Справа № 308/5566/19
Суддя: Лемак О. В.
Дата ухвалення: 2019-07-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 308/5566/19
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 липня 2019 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді Лемак О.В.,

за участю секретаря судового засідання Сухан Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгороді у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Управління державного архітектурного-будівельного контролю Ужгородської міської ради про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до Управління державного архітектурного-будівельного контролю Ужгородської міської ради про скасування постанови начальника управління ДАБК Ужгородської міської ради №41 від 10.05.2019 року про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за ч.1 ст.96 КУпАП у виді штрафу у розмірі 850 грн.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що постановою в справі про адміністративне правопорушення №41 від 10.05.2019 року його ОСОБА_1 було визнано винним у скоєнні правопорушення передбаченим ч.1 ст.96 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 850 грн.

Дану постанову вважає незаконною та такою, що підлягає скасуванню виходячи з наступного.

Вказує, що з постанови №41, посадовою особою, що розглядала протокол про адміністративне правопорушення встановлено, що влаштовано сходи з II поверху на мансардний, влаштовані мансардні вікна на даху, що вплинуло на зміну конфігурації даху, при огляді цих конструкції з`ясовано, що вони утеплені пінопластом, тобто передбачено майбутнє влаштування житлових або допоміжних приміщень. По першому поверху виявлені незначні відхилення на головному фасаді: влаштовано еркер замість частини галереї, тобто сама галерія зменшена за рахунок влаштування еркеру. Відповідно до проекту 1-го поверху передбачено влаштування майстерні з підйомними воротами, а на проекті головного фасаду, який погоджений головним архітектором м. Ужгород 01.10. 2001 року в місці розміщення майстерні зображено автомобіль, що передбачає собою або майстерню по ремонту авто, або гараж. Також встановлено, що кількість вікон окрім 1-го поверху (еркер), відповідає проектному рішенню, однак розміри вікон не відповідають проекту, що не впливає на несучу спроможність будинку, так як їх розміри менші, ніж запроектовані. Планування приміщень відповідає проектним. Виявлені відхилення від погодженого проекту є порушенням проектної документації на «Реконструкцію з надбудовою житлових та підсобних приміщень власної квартири» чим порушив вимоги п.12 Постанови КМУ №461 від 13.04.2011 року «Питання прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів», ч.Ю ст. 39 ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності», проектну документацію на «Реконструкцію з надбудовою житлових та підсобних приміщень власної квартири».

Зазначає, що дозвільні документи на проведення реконструкції були отримані ним 2001 року, а всі будівельні роботи завершені 2003 року. Більше того, неодноразово об`єкт містобудування щодо якого складений протокол та винесено постанову перевірявся комісійно працівниками Управління ДАБК, про що складені відповідні акти у 2018 році (копії актів додаються). Вказаними актами (зокрема актом №360) встановлено, що під час позапланової перевірки порушень не виявлено.

Отже, для притягнення мене до відповідальності начальник управління ДАБК п. ОСОБА_2 зобов`язана була встановити «час вчинення мною адміністративного правопорушення» передбаченого ч. 1 ст.96 КУПАП.

Вказує, що на час розгляду та винесення оскаржуваної постанови від 10.05.2019 року, пройшли строки накладення адміністративного стягнення передбаченого ст. 38 КУПАП. Отже, накладаючи адміністративне стягнення начальник Управління ДАБК діяла протиправно, оскільки у відповідності до п.7 ч.І ст. 247 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю, у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків передбачених законом.

На підставі наведеного просить суд постанову начальника управління ДАБК Ужгородської міської ради в справі про адміністративне правопорушення №41 від 10.05.2019 року про накладання адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 96 КУПАП у виді штрафу у розмірі 850,00 грн. скасувати, а справу про адміністративне правопорушення закрити на підставі п.1.ч.1 ст. 247 КУпАП.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 24.05.2019 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у адміністративній справі за вказаною позовною заявою, постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження.

Позивач в судове засідання не з`явився, однак від адвоката Дрюченко О. через канцелярію суду надійшла заява про розгляд справи без їхньої участі, позовні вимоги підтримують у повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, хоча про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд дійшов наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів справи, постановою начальника управління державного архітектурно-будівельного контролю Зотова О.С. №41 від 10.05.2019 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.96 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 850 гривень.

