Справа № 200/4103/19-а
Суддя: Казначеєв Едуард Геннадійович
Дата ухвалення: 2019-07-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2019 року справа №200/4103/19-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд колегією суддів у складі: головуючого судді Казначеєва Е.Г., суддів Блохіна А.А., Компанієць І.Д., секретаря судового засідання Харечко О.П., за участю представника відповідача Тактарової С.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення Дружківської міської ради на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 07 травня 2019 р. у справі № 200/4103/19-а (головуючий І інстанції Олішевська В.В.) за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Дружківської міської ради про визнання протиправною відмову в призначенні та виплаті щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам з 12.10.2018 року, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернулась до Донецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Управління соціального захисту населення Дружківської міської ради (далі - відповідач, УПСЗН) в якому просила: визнати протиправною відмову відповідача щодо відмови позивачу в призначенні та виплаті щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам з 12.10.2018; зобов`язати відповідача призначити та виплатити щомісячну адресну допомогу позивачу, починаючи з 12.10.2018.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 07 травня 2019 року позов задоволено частково, а саме суд: визнав протиправною бездіяльність Управління соціального захисту населення Дружківської міської ради щодо непризначення щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг ОСОБА_1 на підставі заяви про призначення адресної допомоги уповноваженого члена родини від 12.10.2018; зобов`язав Управління соціального захисту населення Дружківської міської ради здійснити перерахунок призначеної на сім`ю щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг на підставі заяви уповноваженого члена родини ОСОБА_1 від 12.10.2018 та здійснити відповідну виплату на рахунок уповноваженого члена родини; стягнув за рахунок бюджетних асигнувань Управління соціального захисту населення Дружківської міської ради на користь Державного бюджету України судовий збір за розгляд справи у суді в розмірі 768 гривень 40 копійок. В решті позовних вимог відмовив.

Відповідач, не погодився з постановою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції через порушення норм матеріального і процесуального права та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Апеляційна скарга обґрунтована тим, що позивач просив суд зобов`язати відповідача призначити та виплатити щомісячну адресну допомогу позивачу, починаючи з 12.10.2018, проте, суд першої інстанції в порушення вимог процесуального права безпідставно вийшов за межі позовних вимог. Також апелянт зазначає, що положення абз. 10 п.3 Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 р. № 505 (далі - Порядок № 505) виключає право на призначення грошової допомоги особам, яким виплату грошової допомоги було припинено відповідно до п. 7 Порядку № 505, а не на певний строк, як зазначено судом. Виключенням є тільки особи, які після припинення виплати грошової допомоги втратили непрацездатність. Позивачу відповідно до п. 7 Порядку № 505 було припинено виплату допомоги. Позивач працевлаштувався після спливу місячного строку передбаченого п. 12 Порядку № 505 для поновлення виплати припиненої адресної допомоги.

Представник відповідача в судовому засіданні доводи апеляційної скарги підтримав.

Позивач у судове засідання не з`явися, про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що дає суду право провести апеляційний перегляд справи у його відсутність.

Суд, заслухавши суддю-доповідача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, здійснюючи апеляційний перегляд у межах доводів та вимог апеляційної скарги, відповідно до частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, встановила наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, взята на облік як внутрішньо переміщена особа, фактично проживає/перебуває за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 7-9).

12.10.2018 ОСОБА_1 звернулась до Управління соціального захисту населення Дружківської міської ради з заявою, відповідно до якої просила продовжити виплату щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг на наступний шестимісячний строк: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 (а.с. 34).

Відповідно до рішення Управління соціального захисту населення Дружківської міської ради про призначення допомоги переміщеним особам на проживання від 21.01.2019, ОСОБА_1 подовжено виплати допомоги внутрішньо переміщеним особам на проживання з 18.10.2018 по 17.04.2019 в розмірі 2000 грн., а саме на наступних осіб: 0. ОСОБА_1 - категорія працездатності працездатна, не здійснює догляду, працює, дата працевлаштування: 01.09.2018, не включений до розрахунку відповідно до Постанови КМУ № 212 від 31.03.2015; 1. ОСОБА_2 - категорія працездатності дитина до 18 років, розмір допомоги 1000 грн.; 2. ОСОБА_4 - категорія працездатності дитина до 18 років, знятий з оплати з 12.10.2018; 3. ОСОБА_3 - категорія працездатності дитина до 18 років, розмір допомоги 1000 грн. (а.с. 31).

