Справа № 521/19815/18
Суддя: Джабурія О.В.
Дата ухвалення: 2019-07-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 липня 2019 р.м.ОдесаСправа № 521/19815/18
Головуючий в 1 інстанції: Поліщук І.О.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Джабурія О.В.

суддів - Вербицької Н.В.

- Кравченка К.В.

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 03 червня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Одеської митниці ДФС про скасування постанови у справі про порушення митних правил №1787/50000/18 від 07.11.2018 року,

ПОЗОВНІ ВИМОГИ ТА

НАСЛІДКИ ВИРІШЕННЯ ПОЗОВУ СУДОМ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Одеської митниці ДФС про скасування постанови у справі про порушення митних правил №1787/50000/18 від 07.11.2018 року, в якій просив суд скасувати постанову №1787/50000/18 від 07.11.2018 року та закрити провадження у адміністративній справі.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 07.07.2018 року відносно нього старшим державним інспектором відділу митного оформлення № 1 митного поста «Кучурган» Одеської митниці ДФС ОСОБА_2 складено протокол про порушення митних правил, передбачене ст. 485 Митного кодексу України, якому присвоєно номер 1787/50000/18. 0

02.11.2018 року позивач надав до митниці письмові пояснення, у яких повідомив обставини щодо протоколу про порушення митних правил, доводи своєї невинуватості, та просив посадову особу, яка буде розглядати справу, не притягувати його до адміністративної відповідальності.

Однак, 07.11.2018 року заступником начальника Одеської митниці ДФС Передерій В.В. було винесено постанову в справі про порушення митних правил №1787/50000/18, згідно з якою на позивача накладено штраф у розмірі 2 115 393 грн. 54 коп.

Позивач вважає, що незаконність постанови про порушення митних правил випливає з наступного.

Автомобіль, який позивач вивозив з митної території України, не відповідає нормам ЄВРО 5, оскільки був виготовлений до 2010 року, тобто його неможливо офіційно ввезти та розмитнити у режимі імпорту. Як наслідок, відсутня база оподаткування, з якої можна розрахувати митні платежі.

На вказані обставини працівник митниці при складанні протоколу уваги не звернув, що призвело до невірного встановлення обставин та їх кваліфікації. Даний висновок стосовно відсутності бази оподаткування митними платежами підтверджується також положеннями статей 49 та 50 Митного кодексу.

Таким чином, позивач вважає, що Митний кодекс України не передбачає використовувати відомості про митну вартість товарів з метою складання протоколу про порушення митних правил. Питання, яким чином була розрахована сума несплачених митних платежів, залишається відкритим.

Також позивач вказував на те, що як вбачається з протоколу про порушення митних правил, автомобіль марки «Land Rover Range Rover Sport», щодо якого надано пільги при переміщенні через кордон, був ввезений на митну територію України 17.05.2018 року в режимі «тимчасове ввезення» нерезидентом громадянином ОСОБА_3 Evgeni в режимі тимчасового ввезення до 1 року з метою особистого користування, який взяв на себе обов`язки щодо дотримання правил режиму тимчасового ввезення.

Позивач нібито не знав, і не повинен був знати в якому режимі було ввезено транспортний засіб і чи були на нього отримані будь-які митні пільги, так само не знав і про те, хто ввіз на митну територію України вищевказаний транспортний засіб.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 03.06.2019 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, просить скасувати рішення від 03.06.2019 р. та ухвалити нове рішення, яким скасувати постанову Одеської митниці ДФС у справі про порушення митних правил від 07.11.2018 р. № 1787/50000/18 та закрити провадження в адміністративній справі.

Вимоги апеляційної скарги мотивовані тим, що оскільки ОСОБА_1 не є декларантом відповідного транспортного засобу та особою відповідальною за дотримання режиму тимчасового ввезення, а також не є платником митних платежів при його ввезенні на територію України на вказаних умовах, то він не є суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 485 МК України та не може нести адміністративну відповідальність за вказане правопорушення.

