Справа № 300/246/19
Суддя: Довга Ольга Іванівна
Дата ухвалення: 2019-07-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2019 рокуЛьвів№ 857/4394/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

головуючого-судді Довга О.І.,

судді Запотічний І.І.

судді Матковська З.М.

секретар судового засідання Гнатик А.З.

за участю представників сторін:

від позивача - Шешурак Н.В.

від відповідача - Лещак Н.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу Департаменту містобудування, архітектури та культурної спадщини Івано-Франківської міської ради на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 18.03.2019 року (суддя Матуляк Я.П., проголошено о 10:41 в м. Івано-Франківськ, повний текст складено 22.03.2019) у справі № 300/246/19 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту містобудування, архітектури та культурної спадщини Івано-Франківської міської ради про визнання відмови протиправною та зобов`язання до вчинення дій, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Департаменту містобудування, архітектури та культурної спадщини Івано-Франківської міської ради про визнання протиправною відмову Департаменту містобудування, архітектури та культурної спадщини Івано-Франківської міської ради від 22.11.2018 за №В/7497 у видачі будівельного паспорта на реконструкцію житлового будинку по АДРЕСА_1 та зобов`язати відповідача видати ОСОБА_1 будівельний паспорт на реконструкцію житлового будинку по АДРЕСА_1 .

В обгрунтування позовних вимог позивач посилається на безпідставність та протиправність відмови у видачі йому будівельного паспорта для реконструкції житлового будинку з надбудовою та прибудовою, мотивуючи таку відмову невідповідністю намірам забудови діючому генеральному плану міста Івано-Франківськ, так як ділянка розташована на території дач.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 18.03.2019 року позов задоволено повністю. Визнано протиправною відмову Департаменту містобудування, архітектури та культурної спадщини Івано-Франківської міської ради від 22.11.2018 за № В/7497 у видачі ОСОБА_1 будівельний паспорт на реконструкцію житлового будинку по АДРЕСА_1 . Зобов`язано Департамент містобудування, архітектури та культурної спадщини Івано-Франківської міської ради видати ОСОБА_1 будівельний паспорт на реконструкцію житлового будинку по АДРЕСА_1 .

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції відповідачем подано апеляційну скаргу. З посиланням на невірне застосування судом першої інстанції норм матеріального права апелянт просить рішення скасувати та прийняти нове, яким у задоволені позову відмовити повністю. Зокрема посилається на той факт, що на території дач можливе будівництво та реконструкція виключно дачних та садівничих поселень.

Згідно наданих позивачем проектних пропозицій, позивач має намір здійснити реконструкцію житлового будинку з добудовою та надбудовою, а саме - спорудити двоповерховний будинок з підвальним поверхом та горищем, загальною площею 211,70 кв.м.

Наміри позивача щодо забудови земельної ділянки у вигляді реконструкції житлового будинку з добудовою та надбудовою на території з функціональним призначенням «території дач» - не відповідають генеральному плану міста Івано-Франківська, і Департаментом, у відповідності до чинного законодавства, було повернуто позивачу пакет документів для видачі будівельного паспорта. Відтак, на думку заявника, судом першої інстанції неправильно застосовано і враховано положення ст. ст. 16,17 ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності», Порядку видачі будівельного паспорта забудови земельної ділянки.

На думку апелянта, земельно-господарський устрій повинен бути похідним від генерального платну території і визначається на основі саме генерального плану. Забудова земельної ділянки позивача у відповідності до заявлених ним намірів можлива після розробки детального плану території, яким у відповідності до чинних будівельних норм буде передбачено відповідні містобудівні рішення для забезпечення можливості будівництва житлових будинків на території садівницького товариства (вулично-транспортну мережу, місця прокладення комунікацій тощо). Посилається апелянт і на те, що відповідно до резолютивної частини рішення суду першої інстанції зобов`язано відповідача видати позивачу будівельний паспорт на реконструкцію житлового будинку на АДРЕСА_1 . На думку заявника такі повноваження належать до дискреційних повноважень органів місцевого самоврядування, тому суд не може зобов`язати відповідача прийняти конкретне рішення, яке віднесено до повноважень відповідача.

