвідування не погоджується з викладеною в акті інформацією, акт підписується із зауваженнями, які є його невід`ємною частиною.

Зауваження можуть бути подані об`єктом відвідування не пізніше трьох робочих днів з дати підписання акта. Письмова вмотивована відповідь на зауваження надається інспектору праці не пізніше ніж через три робочих дні з дати їх надходження.

Із наданих відповідачем копій: накладної про направлення поштового відправлення №283 від 18.03.2019, фіскального чеку Укрпошти та опису вкладення до поштового відправлення (т.2 а.с. 149) вбачається, що Акт та Припис направлені на адресу ФОП Шиненкова 18.03.2019.

Наданий відповідачем витяг відстеження поштового відправлення (т.2 а.с.150) свідчить, що поштове відправлення доставлено до точки видачі лише 05.04.2019, а 09.04.2019 поштовою службою зафіксовано неможливість вручення поштового відправлення з інших причин.

Проте, надані відповідачем докази не встановлюють факту умисного небажання позивачем отримати Акт та Припис, крім того в матеріалах справи відсутній акт про відмову позивача від підпису Акту.

За таких обставин суд погоджується з позивачем щодо позбавлення його можливості надати свої зауваження на Акт інспекційного відвідування.

Щодо встановленого в ході інспекційного відвідування порушення вимог ч.1, ч.3 ст. 24 КЗпП України та прийняття постанови про накладення штрафу №ЗП 1130/581/АВ/П/ТД-ФС в розмірі 876 330 грн. слід зазначити наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 21 КЗпП України, трудовий договір це угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 23 КЗпП України трудовий договір може бути: 1) безстроковим, що укладається на невизначений строк; 2) на визначений строк, встановлений за погодженням сторін; 3) таким, що укладається на час виконання певної роботи.

У відповідності до ч. 1 ст. 24 КЗпП України трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Додержання письмової форми є обов`язковим: 1) при організованому наборі працівників; 2) при укладенні трудового договору про роботу в районах з особливими природними географічними і геологічними умовами та умовами підвищеного ризику для здоров`я; 3) при укладенні контракту; 4) у випадках, коли працівник наполягає на укладенні трудового договору у письмовій формі; 5) при укладенні трудового договору з неповнолітнім (стаття 187 цього Кодексу); 6) при укладенні трудового договору з фізичною особою; 7) в інших випадках, передбачених законодавством України.

Відповідно до ч. 3 ст. 24 КЗпП України працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Враховуючи аналіз наведених норм права, суд зазначає, що трудовий договір - це угода щодо здійснення і забезпечення трудової функції. За трудовим договором працівник зобов`язаний виконувати не якусь індивідуально-визначену роботу, а роботу з визначеної однієї або кількох професій, спеціальностей, посади відповідної кваліфікації, виконувати визначену трудову функцію в діяльності підприємства.

Загальне визначення цивільно-правового договору подається у статті 626 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України): договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 628 ЦК України встановлено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

Відтак, цивільно-правовий договір - це угода між сторонами: громадянином і організацією (підприємством, тощо) на виконання першим певної роботи (а саме: договір підряду, договір про надання послуг тощо), предметом якого є надання певного результату праці, але за цього виду договору не виникають трудові відносини, на які поширюється трудове законодавство.

Цивільно-правові договори застосовуються, як правило, для виконання конкретної роботи, що спрямована на одержання результатів праці, і у разі досягнення цієї мети договір вважається виконаним і дія його припиняється. Тобто, він застосовується для реалізації визначених, найчастіше разових робіт.

Відповідно до вимог ч. 1, 2 ст. 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 843 ЦК України у договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення.

Згідно приписів ч.1 ст. 850 ЦК України замовник зобов`язаний сприяти підрядникові у виконанні роботи у випадках, в обсязі та в порядку, встановлених договором підряду. На виконання зазначених Приписів, замовник передбачив відсутність підпорядкованості правилам внутрішнього трудового розпорядку, та поклав обов`язок організації процесу виконання робіт з використанням власних засобів на виконавця, таким чином надавши йому можливість вільно обирати зручний для роботи час.

При розгляді справи судом встановлено, що ФОП ОСОБА_2 як Замовником, укладено: з працівниками ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ОСОБА_11 договори цивільно-правового характеру (ЦПХ) про надання послуг.

Слід зазначити, що вказані договори ЦПХ є типовими і однаковими.

Основною ознакою, що відрізняє підрядні відносини від трудових, є те, що трудовим законодавством регулюється процес організації трудової діяльності. За цивільно-правовим договором процес організації трудової діяльності залишається за його межами, метою договору є отримання певного матеріального результату.

Підрядник, який працює згідно з цивільно-правовим договором, на відміну від працівника, який виконує роботу відповідно до трудового договору, не підпорядковується правилам внутрішнього трудового розпорядку, він сам організовує свою роботу і виконує її на власний ризик.