Також апелянт зазначив, що він керував зазначеним автомобілем на підставі довіреності, власником автомобілю є ЗАТ «Фінбалт», країна реєстрації Республіка Литва.

Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 17.07.2019 р. вирішено продовжити розгляд справи в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_4 не підлягає задоволенню з наступних підстав.

КОЛЕГІЯ СУДДІВ ВСТАНОВИЛА

07.07.2018 р. о 14:00 год. в зону митного контролю міжнародного автомобільного пункту пропуску «Кучурган Первомайськ» відділу митного оформлення № 1 митного поста «Кучурган» Одеської митниці ДФС в напрямку з України до Молдови в`їхав легковий автомобіль марки «Land Rover Range Rover Sport», реєстраційний номер НАК148, кузов № НОМЕР_1 (країна реєстрації Республіка Литва) під керуванням громадянина України ОСОБА_5 .

Для проходження митного контролю та митного оформлення ОСОБА_4 надав наступні документи: паспорт громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_2 , виданий 28.01.2016 р., свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_3 від 31.10.2017 р., доручення на право керування транспортним засобом б/н від 05.07.2018 р.

Під час проведення перевірки із застосуванням інформації, яка міститься в журналі обліку транспортних засобів «Облік транспортних засобів в пунктах пропуску для автомобільного сполучення» Єдиної інформаційної автоматизованої системи Держмитслужби України було встановлено, що 17.05.2018 р. зазначений автомобіль було ввезено на митну територію України в зоні діяльності відділу митного оформлення № 2 митного поста «Аккерман» пункту пропуску «Маяки-Удобне-Паланка» Одеської митниці ДФС по «зеленому коридору», в режимі «тимчасове ввезення до 1 року», з метою особистого користування громадянином ОСОБА_6 Gendler.

Тобто, громадянином-нерезидентом Gendler Evgeni було ввезено автомобіль в режимі «тимчасове ввезення до 1 року» із звільненням від сплати митних платежів. При цьому, позивач ОСОБА_5 не ввозив цей автомобіль на митну територію України, але в подальшому саме він користувався вказаним транспортним засобом, стосовно якого було надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв`язку з якими було надано такі пільги.

За таких обставин, 07.11.2018 р. заступником начальника Одеської митниці ДФС Передерій В.В., розглянувши матеріали справи про порушення митних правил, розпочатої 07.11.2018 р. за ознаками вчинення громадянином України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Москва, Росія, без присутності останнього винесено постанову у справі про порушення митних правил №1787/50000/18.

Під час провадження у справі про порушення митних правил було проведено експертну оцінку вартості наведеного транспортного засобу, згідно якої, з посиланням на номер кузова, встановлено що на підставі висновку судового експерта ФОП « ОСОБА_7 » (свідоцтво МЮ України № 67 від 18.10.2017) № 23/18 від 07.09.2018 вартість транспортного засобу «Land Rover Range Rover Sport», реєстраційний номер НАК148, кузов № НОМЕР_1 (країна реєстрації Республіка Литва), складає 247 477,02 грн.

На підставі вказаного експертного висновку відділом митного оформлення № 1 м/п «Одеса-спеціалізований» Одеської митниці ДФС були встановлені митні платежі, які повинні бути сплачені у разі невиконання умов тимчасового ввезення зазначеного автомобіля, що склали 705 131,18 грн.

Наведеною постановою про порушення митних правил від 07.11.2018 р. ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ст. 485 Митного кодексу України, а також накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів, що складає 2 115 393,54 грн.

Вимогами ч. 1 ст. 2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Керуючись положеннями вищевказаних законів, Кодексом та контекстом Конституції України можна зробити висновок, що однією з найважливіших тенденцій розвитку сучасного законодавства України є розширення сфери судового захисту, в тому числі судового контролю за правомірністю і обґрунтованістю рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Тимчасове ввезення громадянами-нерезидентами на митну територію України транспортних засобів особистого користування дозволяється на строк до одного року. Цей строк може бути продовжено органами доходів і зборів з урахуванням обставин непереборної сили та особистих обставин громадян, які ввезли такі транспортні засоби, за умови документального підтвердження цих обставин, але не більш як на 60 днів.