Позивач звернулась до Управління соціального захисту населення Дружківської міської ради з заявами від 20.12.2018 та 21.12.2018 в яких просила надати інформацію щодо призначення та отримання її родиною грошового забезпечення, яке призначається малозабезпеченим особам, за період з жовтня 2014 року по грудень 2018 року та з грудня 2015 року по грудень 2018 року відповідно з зазначенням дати та суми усіх виплат та їх письмових заяв (а.с. 11, 12).

Управління соціального захисту населення Дружківської міської ради листом від 10.01.2019 № 01-12/245/09 повідомило позивача про те, що виплати допомоги внутрішньо переміщеним особам на проживання проводились: з 13.10.2014 по 12.04.2015 (1470,97 грн. - жовтень, 2400 грн. - листопад, 2535,45 грн. - грудень, 2400 грн. - січень, 2400 грн. - лютий, 2400 грн. - березень, 1520 грн. - квітень); з 24.04.2015 по 23.10.2015 (щомісячно в розмірі 2400 грн.); з 24.10.2015 по 23.04.2016 (щомісячно в розмірі 2400 грн.); з 13.04.2016 по 12.10.2016 (щомісячно в розмірі 2400 грн.); з 17.10.2016 року по 16.04.2017 року (щомісячно в розмірі 2400 грн.); з 13.04.2016 по 12.10.2016 (2400 грн. - з травня по вересень, 2090,32 грн. - жовтень); з 17.10.2016 по 16.04.2017 (2400 грн. - з листопада по березень, 2320 грн. - квітень); з 18.04.2017 по 17.10.2017 (щомісячно в розмірі 2400 грн.); з 18.10.2017 по 17.04.2018 (2400 грн. - з листопада по грудень, 2632,26 грн. - січень, 3000 грн. - з лютого по квітень); з 18.04.2018 по 17.10.2018 (3000 грн. - з травня по вересень, 2548,39 грн. - жовтень); з 18.10.2018 по 17.04.2019 (2000 грн. - з листопада по грудень). Стосовно питання про припинення виплат ОСОБА_1 , як внутрішньо переміщеній особі на проживання, повідомлено, що зазначені виплати припинено з листопада 2016 року відповідно до вимог п. 7 Порядку № 505.

Крім того, позивача повідомлено, що виплати державної допомоги малозабезпеченій сім`ї проводились на підставі заяв: від 08.09.2014 відмовлено у зв`язку з ненаданням довідок протягом місяця; від 13.10.2014- призначена на 6 місяців в розмірі 1359,62 грн. щомісячно, від 30.01.2017- призначена на 6 місяців в розмірі 5307,29 грн. (5307,25 грн. - з січня по квітень, 5518,84 грн. - з травня по червень), від 31.07.2017- призначена на 6 місяців в розмірі 5091,96 грн. (сплачено за 4 місяці). Стосовно питання про припинення ОСОБА_1 виплат державної соціальної допомоги малозабезпеченій сім`ї повідомлено, що відповідно до вимог п. 27 Порядку призначення і виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям, затвердженого постановою КМУ від 24.02.2003 № 250 з Макіївського міського центру зайнятості надійшло повідомлення від 01.11.2017 № 531-02/1350 про припинення реєстрації ОСОБА_1 як безробітного в жовтні 2017 року. На підставі зазначеного виплата державної допомоги малозабезпеченим сім`ям ОСОБА_1 було припинено з 01 листопада 2017 року.

Вказані обставини сторонами у справі визнаються та не є спірними.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов до висновку щодо неправомірності дій відповідача у відмові в призначені адресної допомоги.

Спірним питанням у даній адміністративній справі є право позивача на отримання щомісячної адресної грошової допомоги внутрішньо переміщеним особам.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцію та законами України.

