Справа № 161/1614/16-а
Суддя: Кравчук В.М.
Дата ухвалення: 2019-07-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

24 липня 2019 року

м. Київ

справа №161/1614/16-а

адміністративне провадження №К/9901/13757/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Кравчука В.М., суддів Єзерова А.А., Стародуба О.П.,

розглянув у попередньому судовому засіданні

касаційну скаргу ОСОБА_1

на постанову Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22 березня 2016 року (суддя Плахтій І.Б.) та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 13 липня 2016 року (колегія суддів у складі: Кушнерик М.П., Мікула О.І., Курилець А.Р.)

у справі №161/1614/16-а

за позовом ОСОБА_1

до Луцької міської ради

третя особа на стороні позивача ОСОБА_2

про визнання нечинним та скасування рішення.

І. РУХ СПРАВИ

1. У лютому 2016 року ОСОБА_1 звернулася до Луцького міськрайонного суду Волинської області з позовом до Луцької міської ради. Просила суд:

- визнати нечинним та скасувати рішення Луцької міської ради №77/13 від 27.08.2015 «Про відмову у передачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у власність земельної ділянки по АДРЕСА_1 , площею 0,0545 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд»;

- зобов`язати Луцьку міську раду прийняти рішення про передачу у власність земельної ділянки по АДРЕСА_1 , площею 0,0545 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд;

- зобов`язати Луцьку міську раду в місячний термін з моменту набрання рішенням суду законної сили подати до суду звіт про виконання судового рішення.

2. Постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22.03.2016, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 13.07.2016, в задоволенні позову відмовлено.

3. 03.08.2016 ОСОБА_1 подала до Вищого адміністративного суду України касаційну скаргу на рішення судів першої та апеляційної інстанції. Просить їх скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

4. Ухвалою від 04.08.2016 Вищий адміністративний суд України відкрив касаційне провадження.

5. У зв`язку з ліквідацією Вищого адміністративного суду України справу було передано на розгляд до Верховного Суду.

6. Інших клопотань чи заперечень на касаційну скаргу від учасників справи до суду не надходило.

ІІ. ОБСТАВИНИ СПРАВИ

7. ОСОБА_1 та її син ОСОБА_2 є співвласниками житлового будинку, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 .

8 . Рішенням Луцької міської ради № 39/42 від 29.04.2009 ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було відмовлено у безоплатній передачі у власність земельної ділянки по АДРЕСА_1 площею 0,0545 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

9. Постановою Луцького міськрайонного суду від 12.07.2010 (справа № 2а-167/2010), залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 01.12.2011, позов задоволено частково. Пункт 3 рішення № 39/42 від 29.04.2009 ради визнано нечинним та зобов`язано Луцьку міську раду внести на чергову сесію питання про передачу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у власність земельної ділянки по АДРЕСА_1 площею 0,0545 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

10. 26.03.2012 на підставі виконавчого листа, виданого Луцьким міськрайонним судом, державним виконавцем відкрито виконавче провадження з примусового виконання постанови 12.07.2010.

11. Оскільки з моменту відкриття виконавчого провадження постанова суду від 12.07.2010 не виконувалась понад два роки, ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Луцької міської ради про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії.

12. Постановою Луцького міськрайонного суду від 07.10.2014 (справа № 161/9792/14-а), залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 02.07.2015, позов задоволено повністю. Визнано бездіяльність Луцької міської ради у неприйнятті рішення на 57 сесії Луцької міської ради від 31.03.2014 щодо розгляду питання про передачу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у власність земельної ділянки, зобов`язано Луцьку міську раду внести дане питання повторно на розгляд чергової сесії та прийняти за наслідками його розгляду відповідне рішення, яке буде спричиняти певні юридичні наслідки.

13. Крім того, у зв`язку з тривалим невиконанням міською радою постанови суду від 12.07.2010, ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Луцької міської ради про визнання протиправною бездіяльності та відшкодування моральної шкоди.

14. Постановою Луцького міськрайонного суду від 10.11.2014 (справа № 161/16873/14-а), залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 08.10.2015, позов було задоволено частково. Визнано бездіяльність Луцької міської ради по виконанню постанови Луцького міськрайонного суду від 12.07.2010 протиправною та стягнуто в користь ОСОБА_1 1000 грн. моральної шкоди.

15. 06.08.2015 державним виконавцем відкрито виконавче провадження на підставі виконавчого листа, виданого Луцьким міськрайонним судом на виконання постанови від 07.10.2014.

16. 27.08.2015 на виконання постанови Луцького міськрайонного суду від 07.10.2014, питання про передачу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у власність земельної ділянки було внесене на розгляд сесії Луцької міської ради.