Вказана постанова була винесена на підставі акту №36 від 22.03.2019 року, протоколу про адміністративне правопорушення від 22.03.2019 року, припису про усунення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил від 22.03.2019 року, акту №63 від 26.04.2019 року, протоколу про адміністративне правопорушення від 26.04.2019 року, припису про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил від 26.04.2019 року.

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що замовником експлуатується об`єкт будівництва, який не прийнятий в експлуатацію. Влаштовано сходи з II поверху на мансардний, влаштовані мансардні вікна на даху, що вплинуло на зміну конфігурації даху, при огляді цих конструкції з`ясовано, що вони утеплені пінопластом, тобто передбачено майбутнє влаштування житлових або допоміжних приміщень. По першому поверху виявлені незначні відхилення на головному фасаді: влаштовано еркер замість частини галереї, тобто сама галерея зменшена за рахунок влаштування еркеру. Відповідно до проекту плану 1-го поверху передбачено влаштування майстерні з підйомними воротами, а на проекті головного фасаду, який погоджений головним архітектором м. Ужгород 01.10. 2001 року, в місці розміщення майстерні зображено автомобіль, що передбачає собою або майстерню по ремонту авто, або гараж. Також встановлено, що кількість вікон окрім 1-го поверху (еркер), відповідає проектному рішенню, однак розміри вікон не відповідають проекту, що не впливає на несучу спроможність будинку, так як їх розміри менші, ніж запроектовані. Планування приміщень відповідає проектним. Виявлені відхилення від погодженого проекту є порушенням проектної документації на «Реконструкцію з надбудовою житлових та підсобних приміщень власної квартири», чим порушено вимоги п.12 Постанови КМУ №461 від 13.04.2011 року «Питання прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів», ч.10, ст. 39 ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності», проектну документацію на «Реконструкцію з надбудовою житлових та підсобних приміщень власної квартири».

Відповідальність за вказані правопорушення, передбачена ч.1 ст.96, ч.9 ст.96 КУпАП

Частина 1 статті 96 КУпАП передбачає відповідальність за порушення вимог законодавства, будівельних норм, стандартів і правил та затверджених проектних рішень під час нового будівництва, реконструкції, реставрації, капітального ремонту об`єктів чи споруд.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положенням про Державну архітектурно-будівельну інспекцію України, затвердженим Указом Президента України від 8 квітня 2011 року N 439/2011, встановлено, що основними завданнями Держархбудінспекції України є реалізація державної політики з питань державного архітектурно-будівельного контролю, контролю у сфері житлово-комунального господарства, а саме:

- здійснення в межах своїх повноважень державного контролю за дотриманням законодавства, стандартів, нормативів, норм, порядків і правил із зазначених питань;

- виконання дозвільних та реєстраційних функцій у будівництві, ліцензування господарської діяльності, пов`язаної зі створенням об`єктів архітектури;

- внесення Міністерству регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України пропозицій щодо формування політики із відповідних питань.

Згідно з ч. 1, 3, 4 ст. 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» від 17.02.2011 року № 3038-VI, державний архітектурно-будівельний контроль - сукупність заходів, спрямованих на дотримання замовниками, проектувальниками, підрядниками та експертними організаціями вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт.

Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Орган державного архітектурно-будівельного контролю розглядає відповідно до закону справи про правопорушення у сфері містобудівної діяльності.

Посадові особи органів державного архітектурно-будівельного контролю під час перевірки мають право: 1) безперешкодного доступу до місць будівництва об`єктів та до об`єктів, що підлягають обов`язковому обстеженню; 2) складати протоколи про вчинення правопорушень, акти перевірок та накладати штрафи відповідно до закону; 3) видавати обов`язкові для виконання приписи щодо: а) усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил; б) зупинення підготовчих та будівельних робіт, які не відповідають вимогам законодавства, зокрема будівельних норм, містобудівним умовам та обмеженням, затвердженому проекту або будівельному паспорту забудови земельної ділянки, виконуються без повідомлення, реєстрації декларації про початок їх виконання або дозволу на виконання будівельних робіт.

Відповідно до пункту 7 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів № 553 від 23 травня 2011 року (далі - Порядок №553) позаплановою перевіркою вважається перевірка, яка не передбачена планом роботи інспекції.