Згідно ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до частини 1 та 2 статті 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» 20 жовтня 2014 року № 1706-VII (далі - Закон № 1706-VII), внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Зазначені обставини вважаються загальновідомими і такими, що не потребують доведення, якщо інформація про них міститься в офіційних звітах (повідомленнях) Верховного Комісара Організації Об`єднаних Націй з прав людини, Організації з безпеки та співробітництва в Європі, Міжнародного Комітету Червоного Хреста і Червоного Півмісяця, Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, розміщених на веб-сайтах зазначених організацій, або якщо щодо таких обставин уповноваженими державними органами прийнято відповідні рішення.

Адресою покинутого місця проживання внутрішньо переміщеної особи в розумінні цього Закону визнається адреса місця проживання особи на момент виникнення обставин, зазначених у частині першій цієї статті.

Відповідно до частини 1 та 2 статті 4 Закону № 1706-VII, факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 цього Закону.

Підставою для взяття на облік внутрішньо переміщеної особи є проживання на території, де виникли обставини, зазначені в статті 1 цього Закону, на момент їх виникнення.

З аналізу зазначеної норми вбачається, що статус внутрішньо переміщеної особи підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, тобто, зазначений документ до його скасування або закінчення терміну дії підтверджує той факт що особа самостійно покинула своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, масових порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Механізм надання щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України, районів проведення антитерористичної операції та населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, (далі - грошова допомога) визначений Порядком № 505 (пункт 1).

За пунктом 2 Порядку № 505 (у редакції на час звернення з заявою), грошова допомога надається внутрішньо переміщеним особам, які перемістилися з тимчасово окупованих територій у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі, населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та населених пунктів, розташованих на лінії зіткнення, а також внутрішньо переміщеним особам, житло яких зруйновано або стало непридатним для проживання внаслідок проведення антитерористичної операції або заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації, їх дітям, які народилися після дати початку проведення антитерористичної операції, тимчасової окупації або заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації та взяті на облік у структурних підрозділах з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органах з питань соціального захисту населення міських, районних у містах (у разі утворення) рад (далі - уповноважені органи), з дня звернення за її призначенням по місяць зняття з такого обліку включно, але не більше ніж на шість місяців.

Згідно до пункту 3 Порядку № 505 (у редакції на час звернення з заявою про продовження виплати допомоги), грошова допомога внутрішньо переміщеним особам призначається на сім`ю та виплачується одному з її членів за умови надання письмової згоди у довільній формі про виплату йому грошової допомоги від інших членів сім`ї (далі - уповноважений представник сім`ї) у таких розмірах: для осіб, які отримують пенсію, дітей, студентів денної форми навчання закладів вищої освіти та учнів закладів професійно-технічної освіти, які досягли 18-річного віку (до закінчення закладів освіти, але не довше ніж до досягнення ними 23 років) - 1000 гривень на одну особу (члена сім`ї).

Загальний розмір допомоги на сім`ю розраховується як сума розмірів допомоги на кожного члена сім`ї та не може перевищувати 3000 гривень, для сім`ї, до складу якої входять особи з інвалідністю або діти з інвалідністю, - 3400 гривень, для багатодітної сім`ї - 5000 гривень.

Якщо у складі сім`ї, якій призначено грошову допомогу, відбулися зміни, розмір грошової допомоги перераховується з місяця, наступного за місяцем виникнення таких змін, за заявою уповноваженого представника сім`ї або інформацією, поданою компетентним органом.

Для призначення грошової допомоги на наступний шестимісячний строк уповноважений представник сім`ї подає до уповноваженого органу або установи уповноваженого банку (у випадку, передбаченому пунктом 5 цього Порядку) заяву, в якій повідомляє про відсутність змін, що впливають на призначення грошової допомоги, а також пред`являє довідки про взяття на облік внутрішньо переміщених осіб усіх членів сім`ї. Таку заяву на наступний шестимісячний строк може бути подано з дати його початку або не раніше ніж за 15 днів до закінчення поточного шестимісячного строку.

