Справа № 140/593/19
Суддя: Довга Ольга Іванівна
Дата ухвалення: 2019-07-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2019 рокуЛьвів№ 857/5480/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

головуючого-судді Довга О.І.,

судді Запотічний І.І.,

судді Матковська З.М.

секретар судового засідання Гнатик А.З.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 23 квітня 2019 року (головуючий суддя Смокович В.І., м.Луцьк) у справі №140/593/19 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Луцького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

07 березня 2019 року ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулась в суд з позовом до Луцького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області, в якому просила: визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо непризначення пенсії на пільгових умовах; зобов`язати призначити пенсію на пільгових умовах із зарахуванням календарно у пільговий стаж роботу на Новолоцькому бавовно-паперовому комбінаті «Приволжська комуна» з 05 вересня 1981 року по 16 травня 1987 року.

В обгрунтування вимог позову позивач покликалась на те, що 17 квітня 2018 року вона звернулась до відповідача із заявою про призначення їй пенсії на пільгових умовах за віком згідно із пунктом 6 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», оскільки вважала, що має достатній пільговий стаж роботи для призначення такої пенсії. Рішенням Луцького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області № 24 від 12 липня 2018 року ОСОБА_1 було відмовлено у призначенні пенсії на пільгових умовах у зв`язку із відсутністю необхідного пільгового стажу.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 23 квітня 2019 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, покликаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржене судове рішення та прийняти нове, яким позов задовольнити в повному обсязі.

В обгрунтування вимог апеляційної скарги позивач покликається на доводи, тотожні доводам адміністративного позову.

Особи, які беруть участь у справі в судове засідання на розгляд справи не з`явились. Водночас, відсутність сторін у справі, належних чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи в порядку ст.126 Кодексу адміністративного судочинства України, не перешкоджає розгляду справи у їх відсутності відповідно до норми ст.205 цього Кодексу.

За такої обставини, на підставі статті ст.229 Кодексу адміністративного судочинства України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржене рішення - без змін, зважаючи на наступне.

Як встановлено судом з матеріалів справи ОСОБА_1 17 квітня 2018 року звернулась до Луцького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області про призначення пенсії на пільгових умовах за віком згідно із пунктом 6 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Рішенням Луцького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області № 24 від 12 липня 2018 року позивачу відмовлено у призначені пенсії на пільгових умовах, оскільки у неї відсутній необхідний пільговий стаж роботи згідно із пунктом 6 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». На підставі поданих документів було встановлено, що пільговий стаж позивача становить 11 років 8 місяців 27 днів.

При прийнятті оскаржуваного рішення відповідач врахував рішення Комісії при Головному управлінні Пенсійного фонду України у Волинській області № 30/1018 від 26 квітня 2018, яким до пільгового стажу позивача, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах відповідно до пункту 6 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» зараховано період роботи з 01 липня 1987 року по 02 червня 1988 року, з 16 серпня 1988 року по 22 жовтня 1994 року, з 25 лютого 1998 року по 16 грудня 2000 року календарно та з 23 жовтня 1994 року по 24 лютого 1998 року, з 17 грудня 2000 року по 31 липня 2002 року фактичною тривалістю. Таким чином, відповідно до вказаного рішення загальний пільговий стаж заявниці становить 11 років 08 місяців 27 днів, що є недостатнім для призначення пенсії на пільгових умовах.

Не погоджуючись із рішенням Луцького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області № 24 від 12 липня 2018 року, позивач оскаржила його у судовому порядку. Водночас, рішення Комісії при Головному управлінні Пенсійного фонду України у Волинській області № 30/1018 від 26 квітня 2018 року про підтвердження періодів роботи, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах, ОСОБА_1 до Пенсійного фонду України або у судовому порядку не оскаржувала.

Відмовляючи в задоволенні адміністративного позову суд першої інстанції дійшов висновку, що рішення Комісії при Головному управлінні Пенсійного фонду України у Волинській області від № 30/1018 від 26 квітня 2018 року позивач не оскаржувала, а відтак таке є чинним та було обов`язковим для виконання Луцьким об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України Волинської області при прийнятті рішення № 24 від 12 липня 2018 року. Тому, суд першої інстанції вважав, що відповідач діяв правомірно та у спосіб, визначений законом.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, зважаючи на наступне.

Механізм підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремої категорії працівників у разі ліквідації підприємства, установи та організації без визначення правонаступника визначає Порядок підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, затверджений постановою Пенсійного фонду України від 10 листопада 2006 року № 18-1 (далі - Порядок №18-1).

Пунктом 3 Порядку № 18-1 установлено, що підтвердження періодів роботи, яке дає право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років (далі - підтвердження стажу роботи), здійснюється комісіями з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років (далі - Комісії).

Відповідно до пункту 4 Порядку № 18-1 Комісії створюються при головних управліннях Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, до складу яких обов`язково включаються представники органів соціального захисту населення, органів Пенсійного фонду України, Державної служби України з питань праці. До складу Комісії за згодою включаються представники членських організацій Федерації професійних спілок України та регіональних організацій роботодавців та їх об`єднань.

Згідно із пунктом 10 Порядку № 18-1 рішення про результати розгляду заяви (додаток 2) приймається більшістю голосів членів Комісії, присутніх на засіданні, підписується головою або його заступником. Рішення про результати розгляду заяви набуває чинності з моменту прийняття рішення.

Пунктом 16 Порядку №18-1 передбачено, що рішення Комісій можуть бути оскаржені в Пенсійному фонді України або в судовому порядку.

З наведених норм слідує, що рішення комісії з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, є обов`язковими для органів пенсійного фонду України при виконанні покладених на них функцій.

Як вбачається із матеріалів справи, рішення Комісії при Головному управлінні Пенсійного фонду України у Волинській області від № 30/1018 від 26 квітня 2018 року позивач не оскаржувала, є чинним та було обов`язковим для виконання Луцьким об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України Волинської області при прийнятті рішення № 24 від 12 липня 2018 року, а тому діяв в порядку та спосіб визначений законом.

Суд звертає увагу, що доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 стосуються обгрунтування матеріально-правового обгрунтування її вимог, разом з тим, як при поданні позову, так і апеляційної скарги позивач не звернула увагу на те, що нею оскаржується лише рішення пенсійного органу, підставою для прийняття якого було обов`язкове для врахування рішення Комісії при Головному управлінні Пенсійного фонду України у Волинській області, що залишилось поза увагою позивача та нею не оскаржувалось.

Відповідно до ч.1 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з. ч.1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Доводи апеляційної скарги, на переконання колегії суддів, не спростовують висновків суду, та в повній мірі відповідають позиції відповідача, викладеній у відзиві до адміністративного позову, яка в цілому суперечить чинному законодавству та спростовується наявними у матеріалах справи доказами.

В розумінні ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним, обґрунтованим та відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та прийняв оскаржене рішення з додержанням норм процесуального права.

Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 243, 246, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 23 квітня 2019 року у справі №140/593/19 - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення. У випадку оголошення судом апеляційної інстанції лише вступної та резолютивної частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя О. І. Довга
судді І. І. Запотічний
З. М. Матковська
Повне судове рішення складено 24 липня 2019 року.