Представник позивача в судовому засіданні проти поданої апеляційної скарги заперечує.

Представник відповідача просить апеляційну скаргу задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати, та прийняти нове, яким у задоволені позову відмовити.

Заслухавши суддю доповідача, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Позивачу на праві приватної власності належить земельна ділянка, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копіями наступних документів: договору купівлі-продажу земельної ділянки від 23.01.2009 року, витягу з Державного реєстру правочинів та Державного акта на право власності на земельну ділянку. Також, позивачу на праві приватної власності належить житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копіями таких документів: договору купівлі-продажу домоволодіння від 23.01.2009 року, витягу з Державного реєстру правочинів та свідоцтва про право власності на нерухоме майно.

Згідно Державного акта на право власності на земельну ділянку Серії НОМЕР_1 цільове призначення земельної ділянки за кадастровим номером НОМЕР_2 площею 0,0743 га - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

31.10.2018 року позивач, через Центр надання адміністративних послуг м. Івано-Франківська, звернувся із заявою про видачу будівельного паспорту забудови земельної ділянки АДРЕСА_1 на реконструкцію індивідуального житлового будинку з добудовою та надбудовою.

Листом від 22.11.2018 року за №В/7497 Департамент містобудування, архітектури та культурної спадщини Івано-Франківської міської ради відмовив ОСОБА_1 у видачі будівельного паспорту забудови земельної ділянки з причини невідповідності намірів забудови діючому генеральному плану міста. Зокрема зазначає, що ділянка, згідно генерального плану міста Івано-Франківськ, розташована на території дач.

Вказана відмова слугувала підставою звернення позивача до суду із позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з положеннями частини третьої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право власності набувається в порядку визначеному законом.

Закон України «Про регулювання містобудівної діяльності», в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, (далі - Закон) встановлює правові та організаційні основи містобудівної діяльності і спрямований на забезпечення сталого розвитку територій з урахуванням державних, громадських та приватних інтересів.

Як передбачено ст. 27 Закону забудова присадибних, дачних і садових земельних ділянок може здійснюватися на підставі будівельного паспорта забудови земельної ділянки (далі - будівельний паспорт).

Будівельний паспорт визначає комплекс містобудівних та архітектурних вимог до розміщення і будівництва індивідуального (садибного) житлового будинку, садового, дачного будинку не вище двох поверхів (без урахування мансардного поверху) з площею до 500 квадратних метрів, господарських будівель і споруд, гаражів, елементів благоустрою та озеленення земельної ділянки.

Порядок видачі та форма будівельного паспорта визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування.

Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України №103 від 05.07.2011 року, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 22.07.2011 року за №902/19640, затверджено Порядок видачі будівельного паспорта забудови земельної ділянки.

Відповідно до п. 2.1 Порядку видача будівельного паспорта здійснюється уповноваженим органом містобудування та архітектури безпосередньо, через центри надання адміністративних послуг та/або через Єдиний державний портал адміністративних послуг. Будівельний паспорт надається уповноваженим органом містобудування та архітектури на безоплатній основі протягом десяти робочих днів з дня надходження пакета документів, до якого входять: заява на видачу будівельного паспорта зі згодою замовника на обробку персональних даних за формою, наведеною у додатку 1 до цього Порядку; засвідчена в установленому порядку копія документа, що засвідчує право власності або користування земельною ділянкою, або договір суперфіцію; ескізні наміри забудови (місце розташування будівель та споруд на земельній ділянці, відстані до меж сусідніх земельних ділянок та розташованих на них об`єктів, інженерних мереж і споруд, фасади та плани поверхів об`єктів із зазначенням габаритних розмірів, перелік систем інженерного забезпечення, у тому числі автономного, що плануються до застосування, тощо); проект будівництва (за наявності); засвідчена в установленому порядку згода співвласників земельної ділянки (житлового будинку) на забудову.

Згідно із п. 2.3 Порядку уповноважений орган містобудування та архітектури на підставі отриманих документів визначає відповідність намірів забудови земельної ділянки вимогам чинної містобудівної документації на місцевому рівні, планувальним рішенням проектів садівницьких та дачних товариств, державним будівельним нормам, стандартам і правилам.