За п.5 Порядку, для отримання грошової допомоги (зокрема в разі призначення грошової допомоги на наступний шестимісячний строк, якщо її виплата раніше не здійснювалася через установи уповноваженого банку) уповноважений представник сім`ї звертається за фактичним місцем проживання (перебування) сім`ї до установи уповноваженого банку для відкриття в установленому порядку поточного рахунка, пред`являє паспорт громадянина України або інший документ, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України, а для іноземців та осіб без громадянства - документ, що посвідчує особу та підтверджує її спеціальний статус, та подає на адресу уповноваженого органу відповідну заяву про надання грошової допомоги (для призначення грошової допомоги вперше) або заяву, в якій повідомляє про відсутність змін, що впливають на призначення грошової допомоги (у разі призначення грошової допомоги на наступний шестимісячний строк, якщо її виплата раніше не здійснювалася через установи уповноваженого банку). З метою визначення дати, часу подання заяви та адреси, за якою подається заява, уповноважений представник сім`ї звертається у контакт-центр уповноваженого банку.

З аналізу вищезазначених норм вбачається, що законодавством передбачено право позивача, як внутрішньо переміщеної особи яка стоїть на обліку в структурних підрозділах з питань соціального захисту населення отримати грошову допомогу на себе та членів сімї, з дня звернення з заявою за її призначенням по місяць зняття з такого обліку включно.

Пунктом 6 Порядку №505 передбачені підстави, коли грошова допомога не призначається, а саме: будь-хто із членів сім`ї (крім сімей, до складу яких входять військовослужбовці з числа внутрішньо переміщених осіб, які захищають незалежність, суверенітет і територіальну цілісність України та беруть безпосередню участь у заходах із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації) має у власності житлове приміщення / частину житлового приміщення, що розташоване в інших регіонах, ніж тимчасово окуповані території у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі, населені пункти, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та населені пункти, що розташовані на лінії зіткнення, крім житлових приміщень, які непридатні для проживання, що підтверджується відповідним актом технічного стану; будь-хто з членів сім`ї має на депозитному банківському рахунку (рахунках) кошти у сумі, що перевищує 25-кратний розмір прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб.

Суд зазначає, що вищенаведеною нормою на час звернення позивача з заявою щодо продовження виплати, встановлений вичерпний перелік підстав для відмови у її призначенні, серед яких відсутня така підстава, як звернення особи за призначенням грошової допомоги після припинення її виплати даній особі відповідно до пункту 7 цього Порядку.

Відповідно до п.7 Постанови №505, якщо у складі сім`ї, якій призначено грошову допомогу, є особи працездатного віку (крім громадян, які доглядають за дітьми до досягнення ними трирічного віку; громадян, які доглядають за дітьми, що потребують догляду протягом часу, визначеного у медичному висновку лікарсько-консультативної комісії, але не більш як до досягнення ними шестирічного віку; громадян, які мають трьох і більше дітей віком до 16 років і доглядають за ними; громадян, які доглядають за особами з інвалідністю I групи або та дітьми з інвалідністю віком до 18 років, або особами з інвалідністю I чи II групи внаслідок психічного розладу, або особами, які досягли 80-річного віку; а також фізичних осіб, які надають соціальні послуги, та студентів денної форми навчання), які не працевлаштувалися, в тому числі за сприянням державної служби зайнятості, або перебувають в трудових відносинах з роботодавцями на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі, в населених пунктах, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та населених пунктах, що розташовані на лінії зіткнення, але фактично не працюють, протягом двох місяців з дня призначення виплати грошової допомоги, її розмір для працездатних членів сім`ї на наступні два місяці зменшується на 50 відсотків, а на наступний період - припиняється.

У разі звільнення та подальшого не працевлаштування працездатного члена сім`ї грошова допомога на цього члена сім`ї через два місяці з дня, що настає за днем звільнення, зменшується на 50 відсотків, а через чотири місяці з дня, що настає за днем звільнення, - припиняється.

Особи працездатного віку, яким призначено грошову допомогу, зобов`язані інформувати у триденний строк уповноважений орган про факт працевлаштування або перебування на обліку як безробітних.

За приписами п.12 Порядку №505, виплата грошової допомоги припиняється з наступного місяця у разі: подання уповноваженим представником сім`ї заяви про припинення виплати грошової допомоги; надання інформації державної служби зайнятості про те, що працездатні члени сім`ї протягом чотирьох місяців не працевлаштувалися за сприянням державної служби зайнятості або перебувають в трудових відносинах з роботодавцями на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі, в населених пунктах, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та населених пунктах, що розташовані на лінії зіткнення, але фактично не працюють; зняття з обліку внутрішньо переміщеної особи; виявлення уповноваженим органом факту подання недостовірної інформації або неповідомлення про зміну обставин, які впливають на призначення грошової допомоги; у разі смерті внутрішньо переміщеної особи.

