Справа № 560/1725/19
Суддя: Михайлов О.О.
Дата ухвалення: 2019-07-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/1725/19
РІШЕННЯ

іменем України

22 липня 2019 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Михайлова О.О.

за участю:секретаря судового засідання Постовіт С.В. позивача - ОСОБА_1 представника Міністерства юстиції України - Демчук Н.В. представника Державної казначейської служби України - Орлова О.М.
розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Міністерства юстиції України , Держави Україна в особі Державної Казначейської служби України , Державної судової адміністрації України , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Ліквідаційна комісія Апеляційного суду Хмельницької області про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Держави Україна в особі Міністерства юстиції України, Держави Україна в особі Державної Казначейської служби України з позовною заявою, в якій просить суд: стягнути з Держави Україна за рахунок бюджетної програми 0501150 "Виконання рішень судів на користь суддів" на користь позивача заборгованість з виплати позивачеві щомісячного грошового утримання за період з 02.02.2009 по 31.12.2011 включно в розмірі 23 108 грн 30 коп., та компенсації за порушення строків його виплати станом на жовтень 2014 у розмірі 6 850 грн 68 коп., а всього 29 958 грн 98 коп.

Позивач підставою позову зазначає порушення відповідачами вимог Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати".

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що з 05.01.1993 працював суддею Хмельницького міського (міськрайонного) суду, а з 02.02.2009 по 03.10.2016 - суддею Апеляційного суду Хмельницької області. На підставі ст. 43 Закону України "Про статус суддів" від 15.12.1992 №2862-ХІІ, п. 1 Указу Президента України від 10.07.1995 №584/95 "Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів" та наказу голови Апеляційного суду Хмельницької області з 02.02.2009 позивачеві виплачувалося щомісячне грошове утримання, яке нараховувалося у процентному відношенні від місячної заробітної плати.

Позивач вказує, що на виконання рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 18.02.2014 у справі №822/247/14, яким Апеляційний суд Хмельницької області було зобов`язано перерахувати та виплатити позивачеві таку складову заробітної плати судді як надбавку за вислугу років у відповідності з положеннями ч. 4 ст. 44 Закону України "Про статус суддів" з 02.02.2009 по 31.12.2011 та компенсацію за несвоєчасну її виплату, Апеляційний суд Хмельницької області здійснив таких перерахунок та виплатив позивачеві перераховану заборгованість по заробітній платі так і компенсацію за її несвоєчасну виплату.

Позивач зазначає, що відповідачем проведено перерахунок заборгованості по щомісячному грошовому утриманню за період з лютого 2009 по грудень 2011 включно, однак станом на момент подання адміністративного позову не виплачено зазначену заборгованості та не виплачено компенсацію за порушення строків виплати заборгованості з щомісячного грошового утримання, що є порушенням вимог Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати".

Позивач вказує, що постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 14.12.2015 у справі №822/620/15 стягнуто з Апеляційного суду Хмельницької області на користь ОСОБА_1 25767 грн. 01 коп. заборгованості по щомісячному грошовому утриманню судді та 23398 грн. 12 коп. компенсації за порушення строків виплати заборгованості з щомісячного грошового утримання станом по вересень 2015 включно. Однак, постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 21.04.2016, яка залишена без змін постановою Верховного Суду від 19.09.2018, постанова Хмельницького окружного адміністративного суду від 14.12.2015 у справі №822/620/15 - скасована.

Позивач вважає, що з врахуванням правового висновку Верховного Суду, відповідальною за невиплату коштів є Держава Україна в особі Міністерства юстиції України, а тому звернувся з даним адміністративним позовом до суду.

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 10.06.2019 відкрито провадження в адміністративній справі, розгляд справи призначено за правилами загального позовного провадження. Вказаною ухвалою суд також залучив до участі у справі як треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: Ліквідаційну комісію Апеляційного суду Хмельницької області та Державну судову адміністрацію України. Також суд витребовував у Ліквідаційної комісії Апеляційного суду Хмельницької області довідку про заборгованість по довічному грошовому утриманню позивача за 2009 - 2011 роки.

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 24.06.2019 залучено до участі у справі за позовом ОСОБА_1 Державну судову адміністрацію України у якості співвідповідача.

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 24.06.2019 суд зобов`язав Ліквідаційну комісію Апеляційного суду Хмельницької області надати довідку про нарахування та виплату ОСОБА_1 на виконання рішення Хмельницького окружного адміністративного суду №822/247/14 від 18 лютого 2014 року надбавки за вислугу років з 2 лютого 2009 року по 31 грудня 2011 року та компенсацію за несвоєчасну її виплату.