17. Проект рішення був предметом розгляду на засіданні постійної комісії міської ради з питань земельних відносин та земельного кадастру 13.08.2015. Комісія вирішила рекомендувати міській раді підтримати такий проект рішення.

18. З пояснювальної записки до проекту рішення «Про передачу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у передачі у власність земельної ділянки на АДРЕСА_1 площею 0,0545 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд» вбачається, що у ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відсутній проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Хоча заявники зверталися до Луцької міської ради з заявою про надання дозволу на розроблення технічної документації, однак такого дозволу не отримали, двічі це питання вносилось на розгляд сесії міської ради, однак рішення не було прийнято. Враховуючи вимоги чинного законодавства заявнику необхідно першочергово отримати дозвіл на розроблення технічної документації з землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі, і лише після затвердження проекту землеустрою заявник вправі отримати правовстановлюючі документи на землю.

19. Рішенням Луцької міської ради № 77/13 від 27.08.2015 відмовлено ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у передачі у власність земельної ділянки на АДРЕСА_1 площею 0,0545 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

20. Постанова Луцького міськрайонного суду від 07.10.2014 була виконана Луцькою міською радою, оскільки було прийнято рішення.

ІІІ. АРГУМЕНТИ СТОРІН

21. Позивач вважає рішення Луцької міської ради № 77/13 від 27.08.2015 таким, що підлягає скасуванню, оскільки в ньому не наведено мотивів відмови. Порушено її право на отримання земельної ділянки шляхом безоплатної передачі у власність. Розмір земельної ділянки не суперечить установленим законом нормам.

22. Відповідач проти позову заперечував. Земельна ділянка не могла бути передана у власність, оскільки відповідно до чинного земельного законодавства рішення про приватизацію земельної ділянки приймається на підставі технічних матеріалів і документів, що підтверджують розмір ділянки. Спочатку позивачу за відповідною заявою необхідно отримати в міській раді дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Проект землеустрою підлягає затвердженню на сесії міської ради. І лише на підставі такого рішення можлива державна реєстрація права власності на земельну ділянку. Позивач не зверталася за дозволом на розробку технічної документації із землеустрою і така документація у неї відсутня. Наявна у позивача технічна документація за 2008 рік застаріла, і не відповідає вимогам чинного законодавства та існуючим на даний час містобудівним умовам. Вважає оскаржуване рішення ради законним.

ІV. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

23. Відмовляючи в позові, суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що позивач не отримала дозвіл і не замовила розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки без надання такого дозволу, що є першочерговим етапом порядку отримання земельної ділянки у власність. Недотримання порядку отримання земельної ділянки у власність є підставою для прийняття рішення про відмову у наданні земельної ділянки у власність.

V. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ

24. Позивач не погоджується з рішеннями судів з наступних підстав. Доводи касаційної скарги є аналогічними тим, якими позивач обґрунтовувала позов. Нових аргументів у касаційній скарзі не наведено.

25. Заперечень на касаційну скаргу не подано.

VІ. ВИСНОВКИ ВЕРХОВНОГО СУДУ

26. Верховний Суд, перевірив доводи касаційної скарги, правильність застосування норм матеріального та процесуального права, та дійшов висновку про відмову в задоволені касаційної скарги.

27. Предметом спору є правомірність рішення міської ради, яким відмовлено позивачеві у передачі у власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських споруд. Фактичною підставою для скасування оскаржуваного рішення позивач вважає відсутність будь-яких законних підстав у органу місцевого самоврядування для відмови у наданні їй земельної ділянки у власність.

28. У постанові від 06.02.2019 у справі № 346/2888/16-а, де виникла подібна правова ситуація, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що позивач у своєму позові не порушує питання про визнання за нею права власності на земельну ділянку, а заявляє вимоги про визнання протиправним рішення суб`єкта владних повноважень, яке перешкоджає їй в реалізації законодавчо закріпленого права на безоплатне отримання земельної ділянки у власність. Приватний інтерес позивача на час звернення до суду з цим адміністративним позовом відсутній і може виникнути лише після реалізації її права на безоплатне отримання земельної ділянки. Також позивач ще набула права власності на цю земельну ділянку, оскільки міська рада рішення про передачу їй у власність земельної ділянки не приймала.

Враховуючи наведене, виникнення спірних правовідносин обумовлено протиправними діями/рішенням відповідача при вирішенні питання, яке в силу законодавчих приписів належить до його виключної компетенції, а тому законність таких дій/рішень органу місцевого самоврядування, підлягає перевірці адміністративним судом.

29. Спору щодо постійного користування земельною ділянкою, яка знаходиться під житловим будинком, власниками якого є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , немає. Відтак, справа належить до адміністративної юрисдикції.