Підставами для проведення позапланової перевірки є: подання суб`єктом містобудування письмової заяви про проведення перевірки об`єкта будівництва або будівельної продукції за його бажанням; необхідність проведення перевірки достовірності даних, наведених у повідомленні про початок виконання підготовчих робіт, повідомленні про початок виконання будівельних робіт, декларації про готовність об`єкта до експлуатації, протягом трьох місяців з дня подання зазначених документів; виявлення факту самочинного будівництва об`єкта; перевірка виконання суб`єктом містобудівної діяльності вимог приписів органів державного архітектурно-будівельного контролю; вимога головного інспектора будівельного нагляду Держархбудінспекції щодо проведення перевірки за наявності підстав, встановлених законом; звернення фізичних чи юридичних осіб про порушення суб`єктом містобудування вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності; вимога правоохоронних органів про проведення перевірки.

Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю зокрема, у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 цього Кодексу (п. 7 ч. 1 ст. 247).

У відповідності до ч. 1 ст. 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через два місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через два місяці з дня його виявлення, за винятком випадків, коли справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу підвідомчі суду (судді).

Верховний Суд України у Постанові № 21-433а13 (ЄДРСР № 38285951)зазначив:

Конституційний принцип незворотності дії законів, які погіршують становище особи, дає суду підстави для висновку про неможливість застосування санкцій за дії (бездіяльність), які на момент, коли вони мали місце, за попереднього правового регулювання не були правопорушенням.

В контексті хронології правового регулювання спірних відносин поняття «експлуатація не прийнятого в експлуатацію об`єкта» не може тлумачитись як триваюче правопорушення. Змістом цього правопорушення є невиконання обов`язку із введення в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта містобудування до початку його експлуатації. Суспільна небезпека такого правопорушення насамперед полягає не в недотриманні встановленого правопорядку, а в небезпеці, яка може мати місце в результаті відсутності контролю за безпечністю побудованого об`єкта містобудування з початку його використання.

Частина восьма статті 39 Закону № 3038-VI зі змінами, внесеними згідно із Законом України від 20 листопада 2012 року № 5496-VI, встановлює, що експлуатація закінчених будівництвом об`єктів, не прийнятих (якщо таке прийняття передбачено законодавством) в експлуатацію, забороняється.

Таким чином, логічним висновком має бути судження про те, що обов`язок введення об`єктів будівництва в експлуатацію, відповідальність за експлуатацію об`єктів, не введених в експлуатацію, можуть стосуватися лише тих суб`єктів, які після закінчення будівництва та початку використання, маючи відповідний обов`язок, не ввели об`єкти містобудування в експлуатацію, за що встановлена відповідна відповідальність.

Як вбачається з матеріалів справи, будівельні роботи закінчені у 2003 році, тобто з моменту вчинення правопорушення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 закінчились строки накладення адміністративного стягнення.

Із оскаржуваної постанови вбачається, що особа, яка приймала постанову, не зазначила, дату вчинення правопорушення або ж, якщо правопорушення є триваючим, не зазначено період триваючого правопорушення.

Крім, того, згідно наявного в матеріалах справи акту №360 від 27.11.2018 року складеного за результатами проведення планового (позапланового) заходу державного нагляду (контролю) щодо дотримання суб`єктами містобудування вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт, перевірено дотримання суб`єктами містобудування вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил на об`єкті по АДРЕСА_1 , встановлено, що під час перевірки порушень не виявлено.

Зазначені обставини свідчать про формальне прийняття посадовою особою, яка уповноважена приймати відповідні рішення про притягнення осіб до адміністративної відповідальності, постанови, без урахуванням всіх обставин справи.

Таким чином, посадова особа, притягнула позивача до відповідальності за відсутністю доказів вчинення ним правопорушень, оскільки не дослідила обставини справ в їх сукупності.

З урахуванням зазначеного, суд приходить до висновку, що органом, який прийняв постанову про накладення адміністративного стягнення №41 від 10 травня 2019 року відносно ОСОБА_1 , було допущено суттєві помилки.

В силу положень ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст. 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За приписами ч. ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч. 1ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є законними та обґрунтованими, а відтак позов є таким, що підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 245, 247, 251, 252, 254, 256, 268 КУпАП, ст.ст. 77, 241 - 244 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву - задовольнити

Скасувати постанову начальника управління ДАБК Ужгородської міської ради, в справі про адміністративне правопорушення №41 від 10.05.2019 року про накладання адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 96 КУпАП у виді штрафу у розмірі 850,00 грн., а справу про адміністративне правопорушення закрити на підставі п.1.ч.1 ст. 247 КУпАП.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Управління державного архітектурного-будівельного контролю Ужгородської міської ради, , місцезнаходження: м. Ужгород, пл. Поштова, 3.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Головуюча О.В. Лемак