Справа № 420/6459/18
Суддя: Градовський Ю.М.
Дата ухвалення: 2019-07-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 липня 2019 р.м.ОдесаСправа № 420/6459/18
Головуючий в 1 інстанції: Харченко Ю. В.
Судова колегія П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого: Градовського Ю.М.

суддів: Крусяна А.В.,

Яковлєва О.В.

при секретарі: Шатан В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 26 березня 2019р. по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, третя особа: Відділ примусового виконання рішень про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А:
У грудні 2018р. ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до ГУ ПФУ в Одеській області, третя особа: Відділ примусового виконання рішень, в якому з урахуванням уточнень (від 20.12.2018р. вхід.№39999/18), просив:

- визнати протиправними дії ГУ ПФУ в Одеській області щодо виконання перерахунку (за рішенням суду) основного розміру пенсії ОСОБА_1 як 90% (замість 80%) від суми грошового забезпечення, на підставі довідки №21158 від 1.04.2013р., відкликаної з ГУ ПФУ ще 16.05.2017р.;

- зобов`язати ГУ ПФУ в Одеській області провести перерахунок та здійснити виплату ОСОБА_1 основного розміру пенсії як 90% від 6 814,5грн. суми грошового забезпечення на підставі уточненої довідки ООВК №20705 від 12.06.2012р.;

- зобов`язати ГУ ПФУ в Одеській області виплатити ОСОБА_1 різницю між нарахованою та отриманою пенсією за період з 28.05.2016р. по 1.01.2018р.

В обґрунтування своїх вимог позивачем зазначено, що постановою Приморського районного суду м.Одеси від 9.03.2017р., яку залишено без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 7.06.2017р. по справі №522/22925/16-а, адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Позивач зазначає, що вказане судове рішення ГУ ПФУ в Одеській області не виконане у повному обсязі, оскільки при перерахунку пенсії необхідно було використовувати довідку ООВК №20705 від 12.06.2012р., станом на 1.04.2012р., якою визначено суму грошового забезпечення в розмірі 6 814,5грн. з посадового окладу 2 070грн..

Крім того, позивач пояснює, що основною метою поданого адміністративного позову є встановлення факту невиконання пенсійним органом у повному обсязі постанови Приморського районного суду м.Одеси від 9.03.2017р. по справі за №522/22925/16-а, у зв`язку з чим він звернувся в суд із відповідним позовом.

Посилаючись на вказане просив позов задовольнити.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 26 березня 2019р. у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

В апеляційній скарзі апелянт просить рішення суду скасувати та прийняти нову постанову, якою адміністративний позов задовольнити в повному обсязі, посилаючись на порушення норм права.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, пояснення на неї, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення скарги, скасування рішення суду та прийняття по справі нового судового рішення про закриття провадження у даній справі, з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не вірно обрано захист свого порушеного права, оскільки по суті його позовні вимоги стосуються питання неналежного виконання судового рішення.

Проте, з таким висновком суду першої інстанції не може погодитись судова колегія, оскільки вказаного висновку суд дійшов без належного з`ясування обставин по справі, у зв`язку чим допустив невірне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

За правилами ст.242 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Судова колегія вважає, що вказані порушення норм права призвели до неправильного вирішення справи по суті, а тому апеляційний суд на підставі ст.319 КАС України, рішення суду скасовує та приймає по справі нову постанову про закриття провадження у справі, з наступних підстав.

Так, судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 28.06.2002р. ОСОБА_1 призначено пенсію у відповідності до ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» за вислугу 44р. в розмірі 90% від суми грошового забезпечення.