Вказаною ухвалою суд також витребобував з Хмельницького окружного адміністративного суду належним чином засвідчені копії довідок Апеляційного суду Хмельницької області про заборгованість перед ОСОБА_1 , які було надано до матеріалів адміністративної справи №822/620/15.

Від Міністерства юстиції України 24.06.2019 надійшов відзив на позовну заяву у якому представник відповідача зазначає, що предметом спору у даній справі є стягнення заборгованості з виплати щомісячного грошового утримання судді за період з 02.02.2009 по 31.12.2011 включно в розмірі 23 108,30 (яка утворилась, як вважає позивач, у зв`язку із перерахунком заробітної плати за рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 18.02.2014 справа №822/247/14), та компенсації за порушення строків його сплати станом на жовтень 2014 у розмірі 6 850,68 грн, всього 29 958,01 грн.

Представник відповідача у поданому відзиві також вказує, що у зв`язку з тим, що позивач перебував у трудових відносинах із Апеляційним судом Хмельницької області та позовні вимоги стосуються виплат грошових утримань судді, а згідно норм матеріального права функції головного розпорядника бюджетних коштів, які виділяються на забезпечення діяльності судів виконує Державна судова адміністрація України, на думку представника відповідача, Держава Україна в особі Міністерства юстиції України не є належним відповідачем у даній справі. Представник відповідача просить в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити в повному обсязі.

Від в.о. голови ліквідаційної комісії Апеляційного суду Хмельницької області 12.07.2019 надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності представника, позовну заяву ОСОБА_1 просить залишити без розгляду.

Від Державної Казначейської служби України надійшов відзив на позовну заяву у якому представник відповідача зазначає, що відповідно до паспорту бюджетної програми 0501150 "Виконання рішень судів на користь суддів та працівників апаратів судів", затвердженого наказами ДСА України та Міністерства фінансів України, відповідальним за виконання бюджетної програми 0501150 є апарат Державної судової адміністрації України.

Представник відповідача також вказує, що Державна судова адміністрація України є органом у системі судової влади, який здійснює організаційне та фінансове забезпечення діяльності органів судової влади у межах повноважень, установлених законом. Пункт 35 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 №845 не передбачає виконання судових рішень щодо компенсації за порушення строків виплати щомісячного грошового утримання.

Представник відповідача також стверджує, що жодним законодавчим актом не передбачено відповідальність органів Державної казначейської служби України за дії інших юридичних осіб та Держави Україна в цілому, просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

Позивач в судовому засіданні позов підтримав, просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Представники Міністерства юстиції України та Державної Казначейської служби України в судовому засіданні проти позовних вимог ОСОБА_1 заперечували, з підстав викладених у відзивах на позовні заяви просили у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Справа розглянута в порядку загального позовного провадження.

Суд встановив наступні обставини справи.

Позивач з 05.01.1993 працював суддею Хмельницького міського (міськрайонного) суду, а з 02.02.2009 по 03.10.2016 - суддею Апеляційного суду Хмельницької області.

Як встановлено судом з довідки, яка була надана Апеляційним судом Хмельницької області до справи № 822/620/15, а також підтверджено постановою Верховного Суду від 19 вересня 2018 року у справі №822/620/15 (адміністративне провадження №К/9901/12627/18) станом на 24 листопада 2014 року сума заборгованості з виплати ОСОБА_1 щомісячного грошового утримання судді становить 23108,30 грн., сума компенсації за несвоєчасну виплату зазначеної заборгованості - 5467,87 грн.; всього - 28576,17 грн.

Згідно із ч. 1 ст. 2 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати", компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Відповідно до п.3 Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №159 від 21 лютого 2001 року, компенсації підлягають такі грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру: пенсії (з урахуванням надбавок, доплат, підвищень до пенсії, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги на прожиття, щомісячної державної грошової допомоги та компенсаційних виплат); соціальні виплати (допомога сім`ям з дітьми, державна соціальна допомога інвалідам з дитинства та дітям-інвалідам, допомога по безробіттю, матеріальна допомога у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації безробітного, матеріальна допомога по безробіттю, допомога по тимчасовій непрацездатності (включаючи догляд за хворою дитиною), допомога по вагітності та пологах, щомісячна грошова сума в разі часткової чи повної втрати працездатності, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку потерпілого внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, допомога дитині, яка народилася інвалідом внаслідок травмування на виробництві або професійного захворювання її матері під час вагітності, тощо); стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення).