30. З матеріалів справи вбачається, що питання щодо передачі земельної ділянки у власність постало ще з 2008 року за зверненням позивача до міської ради. Питання щодо визнання бездіяльності міської ради у прийнятті відповідного рішення та винесення цього питання на розгляд сесії міської ради неодноразово було предметом судового розгляду.

31. Позивач стверджує, що 20.05.2013 та 17.06.2013 зверталась до міської ради із заявою щодо надання дозволу на розробку проекту землеустрою. Рішення не приймались, за наслідками розгляду їй надавались лише витяги з протоколу від 29.03.2013, 26.06.2013.

32. З цього приводу судами попередній інстанцій зауважено, що такі дії ради позивач не оскаржувала.

33. Лише 31.03.2014 на виконання судового рішення від 12.07.2010, міська рада винесла на сесію питання про передачу земельної ділянки у власність. Проте рішення не було прийнято, а зазначена бездіяльність оскаржена ОСОБА_1 до суду. Судовим рішенням від 07.10.2014 визнано протиправною бездіяльність щодо неприйняття 31.03.2014 жодного рішення та зобов`язано міську раду винести дане питання повторно на розгляд сесії міської ради.

34. Підсумком цього стало прийняття оскаржуваного рішення від 27.08.2015.

35. Разом з тим, колегія суддів звертає увагу, що з судового рішення від 07.10.2014 вбачається, що винесення питання про передачу земельної ділянки у власність на розгляд 31.03.2014 було обумовлено саме необхідністю виконання іншого судового рішення, а саме постанови Луцького міськрайонного суду від 12.07.2010, якою зобов`язано Луцьку міську раду внести на чергову сесію питання про передачу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у власність земельної ділянки по АДРЕСА_1 площею 0,0545 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

36. З огляду на вище наведене, Суд дійшов висновку, що документи для набуття у власність земельної ділянки були подані позивачем ще у 2008 році, оскільки рішенням Луцької міської ради № 39/42 від 29.04.2009 ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було відмовлено у безоплатній передачі у власність земельної ділянки по АДРЕСА_1 площею 0,0545 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, та вдруге - 20.05.2013, 17.06.2013. Щодо останнього звернення рішення не прийнято взагалі. Після цього заява щодо надання дозволу на розробку проекту землеустрою позивачем не подавалась.

37. Оскаржуване рішення від 27.08.2015, хоч і прийняте на виконання постанови Луцького міськрайонного суду від 07.10.2014, але має самостійне правове значення, яким вирішено питання відмови у наданні позивачеві земельної ділянки у власність. Ці підстави є предметом перевірки.

38. Відповідно до частини 1 статті 377 Цивільного кодексу України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

39. Отже, позивач є користувачем земельної ділянки в силу положень Цивільного кодексу України, відтак, набула право на оформлення права власності земельної ділянки, на яку претендує.

40. Реалізувати своє право на безоплатне набуття у власність земельної ділянки можна у порядку, визначеному статтями 116, 118, 122 ЗК України.

41. Відповідно до частини 6, 7 статті 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства у межах норм безоплатної приватизації подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначається цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються викопіювання з кадастрової карти (плану) або інші графічні матеріали, на яких зазначене бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб). Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

42. За змістом положень статті 122 ЗК України вирішення питань щодо передачі земельних ділянок у власність або в користування із земель державної чи комунальної власності належить до компетенції відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування.

43. Зокрема, сільські, селищні, міські ради згідно зі статтею 12 ЗК України передають земельні ділянки у власність або в користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

44. Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому ст. 186-1 цього Кодексу. Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

45. Суди першої та апеляційної інстанцій правильно застосували норми матеріального права, врахували умови набуття права власності на земельну ділянку та зазначили, позивачем не дотримано встановленого законом порядку отримання земельної ділянки у власність. Позивач спочатку повинна отримати дозвіл на розроблення технічної документації із землеустрою, який надається у формі рішення міської ради, а потім замовити розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

46. Звернення позивача у 2013 році до міської ради із заявою щодо надання дозволу на розробку проекту землеустрою не охоплюються оскаржуваним рішенням від 27.08.2015.

47. Враховуючи наведене, Суд не встановив порушень норм матеріального та процесуального права при ухваленні судових рішень і погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанції у справі, якими доводи скаржника відхилено.

48. Відповідно до ст. 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись ст. 328, 342, 343, 349, 350, 355, 356 КАС України, Суд -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22 березня 2016 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 13 липня 2016 року у справі №161/1614/16-а залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя В.М. Кравчук

Суддя А.А. Єзеров

Суддя О.П. Стародуб