В подальшому, постановою Приморського районного суду м.Одеси від 8.09.2016р., яка залишена без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017р. по справі за№815/1024/16 адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано протиправними дії посадових осіб ГУПФ України в Одеській області щодо затвердження 24.09.2012р. розрахунку розміру пенсії з посадового окладу 1600грн.. Визнано протиправними дії посадових осіб ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо оформлення довідок за №21611 від 28.09.2012р., за №21160 від 13.02.2013р., за №21158 від 1.04.2013р. без зазначення у них назви відповідної посади військовослужбовця ЗСУ. Зобов`язано Одеський обласний військовий комісаріат відкликати з ГУПФ України в Одеській області довідки про грошове забезпечення ОСОБА_1 для перерахунку пенсії за №21611 від 28.09.2012р., за №21160 від 13.02.2013р., за №21158 від 1.04.2013р.. Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_2 внести в довідку про грошове забезпечення для перерахунку пенсії ОСОБА_1 за №20705 від 12.06.2012р. запис про назву відповідної посади, що прирівняна до посади «Перший заступник начальника Федерального спеціалізованого управління по будівництву в східних районах Російської Федерації при Державному комітету Російської Федерації з житлової та будівельної політики» - заступник начальника Головного управління. Зобов`язано ГУПФ України в Одеській області провести перерахунок та забезпечити виплату пенсії ОСОБА_1 з 1.04.2013р., розраховану на підставі грошового забезпечення, визначеного на підставі довідки Одеського обласного військового комісаріату за №20705 від 12.06.2012р. з посадового окладу 2070грн.. У задоволенні іншої частини позову, відмовлено.

Зокрема, в межах розгляду вказаної справи судом першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, встановлено, що ОСОБА_1 має право на пенсію у відповідності до ч.9 ст.43 ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», за «збереженою посадою» - перший заступник начальника Федерального спеціалізованого управління, яку займав з 22.03.1995р. по 21.04.1998р..

Також, судом першої інстанції встановлено, що постановою Приморського районного суду м.Одеси від 9.03.2017р., яка залишена без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 7.06.2017р., по справі за №522/22925/16-а, позовну заяву ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано протиправними дії посадових осіб ГУПФ України в Одеській області щодо не встановлення основного розміру пенсії ОСОБА_1 станом на 1.04.2012р.. Визнано протиправними дії посадових осіб ГУПФ України в Одеській області щодо розрахунку максимального розміру підвищення до пенсії без урахування основного розміру пенсії станом на 1.04.2012р.. Зобов`язано ГУПФ України в Одеській області провести перерахунок та здійснити виплату ОСОБА_1 пенсії з 28.05.2016р. з виплатою заборгованої частини. Присуджено до стягнення з ГУПФ України в Одеській області на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 551,2грн.. Звернуто до негайного виконання постанову в частині присудження виплати пенсії у межах суми стягнення за один місяць. У задоволенні вимоги щодо зобов`язання ГУПФ України в Одеській області виплатити заборговану частину пенсії з нарахуванням компенсації втрати частини доходів, відмовлено.

В межах розгляду вказаної справи судами першої та апеляційної інстанцій, серед іншого, встановлено, що оскільки пенсію ОСОБА_1 призначено до 1.10.2011р. (до набрання чинності ЗУ «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи»), дії ГУПФ України в Одеській області щодо обмеження розміру пенсії, та визначення її розміру як 80%, а не 90%, не відповідають вимогам законодавства та порушують право ОСОБА_1 на отримання належного йому розміру пенсії.

Окрім того, судом першої інстанції встановлено, що ухвалою Приморського районного суду м.Одеси від 16.08.2017р., яка залишена без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 14.11.2017р. по справі за №522/22925/16-а, відмовлено у задоволенні заяви ГУПФ України в Одеській області про роз`яснення судового рішення, та наголошено, що ОСОБА_1 отримує пенсію у відповідності до ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» у розмірі 90% від суми грошового забезпечення, та при перерахунку пенсії, здійсненого ГУПФ України в Одеській області 17.04.2014р. не враховано розмір грошового забезпечення, визначений у довідці від 1.04.2013р..

Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 25.09.2018р. у справі за №522/4235/18, апеляційну скаргу ВПВР УДВС ГТУЮ в Одеській області, задоволено частково. Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 22.06.2018р., змінено, виключивши з його мотивувальної частини висновок суду першої інстанції щодо правомірності проведеного ГУПФ України в Одеській області перерахунку пенсії ОСОБА_1 , та про повне виконання ГУПФ України в Одеській області рішення Приморського районного суду м.Одеси від 9.03.2017р., у справі за №522/22925/16-а.