Положеннями ст. 485 Митного кодексу України передбачена відповідальність за дії, спрямовані на неправомірне звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру, а також інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів.

Так, зазначення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою органу доходів і зборів документів, що містять такі відомості, або несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв`язку з якими було надано такі пільги, -тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів.

Апелянт вважає, що оскільки він не є декларантом транспортного засобу, не є особою відповідальною за дотримання режиму тимчасового ввезення, не є платником митних платежів при його ввезенні на територію України, то він не є суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 85 МК України.

Проте, колегія суддів не може погодитися з такими доводами апелянта, виходячи з наступного.

Судом встановлено та не заперечується сторонами, що саме ОСОБА_5 особисто використовував вказаний автомобіль, зокрема намагався виїхати на ньому до Республіки Молдова.

При цьому, відповідно до вимог ч. 4 ст. 380 МК України тимчасово ввезені транспортні засоби особистого користування можуть використовуватися на митній території України виключно громадянами, які ввезли їх в Україну для їх особистих потреб, не можуть використовуватися для цілей підприємницької діяльності в Україні, бути розкомплектовані, а також відчужені чи передані у володіння, користування або розпорядження.

Таким чином, лише громадянин Gendler Evgeni мав право використовувати вказаний транспортний засіб на митній території України, ОСОБА_5 такого права у жодному разі не мав, оскільки не ввозив автомобіль на митну територію України.

У зв`язку із наведеним хибними також є доводи апелянта стосовно користування ним зазначеним транспортним засобом на підставі довіреності, оскільки, як вже було зазначено, лише громадянин Gendler Evgeni мав право особистого використання цього автомобілю, при цьому не мав права передавати його у користування іншим особам.

Посилання апелянта на положення ст. 7 Додатку С Конвенції про тимчасове ввезення (м. Стамбул, 1990 рік) колегія суддів вважає помилковим, виходячи з наступного.

Згідно до ст. 7 Додатку С Конвенції транспортні засоби комерційного використання можуть використовуватись третіми особами, які мають належний дозвіл користувача права на тимчасове ввезення і які здійснюють свою діяльність на користь останнього, навіть якщо вони зареєстровані або постійно проживають на території тимчасового ввезення. Транспортні засоби приватного використання можуть використовуватись третіми особами, які мають належний дозвіл користувача права на тимчасове ввезення. Кожна Договірна Сторона може дозволити таке використання особою яка постійно проживає на її території, зокрема якщо вона використовує його від імені і згідно з інструкціями користувача права на тимчасове ввезення.

Однак, під час складання протоколу про порушення митних правил та розгляду справи, позивачем не було надано відповідних документальних підстав на підтвердження того, що вказаним автомобілем ОСОБА_5 користувався на умовах тимчасового ввезення в порядку, передбаченому Конвенцією про тимчасове ввезення. Відсутні такі документи і в матеріалах даної адміністративної справи.

В даному випадку має місце використання транспортного засобу іншою особою, ніж тою, якою такий транспортний засіб ввезено, що, в свою чергу, є використанням товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв`язку з якими було надано такі пільги. Відповідальність за таке використання передбачена статтею 485 МК України.

Таким чином, автомобіль «Land Rover Range Rover Sport», реєстраційний номер НАК148, кузов № НОМЕР_1 (країна реєстрації Республіка Литва), не використовувався для платного перевезення осіб або промислового чи комерційного платного або безоплатного перевезення товарів, був ввезений на митну територію України по «зеленому коридору» як транспортний засіб особистого користування, тобто не мав статусу транспортного засобу комерційного призначення (використання), у зв`язку з чим були застосовані норми ст. 380 МК України. В свою чергу ОСОБА_5 неправомірно, без відповідного дозволу органу доходів і зборів, користувався вказаним автомобілем, який був тимчасово ввезений на митну територію України та знаходиться під митним контролем, митне оформлення якого не завершено.