Відповідно до статей 4 і 6 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати", виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць саме підприємствами, установами і організаціями всіх форм власності, що фінансуються чи дотуються з бюджету, за рахунок коштів відповідного бюджету.

Оскільки суми заборгованості по щомісячному грошовому утриманню судді та компенсація за несвоєчасну виплату зазначеної заборгованості позивачеві не виплачені, суд вважає позовні вимоги ОСОБА_1 такими, що підлягають частковому задоволенню.

Задовольняючи адміністративний позов частково, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини другої статті 142 Закону України від 7 липня 2010 року № 2453-VI «Про судоустрій і статус суддів» (тут - у редакції цього Закону, яка діяла на дату звернення до суду з цим позовом; далі - Закон № 2453-VI) функції головного розпорядника коштів Державного бюджету України щодо фінансового забезпечення діяльності судів здійснюють: Конституційний Суд України, Верховний Суд України, вищі спеціалізовані суди - щодо фінансового забезпечення діяльності цих органів; Державна судова адміністрація України - щодо фінансового забезпечення діяльності всіх інших судів загальної юрисдикції, діяльності Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, органів суддівського самоврядування, Національної школи суддів України та Державної судової адміністрації України.

Відповідно до частини третьої цієї статті видатки на утримання судів у Державному бюджеті України визначаються окремим рядком щодо Конституційного Суду України, Верховного Суду України, вищих спеціалізованих судів, а також у цілому щодо місцевих та апеляційних судів.

Видатки кожного місцевого та апеляційного суду всіх видів та спеціалізації визначаються у Державному бюджеті України в окремому додатку.

Відповідно до статті 143 Закону № 2453-VI суди загальної юрисдикції фінансуються згідно з кошторисами і щомісячними розписами видатків, затвердженими відповідно до вимог цього Закону, у межах річної суми видатків, передбачених Державним бюджетом України на поточний фінансовий рік, у порядку, встановленому Бюджетним кодексом України.

Положення аналогічного змісту Закон № 2453-VI містив і після того, як його викладено в новій редакції згідно із Законом України від 12 лютого 2015 року № 192-VIII «Про забезпечення права на справедливий суд» (далі - Закон № 192-VIII; відповідні положення містили статті 145, 146 Закону № 2453-VI в новій редакції (яка діяла під час розгляду справи в судах).

Чинний на сьогодні Закон України від 2 червня 2016 року №1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» (далі - Закон №1402-VIII) також передбачає, що функції головного розпорядника коштів Державного бюджету України щодо фінансового забезпечення діяльності, зокрема, судів (крім Верховного Суду) здійснює Державна судова адміністрація України (частина третя статті 148). Водночас передбачено, що функції розпорядника бюджетних коштів щодо місцевих судів здійснюють територіальні управління Державної судової адміністрації України (частина четверта статті 148).

Відповідно до частини першої статті 145 Закону № 2453-VI (у редакції, чинній на дату звернення до суду) Державна судова адміністрація України здійснює організаційне забезпечення діяльності органів судової влади у межах повноважень, установлених законом.

За змістом частини першої статті 146 Закону № 2453-VI (у редакції, чинній на дату звернення до суду) Державна судова адміністрація України, серед іншого готує матеріали для формування пропозицій щодо бюджету судів (пункт 7).

Відповідно до пункту 3 Положення про Державну судову адміністрацію України, затвердженого рішенням Ради суддів України від 11 жовтня 2010 року № 12 (у редакції Положення, чинній на дату звернення до суду) основними завданнями ДСА України є, зокрема, організаційне забезпечення діяльності органів судової влади у межах повноважень, визначених Законом України «Про судоустрій і статус суддів».

Відповідно до покладених завдань ДСА, за змістом пункту 4 цього Положення, готує матеріали для формування пропозицій щодо бюджету судів (пункт 7); здійснює матеріальне і соціальне забезпечення працівників апарату судів та ДСА України (пункт 19); організовує проведення планово-фінансової роботи, ведення бухгалтерського обліку в судах, територіальних управліннях ДСА України (пункт 23); здійснює внутрішній контроль за використанням бюджетних коштів і матеріальних ресурсів у судах, територіальних управліннях, на підприємствах, в установах та організаціях, що належать до сфери управління ДСА України, аналізує ефективність використання бюджетних коштів їх розпорядниками нижчого рівня та одержувачами на основі поданих ними звітів (пункт 24).

