Справа № 280/1874/19
Суддя: Татаринов Дмитро Вікторович
Дата ухвалення: 2019-07-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

17 липня 2019 року о/об 13 год. 07 хв.Справа № 280/1874/19 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Татаринова Д.В., за участю секретаря судового засідання Малой Т.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1, (АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1)

до Виконавчого комітету Запорізької міської ради (69105, м.Запоріжжя, пр.Соборний, буд.206, )

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача Департамент архітектури та містобудування Запорізької міської ради (69037, м.Запоріжжя, вул.Зелінського, буд.3, )

про визнання протиправним та скасування рішення та зобов'язання вчинити певні дії

за участі:

позивача - ОСОБА_1

(особа посвідчується паспортом серія НОМЕР_2)

представника позивача - ОСОБА_2

(діє на підставі ордеру серія ДН № 003636)

представника відповідача - Кудря Т.А.

(діє на підставі довіреності №01/03-20/01921 від 21.06.2019 року)

представника третьої особи - Кудря Т.А.

(діє на підставі довіреності № 0877/19 від 24.06.2019 року)

ВСТАНОВИВ:

23 квітня 2019 року до Запорізького окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 (далі за текстом - позивач або ОСОБА_1) до Виконавчого комітету Запорізької міської ради (далі за текстом - відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача Департамент архітектури та містобудування Запорізької міської ради (далі за текстом - третя особа), відповідно до якого позивач просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Виконавчого комітету Запорізької міської ради №54/2 від 25 лютого 2019 року «Про розгляд заяви ОСОБА_1 щодо переведення дачного (садового) будинку у жилий будинок»;

- зобов'язати Виконавчий комітет Запорізької міської ради прийняти рішення про переведення садового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 у житловий у відповідності до положень «Порядку переведення дачних і садових будинків, що відповідають державним будівельним нормам, у жилі будинки», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №321 від 29 квітня 2015 року.

Ухвалою суду 25 квітня 2019 року зазначену позовну заяву було залишено без руху, в зв'язку з невідповідністю позовної заяви вимогам КАС України та позивачеві був наданий строк для усунення недоліків.

Ухвалою суду від 20 травня 2019 року провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, а перше судове засідання призначено 20 червня 2019 року.

20 червня 2019 року, за клопотанням представника позивача відкладено розгляд справи на 02 липня 2019 року. Перерва у розгляді справи оголошено до 17 липня 2019 року.

17 липня 2019 року, в судовому засіданні, сторонам проголошено вступну та резолютивну частини рішення, повідомлено про час його виготовлення у повному обсязі.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач та її представник зазначили, що 13 грудня 2018 року ОСОБА_1 звернулася з заявою до Виконавчого комітету Запорізької міської ради про переведення садового будинку АДРЕСА_2 у жилий будинок.

25 лютого 2019 року рішенням №54/2 Виконавчого комітету Запорізької міської ради позивачу відмовлено у переведенні садового будинку у жилий.

Позивач вважає спірне рішення протиправним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки вона виконала усі умови у відповідності до «Порядку переведення дачних і садових будинків, що відповідають державним будівельним нормам, у жилі будинки», а доводи, викладені у рішенні Виконавчого комітету Запорізької міської ради є надуманими і не ґрунтуються на нормативно правових актах.

В судовому засіданні позивач, представник позивача надали пояснення та просили суд позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Представником відповідача надано до суду відзив на позовну заяву та надано пояснення в судовому засіданні. Представником зазначено, що відповідач діяв у відповідності до «Порядку переведення дачних і садових будинків, що відповідають державним будівельним нормам, у жилі будинки». При прийнятті спірного рішення враховано матеріали генерального плану міста Запоріжжя та вимоги Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», Земельного кодексу України. Представник відповідача просила суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Пояснення представника третьої особи відповідають обґрунтуванням наведеним представником відповідача у відзиві на позовну заяву. Позовну заяву вважає необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

Суд, оцінивши повідомлені представниками сторін обставини та наявні у справі докази у їх сукупності, встановив наявність достатніх підстав для прийняття законного та обґрунтованого рішення.

Надаючи правову оцінку вимогам позивача, суд виходить з наступного.

13 грудня 2018 року ОСОБА_1 звернулась до Виконавчого комітету Запорізької міської ради з заявою про переведення садового будинку у житловий будинок.

За результатами розгляду поданої заяви відповідачем прийнято рішення № 54/2 від 25 лютого 2019 про відмову в переведені садового будинку № АДРЕСА_2.

Підставами відмови визначено: невідповідності розташування житлового будинку вимогам п. 14.2.5. ДБН Б.2.2- 12:2018 «Планування і забудова територій», яким встановлено заборону на розміщення будинків в межах санітарно-захисних зон; невідповідності розташування житлового будинку вимогам містобудівної документації: генеральному плану м. Запоріжжя, затвердженому рішенням Запорізької міської ради від 15 вересня 2004 року №4 зі змінами, затвердженими рішенням Запорізької міської ради від 27 вересня 2017 року №31, відповідно до якого, це територія дачних і садівницьких товариств.

Позивач не погоджуючись з прийнятим рішенням звернулась до суду.