Зважаючи на викладене, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції щодо правомірності притягнення ОСОБА_5 до адміністративної відповідальності відповідно до положень ст. 485 МК України, оскільки позивач здійснював використання товару (автомобілю «Land Rover Range Rover Sport», реєстраційний номер НАК148, кузов № НОМЕР_1 (країна реєстрації Республіка Литва), щодо якого при ввезенні надано пільги стосовно сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв`язку з якими було надано такі пільги, чим вчинив протиправні дії, спрямовані на ухилення від митних платежів, за що передбачена відповідальність згідно ст. 485 МК України.

Для визначення суми митних платежів, які повинні бути сплачені у разі невиконання умов тимчасового ввезення спірного автомобілю, було проведено його експертну оцінку, відповідно до якої на підставі висновку судового експерта (свідоцтво МЮ України № 67 від 18.10.2017) № 23/18 від 07.09.2018 р. вартість транспортного засобу «Land Rover Range Rover Sport», реєстраційний номер НАК148, кузов № НОМЕР_1 (країна реєстрації Республіка Литва) складає 247 477,02 грн.

З метою забезпечення дотримання наказу ДВС України від 09.07.2015 № 484 та положень, якими затверджені функціональні повноваження посадових осіб структурних підрозділів митниці та забезпечення виконання функцій з питань, віднесених до компетенції структурних підрозділів митниці, відповідно до службової записки управління адміністрування митних платежів та митно-тарифного регулювання від 07.08.2015 № 1827/15-70-25 обчислення належних до сплати митних платежів здійснюється безпосередньо посадовими особами митного поста.

Відповідно до Положень про митні пости, до основних завдань та функцій митних постів Одеської митниці ДФС серед іншого відносяться: справляння митних платежів, контроль правильності обчислення, своєчасності та повноти їх сплати, застосування заходів щодо їх примусового стягнення у межах повноважень, визначених МК України, ПК України, а також іншими актами законодавства України; контроль правильності визначення митної вартості товарів.

На підставі наведеного експертного висновку відділом митного оформлення № 1 м/п «Одеса-спеціалізований» Одеської митниці ДФС були встановлені митні платежі, які повинні бути сплачені у разі невиконання умов тимчасового ввезення спірного автомобілю, які склали 705 131,18 грн.

Посилання ОСОБА_5 у позовній заяві на відсутність бази оподаткування, з якої можливо розрахувати митні платежі, оскільки спірний автомобіль не відповідає нормам Євро-5 та його неможливо офіційно ввезти та розмитнити в режимі імпорту, колегія суддів вважає хибними, оскільки нормативними актами, на підставі яких проводиться розрахунок платежів (ЗУ «Про митний тариф України», ЗУ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи», ЗУ «Про податок на додану вартість») не встановлено жодних обмежень щодо неможливості визначення ввізного мита, акцизного збору або податку на додану вартість автомобілю, що не відповідає екологічному стандарту Євро-4 чи Євро-5. Тобто, чинним законодавством України не встановлено жодних обмежень чи заборон на розрахунок митних платежів, що підлягають сплаті при ввезенні автомобіля на митну територію України.

Таким чином, на підставі вищенаведених обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову ОСОБА_5 .

За таких обставин колегія суддів вважає наведені висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам ст.ст. 2, 7, 8, 9, 10, 73, 74, 77 КАС України та не приймає доводи, наведені в апеляційних скаргах про те, що судове рішення підлягає скасуванню.

Відповідно до вимог ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, а в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Отже, в адміністративному процесі, як виняток із загального правила, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень встановлена презумпція його винуватості. Презумпція винуватості покладає на суб`єкта владних повноважень обов`язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів. Відповідачі, які є суб`єктами владних повноважень, свою позицію суду доказали та обґрунтували її.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень норм матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 308; 311; 315; 316; 321; 322; 325 КАС України, суд апеляційної інстанції, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 03 червня 2019 року без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Головуючий суддя Джабурія О.В.
Судді Кравченко К.В. Вербицька Н. В.