Зокрема, в межах апеляційного провадження з розгляду апеляційної скарги ВПВР УДВС ГТУЮ в Одеській області судом апеляційної інстанції встановлено, що на виконання постанови Приморського районного суду м.Одеси від 9.03.2017р., яка залишена без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 7.06.2017р. по справі за №522/22925/16-а, 22.12.2017р. Приморським районним судом м.Одеси Андрухову Л.О. видано виконавчий лист щодо зобов`язання ГУПФ України в Одеській області провести перерахунок та здійснити виплату ОСОБА_1 пенсії з 28.05.2016р. з виплатою заборгованої частини, за наслідками розгляду якого ВПВР УДВС ГТУЮ в Одеській області винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №55555692. Водночас, приймаючи постанову про накладення штрафу ВП №55555692 від 21.02.2018р., державним виконавцем належним чином не виконано обов`язку щодо перевірки стану виконання судового рішення.

Позивач вважає, що ГУПФ України в Одеській області не виконано в повному обсязі постанову Приморського районного суду м.Одеси від 9.03.2017р., яка залишена без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 7.06.2017р., по справі за №522/22925/16-а.

Вказане і стало підставою для звернення ОСОБА_1 в суд із названим позовом.

Перевіряючи законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, судова колегія виходить з наступного.

Приписами ст.19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до ч.2 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного розгляду, що підставою для звернення ОСОБА_1 в суд із даним позовом стало не виконання в повному обсязі, на думку позивача, ГУПФ України в Одеській області постанови Приморського районного суду м.Одеси від 9.03.2017р. по справі за №522/22925/16-а щодо належного перерахунку пенсії.

Судова колегія звертає увагу на те, що усі процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень в адміністративній справі, врегульовано ст.370-391 розділу ІV «Процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень в адміністративних справах» КАС України, якими не передбачено можливості вирішення в порядку загального позовного провадження вимог особи-позивача, що випливають з обставин невиконання або неналежного виконання судового рішення відповідачем.

Приписами ч.1 ст.383 КАС України визначено, що особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Положеннями ч.6 ст.383 КАС України встановлено, що за відсутності обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень - відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи-позивача, суд залишає заяву без задоволення. За наявності підстав для задоволення заяви суд постановляє ухвалу в порядку, передбаченому ст.249 цього Кодексу.

Аналізуючи вищевикладене, апеляційний суд зазначає, що у даній справі між сторонами не виникло нового спору, а має місце продовження тих самих спірних правовідносин, які розглядалися судом у справі за №522/22925/16-а, проте вже на стадії його виконання.

Також, апеляційний суд звертає увагу на те, що вказані вище правові норми КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.

Наявність в КАС України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову.

Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому ст.382 КАС України, який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 7.05.2002р. у справі «Бурдов проти Росії» визначив, що у контексті ст.6 Конвенції виконання судового рішення, прийнятого будь-яким судом, має розглядатися як складова «судового розгляду».

На підставі викладеного, судова колегія зазначає, що в даному випадку, вимоги позивача слід розглядати не в порядку позовного провадження, а в порядку, визначеному ст.383 КАС України - в особливому порядку судового контролю, оскільки в позовній заяві йдеться про дії відповідача, вчинені в ході виконання судового рішення у справі за №522/22925/16-а.

Отже, апеляційний суд приходить до висновку, що спір у даній справі є тотожним спору у справі за №522/22925/16-а, виник між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, але на стадії виконання судового рішення.

Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції уваги на вказані обставини не звернув, належної оцінки не дав та дійшов помилкового висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

У відповідності до п.4 ч.1 ст.238 КАС України, суд закриває провадження у справі, якщо є такі, що набрали законної сили, постанова чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Згідно із ч.1 ст.319 КАС України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно ст.238, 240 цього Кодексу.

Виходячи з наведеного, судова колегія вважає за необхідним рішення суду першої інстанції скасувати, прийняти по справі нову постанову про закриття провадження у справі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.315,317,319,322,325 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 26 березня 2019р. - скасувати.

Прийняти по справі нову постанову, якою провадження за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, третя особа: Відділ примусового виконання рішень про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії, - закрити.

Постанова суду набирає законної сили з дати її проголошення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст судового рішення виготовлений 24 липня 2019р.

Головуючий: Ю.М. Градовський

Судді: А.В. Крусян

О.В. Яковлєв