Постановою Кабінету Міністрів України № 321 від 29 квітня 2015 року затверджено «Порядок переведення дачних і садових будинків, що відповідають державним будівельним нормам, у жилі будинки» (надалі - Порядок № 321).

Позивачем наведено, що при подані заяви, на виконання вимог пункту 3 Порядку 321, надано до відповідача: нотаріально посвідчену копію свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 15 лютого 2016 року, індексний номер 53235163; звіт про проведення технічного огляду дачного (садового) будинку від 02 травня 2018 року, виконаний експертом Рудюк В.В. (кваліфікаційний сертифікат серія АЕ№ 003345).

Представник відповідача, в судовому засіданні, стосовно належного виконання позивачем пункту 3 Порядку 321 не заперечив.

Відповідно до пункту 4 Порядку 321 за результатами розгляду заяви та доданих до неї документів уповноважений орган протягом місяця з дня їх надходження приймає рішення про переведення дачного чи садового будинку у жилий будинок або про відмову в такому переведенні.

Прийняття рішення про відмову в переведенні дачного чи садового будинку у жилий будинок допускається за наявності хоча б однієї з таких підстав: неподання документів, зазначених у пункті 3 цього Порядку; виявлення в поданих документах недостовірних відомостей; встановлення невідповідності дачного чи садового будинку вимогам державних будівельних норм, що зазначені у розділі І (обовязковий) результатів технічного огляду звіту про проведення технічного огляду дачного чи садового будинку (додаток 2).

Представником позивача зазначено, що ОСОБА_1 виконано вимоги Порядку № 321, підстави викладені у спірному рішенні відповідача є надуманими та не відповідають наведеному Порядку.

Суд не може погодитись з висловленою позицією позивача, оскільки Порядок № 321 визначає тільки механізм переведення дачних і садових будинків, що відповідають державним будівельним нормам, у жилі будинки. На думку суду при вирішені цього питання необхідно також дотримуватись вимог інших нормативно - правових актів, що також регулюють ці правовідносини.

Представником відповідача наголошено, що у зв'язку з прийнятим на державному рівні рішенням про перспективу розвитку гранітного Мокрянського кар'єру, на підставі гірничого відводу від 21 січня 2013 року №2443, спеціального дозволу на користування надрами від 31 серпня 1998 року №1539, «Проект розробки Правобережної ділянки Мокрянського родовища гранітів» розробником генерального плану внесено зміни до генерального плану м. Запоріжжя, затверджені рішенням Запорізької міської ради № 31 від 27 вересня 2017 року та змінено межі території гранітного Мокрянського кар'єру для розташування промислового майданчика підприємства і діючого кар'єру, ділянки для розширення кар'єру, ділянки для розташування відвалу розкривних порід. У зв'язку з цим, змінено містобудівні обмеження від його впливу.

Згідно з пунктом 4.10 Державних будівельних норм ДБН 360-92** «Містобудування. Планування та забудова міських та сільських поселень». Санітарно-захисні зони підприємств визначаються, в залежності від класу шкідливості.

Відповідно до матеріалів генерального плану міста Запоріжжя, з урахуванням внесених змін, то ОГСК «Нерудник», розташований в санітарно-захисній зоні промислових підприємств.

Судом досліджено надані представником відповідача витяги з генерального плану міста Запоріжжя та надані представником позивача графічні матеріали щодо розташування земельної ділянки, на якій розташований дачний (садовий) будинок позивача. Визначено його знаходження в межах санітарно - захисної зони.

Частиною 1 статті 114 Земельного кодексу України визначено, що санітарно-захисні зони створюються навколо об'єктів, які є джерелами виділення шкідливих речовин, запахів, підвищених рівнів шуму, вібрації, ультразвукових і електромагнітних хвиль, електронних полів, іонізуючих випромінювань тощо, з метою відокремлення таких об'єктів від територій житлової забудови.

На підставі частини 2 статті 114 Земельного кодексу України, передбачено, що у межах санітарно-захисних зон забороняється будівництво житлових об'єктів, об'єктів соціальної інфраструктури та інших об'єктів, пов'язаних з постійним перебуванням людей.

Тобто, на території санітарно - захисних зон неможливе наявність житлових забудов пов'язаних з постійним перебуванням людей.

За ієрархією нормативно - правових актів відповідачем при прийняті рішення правильно прийнято до уваги вимоги Земельного кодексу України.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, перевіряє чи прийнято такі рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно частини 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, з урахуванням вище викладеного, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд оцінивши докази, які є у справі, в їх сукупності дійшов висновку, що відповідач діяв відповідно до частини 2 статті 2 КАС України, вважає, що позовні вимоги є не доведеними, не обґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 5, 9, 72, 77, 243-246, 255, 262 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1, (АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) до Виконавчого комітету Запорізької міської ради (69105, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд.206, ) третя особа Департамент архітектури та містобудування Запорізької міської ради (69037, м. Запоріжжя, вул. Зелінського, буд.3, ) про визнання протиправним та скасування рішення та зобов'язання вчинити певні дії, - відмовити повністю.

Відповідно до статті 255 КАС України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини 1 статті 295 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 Перехідних положень КАС України рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги, з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Рішення складено у повному обсязі та підписано 22 липня 2019 року.

Суддя Д.В. Татаринов