Виплата грошової допомоги може бути поновлена, якщо протягом місяця з місяця припинення її виплати уповноважений представник сім`ї повідомив уповноваженому органу про зміну обставин, які вплинули на припинення виплати грошової допомоги.

Тобто, вказана норма встановлює строки звернення до відповідача з заявою щодо поновлення виплати припиненої допомоги у період на який вона призначалась (шість місяців), а не нового призначення у новому періоді.

Суд зазначає, що зазначеним Порядком відокремлено поняття, підстави та порядок призначення грошової допомоги та поновлення раніше припинених виплат.

Зазначене спростовує посилання апелянта на пропуск позивачем місячного строку, оскільки позивач звернувся до відповідача з заявою саме призначення йому допомоги, а не її поновлення.

Відмовляючи у призначенні допомоги, відповідач виходив з тлумачення абзацу 10 пункту 3 Порядку № 505, таким чином, що особа, якій виплату грошової допомоги припинено відповідно до пункту 7, назавжди втрачає право на майбутнє отримання такої допомоги.

За приписами абзацу 10 п. 3 Порядку № 505, в редакції, що діє з 13 вересня 2017 року, особам працездатного віку, яким виплату грошової допомоги було припинено відповідно до пункту 7 цього Порядку, грошова допомога не призначається, крім осіб, які після припинення виплати грошової допомоги втратили працездатність.

Комплексний аналіз положень Порядку № 505 надає суду підстави дійти до висновку, що вказаним пунктом визначена заборона у призначенні допомоги саме працездатній особі яка не працевлаштована. Тобто, зміни, внесені по абзацу 10 пункту 3 Порядку № 505 Постановою КМУ № 689 від 13.09.2017, спрямовані на усунення двоякого тлумачення цієї норми, якою раніше фактично допускалось повторне призначення допомоги особам після спливу наступного строку, тобто через шість місяців після припинення, і без їх працевлаштування. Таким чином, зазначені зміни покликані стимулювати осіб до працевлаштування з метою відновлення права на призначення грошової допомоги, передбаченої Порядком № 505.

Отже, грошова допомога не призначається тільки тим особам, які продовжують перебувати у статусі не працевлаштованої (безробітної) особи. В разі ж якщо така особа працевлаштувалася і її статус не суперечить пунктам 2-7,12 Порядку № 505, то вона знову набуває право на призначення щомісячної адресної допомоги.

Вказаний підхід відповідає не тільки нормам вищенаведеного Порядку, але також відповідає духу та меті надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам, які полягають в тому, що така допомога протягом послідових шестимісячних періодів надається всім внутрішньо переміщеним особам або сім`ям внутрішньо переміщених осіб, які працевлаштувалися на новому місці проживання та не є власниками житлових приміщень, розташованих в регіонах, інших ніж тимчасово окупована територія України, райони проведення антитерористичної операції та населені пункти, що розташовані на лінії зіткнення, або не мають на депозитному банківському рахунку коштів у сумі, що перевищує 10-кратний розмір прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб.

З огляду на зазначене, у випадку такого звернення працевлаштованої особи органи соціального захисту населення повинні розглянути цю заяву і призначити грошову допомогу, якщо відсутні обставини, що виключають таке призначення, передбачені Порядком № 505.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 0 5 червня 2018 року у справі №738/2163/16-а.

Відповідно до записів у трудовій книжки позивач працює з 01.09.2018 на посаді медичної сестри відділу зі спортивної роботи у КЗ «Донецький Палац молоді «Юність» по теперішній час, тобто, на час звернення з заявою про призначення грошової допомоги був працевлаштованою особою.

Таким чином, вищезазначеним Порядком не заборонено звертатись позивачу з заявою про призначення адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам, після того, як вона вже отримувала її, та підстав для відмови у призначені такої допомоги вже не має, якщо така особа працевлаштувалася.