У новій редакції вказаного Положення (згідно з рішенням Ради суддів України від 4 червня 2015 року № 50), окрім наведеного, передбачено, що ДСА здійснює функції головного розпорядника коштів Державного бюджету України щодо фінансового забезпечення діяльності судів загальної юрисдикції (крім Верховного Суду України та вищих спеціалізованих судів), Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, органів суддівського самоврядування, Національної школи суддів України, ДСА України та її територіальних управлінь (підпункт 16 пункту 3).

Відповідно до пункту 8 частини першої статті 7 БК бюджетна система України ґрунтується на принципі цільового використання коштів, який означає, що бюджетні кошті використовуються тільки на цілі, визначені бюджетними призначеннями та бюджетними асигнуваннями.

За статтею 23 БК будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено законом про Державний бюджет України. Бюджетні призначення встановлюються законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет) у порядку, визначеному цим Кодексом.

Згідно з частиною першою статті 48 БК розпорядники бюджетних коштів беруть бюджетні зобов`язання в межах бюджетних асигнувань, установлених кошторисами, враховуючи необхідність виконання бюджетних зобов`язань минулих років, узятих на облік органами Казначейства України.

Відповідно до частини першої статті 51 БК керівники бюджетних установ утримують чисельність працівників, військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та здійснюють фактичні видатки на заробітну плату (грошове забезпечення), включаючи видатки на премії та інші види заохочень чи винагород, матеріальну допомогу, лише в межах фонду заробітної плати (грошового забезпечення), затвердженого для бюджетних установ у кошторисах.

Відповідно до пункту 2.1 Порядку реєстрації та обліку бюджетних зобов`язань розпорядників бюджетних коштів та одержувачів бюджетних коштів в органах Державної казначейської служби України, затвердженого наказом Мінфіну від 2 березня 2012 року № 309 розпорядники бюджетних коштів беруть бюджетні зобов`язання в межах бюджетних асигнувань, установлених кошторисами (планами використання бюджетних коштів), враховуючи необхідність виконання бюджетних зобов`язань минулих років, узятих на облік органами Казначейства;

Згідно з пунктом 2.14 цього Порядку у міру прийняття рішень розпорядником бюджетних коштів про оплату бюджетних зобов`язань та бюджетних фінансових зобов`язань, які були зареєстровані в органах Казначейства та залишились не оплаченими на кінець минулого бюджетного періоду, органами Казначейства такі зобов`язання відображаються в обліку у поточному бюджетному періоді на підставі поданого розпорядником бюджетних коштів Реєстру або Реєстру фінансових зобов`язань і відповідних підтвердних документів

З урахуванням наведеного, функції головного розпорядника бюджетних коштів, які виділяються на забезпечення діяльності судів, виконує Державна судова адміністрація України.

Вищевикладене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, що викладена в постанові від 19 вересня 2018 року у справі №822/620/15 (адміністративне провадження №К/9901/12627/18).

Відповідно до частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу (ч. 1 ст. 77 КАС України).

В той же час згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що тягар доказування в спорі покладається на відповідача, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про правомірність його рішень.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 необхідно задовольнити частково.

Судові витрати, що підлягають розподілу, відповідно до вимог ст. 139 КАС України - відсутні.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з Державної судової адміністрації України за рахунок бюджетної програми 0501150 "Виконання рішень судів на користь суддів" на користь ОСОБА_1 заборгованість в сумі 28576 (двадцять вісім тисяч п`ятсот сімдесят шість) грн 17 коп.

В задоволенні інших позовних вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 26 липня 2019 року

Позивач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ - НОМЕР_1 )
Відповідачі:Держава Україна в особі Міністерства юстиції України (вул. Городецького, 13, м. Київ 1, 01001 , код ЄДРПОУ - 00015622) Держава Україна в особі Державної Казначейської служби України (вул. Бастіонна, 6, Мсп601,Центральна Частина Києва, м. Київ, 01601 , код ЄДРПОУ - 37567646) Державна судова адміністрація України (вул. Липська, 18/5, Мсп601, Центральна Частина Києва, м. Київ, 01601 , код ЄДРПОУ - 26255795)
Третя особа:Ліквідаційна комісія Апеляційного суду Хмельницької області (Майдан Незалежності, 1, м. Хмельницький, 29001 , код ЄДРПОУ - 02894190)

Головуючий суддя О.О. Михайлов