Трудовий договір це угода щодо здійснення і забезпечення трудової функції. За трудовим договором працівник зобов`язаний виконувати не якусь індивідуально-визначену роботу, а роботу з визначеної однієї або кількох професій, спеціальностей, посади відповідної кваліфікації, виконувати визначену трудову функцію в діяльності підприємства. Після закінчення виконання визначеного завдання, трудова діяльність не припиняється.

Предметом трудового договору є власне праця працівника в процесі виробництва, тоді як предметом договору цивільно-правового характеру є виконання його стороною певного визначеного обсягу робіт (Аналогічного висновку дійшов і Верховний Суд у постанові від 08.05.2018 №127/21595/16-ц).

Натомість, укладені та виконані сторонами цивільно-правові договори не передбачають підпорядкування виконавця внутрішньому трудовому розпорядку; укладені договори не містять обов`язку виконавців бути присутніми на підприємстві у визначені робочі години, регламентації процесу праці, часу та тривалості робочого часу.

Необхідність укладення цивільно-правового договору з ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ОСОБА_11 обумовлюється відсутністю необхідності систематично виконувати роботу певного виду на підприємстві, необхідністю виконувати лише конкретні обсяги замовлень не систематично.

Отже, підрядники самостійно в межах встановлених строків договору визначали порядок та окремі етапи роботи, при цьому правила внутрішнього розпорядку позивача на них не розповсюджувалися.

Оплата за цивільно-правовими угодами проведена в повному обсязі, протилежного відповідачем не доведено.

Згідно зі ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

В свою чергу, відповідно до ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Відповідно до ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені, зокрема, частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Статтею 203 ЦК України встановлені загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, зокрема: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Отже, наявність обставин, що вказують на відсутність спрямування правочину на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним, є лише підставою розгляду питання компетентним судом для визнання правочину недійсним (тобто вказує на оспорюваність правочину).

У той же час, згідно зі ст.204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Судом взято до уваги, що укладені позивачем договори із громадянами ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ОСОБА_11 , у встановленому порядку недійсними - не визнані.

При цьому, відповідач не має повноважень на визнання укладених позивачем із громадянами ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ОСОБА_11 цивільно-правових договорів з надання послуг недійсними або визнавати їх трудовими, чи на власний розсуд тлумачити їх умови.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що у правовідносинах між позивачем та вказаними вище громадянами містяться ознаки характерні саме цивільно-правовим відносинам між роботодавцем та найманим працівником, встановлено визначений обсяг виконання робіт та її кінцевий результат.

Відповідно до абз.2 ч.2 ст.256 КЗпП України юридичні та фізичні особи-підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та податків - у тридцятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення.

Враховуючи те, що при розгляді справи не знайшли свого підтвердження висновки, викладені в акті інспектування №ЗП1130/581/АВ від 15.03.2019 щодо допуску фізичних осіб ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ОСОБА_11 до роботи без оформлення трудового договору, суд не вбачає підстав для застосування відповідачем до позивача штрафних санкцій, передбачених абз.2 ч.2 ст.265 КЗпП України.

До того ж суд бере до уваги ту обставину, що постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 14 травня 2019 року по справі № 826/5764/17 визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26 квітня 2017 року № 295 "Деякі питання реалізації статті 259 Кодексу законів про працю України та статті 34 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", якою затверджено вищевказаний Порядок здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю та Порядок здійснення державного нагляду за додержанням законодавства про працю, та яким керувався відповідач при проведенні інспекційного відвідування ФОП ОСОБА_2 .

Сукупність вищенаведених встановлених обставин справи дає суду підстави визнати позовні вимоги обґрунтованими, доведеними матеріалами справи, і такими, що підлягають задоволенню.

Частиною 1 ст.77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч.2 ст.77 КАС України).

З урахуванням приписів ч.2 ст.2 КАС України, суд оцінивши докази, які є у справі, в їх сукупності приходить до висновку, що постанова про накладення штрафу № ЗП 1130/581/АВ/П/ТД-ФС від 04 квітня 2019 року винесена уповноваженими посадовими особами ГУ Держпраці у Запорізькій області не обґрунтовано, без урахування всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, не розсудливо, не пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія), не з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, а отже є протиправною і підлягає скасуванню.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 8-10, 14, 90, 139, 143, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати прийняту заступником начальника Головного управління Держпраці у Запорізькій області постанову про накладення штрафу № ЗП 1130/581/АВ/П/ТД-ФС від 04 квітня 2019 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держпраці у Запорізькій області (місцезнаходження: 69032, м. Запоріжжя, вул. Північне шосе, 25, ідентифікаційний ) на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) судові витрати у розмірі 8763 грн.

Рішення суду набирає законної сили у порядку та строки, передбачені ст. 255 КАС України та може бути оскаржене у порядку та строки, передбачені ст.ст. 293, 295, 296 та 297 КАС України.

Повний текст рішення складено та підписано 25.06.2019.

Суддя Н.В. Стрельнікова