Згідно зі статтею 22 Конституції України, закріплені нею права і свободи не є вичерпними, гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законодавчих актів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов`язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави.

Так, Конституційний суд України у своєму Рішенні N 8-рп/2005 від 11 жовтня 2005 року (справа про рівень пенсії і щомісячного довічного грошового утримання) зазначив, що пільги, компенсації, гарантії є видом соціальної допомоги і необхідною складовою конституційного права на достатній життєвий рівень, тому звуження змісту та обсягу цього права шляхом прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів за статтею 22 Конституції України не допускається.

На підставі викладеного, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог.

Стосовно посилання апелянта на те, що позивач просив суд зобов`язати відповідача призначити та виплатити щомісячну адресну допомогу позивачу, починаючи з 12.10.2018, проте, суд першої інстанції в порушення вимог процесуального права задовольняючи позовні вимоги шляхом визнання протиправної бездіяльності відповідача та зобов`язання відповідача здійснити перерахунок призначеної на сім`ю щомісячної адресної допомоги на підставі заяви уповноваженого члена родини ОСОБА_1 від 12.10.2018, безпідставно вийшов за межі позовних вимог, а саме позивач визначив в позові про визнання протиправною відмову відповідача, зобов`язання відповідача призначити та виплатити щомісячну адресну допомогу позивачу, починаючи з 12.10.2018, суд зазначає наступне.

Завданням адміністративного судочинства є перевірка правомірності дій суб`єкта владних повноважень, відповідності його рішень критеріям, які пред`являються до рішень суб`єктів владних повноважень та закріплені в частині 2 статті 2 КАС України

Відповідно до положень частини 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Отже, у разі помилкового обрання позивачем неналежного способу захисту порушеного права чи неналежного формулювання позовних вимог, адміністративні суди мають право на підставі частини 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України вийти за межі позовних вимог та застосувати той спосіб захисту порушеного права позивача, який відповідає фактичним обставинам справи і відновлює порушене право особи.

Верховний Суд України у постанові від 24 листопада 2015 року по справі № П/800/259/15 (21-3538а15) зазначив, що сама по собі бездіяльність - це триваюча пасивна поведінка суб`єкта, яка виражається у формі невчинення дії (дій), яку він зобов`язаний був і міг вчинити. Тобто бездіяльність не має чітко окреслених часових меж, а саме явище бездіяльності є триваючим (реєстраційний № рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень 54398764).

Як зазначалось за положенням Порядку № 505, право позивача, як внутрішньо переміщеної особи яка стоїть на обліку в структурних підрозділах з питань соціального захисту населення отримати грошову допомогу на себе та членів сім`ї, з дня звернення з заявою за її призначенням.

Матеріали справи свідчать, що позивач в останнє з відповідною заявою щодо отримання допомоги на сімю, як внутрішньо переміщеній особі, звернувся 12.10.2018.

За результатами розгляду якої відповідачем і було прийнято спірні рішення від 21.01.2019 про призначення допомоги на сімю на період з 18.10.2018 по 17.04.2019, без призначення позивачу допомоги.

Відповідач діяв не на підставі та не у спосіб, що передбачені законодавством та Порядком № 505, без дотримання вимог ч. 2 ст. 2 КАС України, що свідчить про допущення відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, протиправної бездіяльності стосовно розгляду поданої позивачем заяви.

Відтак, суд, з врахуванням вищенаведених положень Порядку №505, дійшов до вірного висновку щодо визнання протиправної бездіяльності відповідача та зобов`язання відповідача здійснити перерахунок призначеної на сім`ю щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг на підставі заяви уповноваженого члена родини ОСОБА_1 від 12.10.2018.

Стаття 316 КАС України передбачає, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції вірно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому при таких обставинах апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Керуючись статями 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення Дружківської міської ради на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 07 травня 2019 р. у справі № 200/4103/19-а - залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 07 травня 2019 р. у справі № 200/4103/19-а - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дня прийняття та не підлягає касаційному оскарженню до Верховного Суду, крім випадків, встановлених п.2 ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повне судове рішення складено та підписано колегією суддів 23 липня 2019 року.

Головуючий суддя Е.Г. Казначеєв

Судді А.А. Блохін

І.Д. Компанієць