Пакет документів для видачі будівельного паспорта або внесення змін до нього повертається уповноваженим органом містобудування та архітектури замовнику з таких підстав: неподання повного пакета документів, визначених пунктом 2.1 або 2.2 цього розділу; невідповідність намірів забудови земельної ділянки вимогам містобудівної документації на місцевому рівні, детальним планам територій, планувальним рішенням проектів садівницьких та дачних товариств, державним будівельним нормам, стандартам і правилам (п. 2.4 Порядку).

Також п. 2.16 Порядку передбачено, що після направлення замовником відповідно до статті 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» повідомлення про початок виконання будівельних робіт до відповідних органів Держархбудінспекції будівельний паспорт є підставою для виконання будівельних робіт.

Як встановлено судом, цільове призначення земельної ділянки за кадастровим номером НОМЕР_3 : 0108 АДРЕСА_1 площею 0,0743 га - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

Однак, відмовляючи позивачу у наданні будівельного паспорта, відповідачем не враховано вищезазначену обставину, а також те, що на вказаній земельній ділянці вже знаходиться індивідуальний житловий будинок, який позивач мав намір реконструювати.

Таким чином, посилання Департаменту містобудування, архітектури та культурної спадщини Івано-Франківської міської ради на те, що відповідно до пункту 2.4 Порядку видачі будівельного паспорта забудови земельної ділянки, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України 05 липня 2011 року №103, пакет документів для видачі будівельного паспорта або внесення змін до нього повертається уповноваженим органом містобудування та архітектури замовнику з таких підстав: невідповідність намірів забудови земельної ділянки вимогам містобудівної документації на місцевому рівні, детальним планам територій, планувальним рішенням проектів садівницьких та дачних товариств, державним будівельним нормам, стандартам і правилам - є необґрунтованим, оскільки на час придбання вказаної земельної ділянки позивачем та відповідно, оформлення права власності на неї, були відсутні будь-які обмеження.

Посилання відповідача на пункти 3.41, 3.49, 3.51 ДБН 360-92 «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень» жодним чином не спростовують протиправність відмови у видачі будівельного паспорта, оскільки зазначені норми регулюють питання будівництва нових садибних житлових будинків та реконструкції дачних і садових будинків у садиби для постійного проживання. В даному ж випадку, позивач має намір реконструювати житловий будинок, який належить йому на праві приватної власності.

Відповідно до частини 4 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті (визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії), суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

В судовому засіданні встановлено, що позивачем подано всі документи необхідні для отримання будівельного паспорта, а єдиною підставою для відмови у видачі слугував висновок відповідача щодо невідповідності намірів забудови діючому генеральному плану міста.

Відтак, з урахуванням встановленої судом першої інстанції протиправності відмови відповідача у видачі будівельного паспорта, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що суд прийняв вірне рішення в частині - зобов`язати Департамент містобудування, архітектури та культурної спадщини Івано-Франківської міської ради видати ОСОБА_1 будівельний паспорт на реконструкцію житлового будинку по АДРЕСА_1 .

При цьому апеляційний суд вважає за можливе застосувати позицію Європейського суду з прав людини, сформовану, зокрема, у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01 від 6 вересня 2005 року, пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00 від 18 липня 2006 року, пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04 від 10 лютого 2010 року, пункт 58), відповідно до якої принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» серія A. 303-A від 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Одночасно суд апеляційної інстанції зважає на положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32 - 41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Суд приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції і не впливають на правильність прийнятого судового рішення. Постанову прийнято з додержанням вимог матеріального та процесуального права, підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст. 243, 246, 250, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Департаменту містобудування, архітектури та культурної спадщини Івано-Франківської міської ради залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 18.03.2019 року у справі № 300/246/19 без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рушення.

У випадку оголошення судом апеляційної інстанції лише ступної та резолютивної частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя О. І. Довга
судді І. І. Запотічний
З. М. Матковська
Повне судове рішення складено 24 липня 2019 року.