Справа № 140/2256/19
Суддя: Плахтій Наталія Борисівна
Дата ухвалення: 2019-07-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про відмову у забезпеченні позову

24 липня 2019 року ЛуцькСправа № 140/2256/19
Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Плахтій Н.Б.,

розглянувши в порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Дубівської сільської ради Ковельського району Волинській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

23.07.2019 ОСОБА_1 звернулася з позовом до Дубівської сільської ради Ковельського району Волинській області (далі Дубівська сільська рада) про визнання протиправними дій Дубівської сільської ради, які полягають у відмові в задоволенні заяви ОСОБА_1 від 18.06.2019 про надання їй дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд на території села Дубове Ковельського району ( АДРЕСА_1 ; зобов`язання Дубівської сільської ради прийняти рішення про надання ОСОБА_1 дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд на території АДРЕСА_1 ) на підставі заяви ОСОБА_1 від 18.06.2019; в порядку відшкодування моральної шкоди зобов`язання вчинити дії щодо публічного вибачення перед ОСОБА_1 шляхом здійснення публікації в газеті «Вісті Ковельщини».

Одночасно із поданням позовної заяви позивачем подано заяву про вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони Дубівській сільській раді вчиняти будь-які дії (приймати рішення) спрямовані на (або пов`язані) з відведенням земельної ділянки із цільовим призначенням «для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд», орієнтовною площею 0,10 га, розташованої по АДРЕСА_1 між земельною ділянкою з кадастровим номером НОМЕР_1 (суміжна земельна ділянка) та земельною ділянкою з кадастровим номером НОМЕР_2 (суміжна земельна ділянка).

В обґрунтування необхідності вжиття заходу забезпечення позову ОСОБА_1 зазначає, що вишукана та обрана нею із земель комунальної власності земельна ділянка буде на черговій сесії Дубівської сільської ради відведена у власність третій особі, що унеможливить ефективний захист/поновлення прав та інтересів ОСОБА_1 , за захистом яких вона звернулась, у випадку задоволення позову.

Заяву про забезпечення позову розглянуто судом без повідомлення учасників справи на підставі частини першої статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України).

Суд, розглянувши заяву про забезпечення позову, вважає, що вказана заява підлягає задоволенню з огляду на таке.

Згідно з частиною першою статті 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Відповідно до частини другої цієї статті, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Отже, суд може забезпечити позов лише за наявності двох підстав, а саме: ускладнення або неможливість виконання рішення суду чи відновлення порушених прав позивача внаслідок невжиття заходів забезпечення позову та очевидна протиправність рішення, яким порушуються права, свободи та інтереси особи, що звернулась до суду.

Водночас, згідно з частиною першою статті 151 КАС України позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Частиною другою цієї статті визначено, що суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Отже, необхідною передумовою вжиття заходів забезпечення адміністративного позову є існування очевидних ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю, а також вірогідність того, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

З позовної заяви вбачається, що предметом оскарження є відмова Дубівської сільської ради в наданні заявниці дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення у власність обраної нею земельної ділянки з метою реалізації права на одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації.

Відповідно до приписів статті 118 Земельного кодексу України, громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, зокрема, для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки) у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства).

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов`язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Таким чином, звернення особи до уповноваженого органу з клопотанням про надання дозволу на складення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність по суті є формальним проявом волевиявлення особи щодо набуття у право власності бажаної земельної ділянки.

З аналізу позовних вимог та наведених законодавчих норм вбачається, що на момент звернення до суду з адміністративним позовом і, відповідно, заявою про забезпечення позову, ОСОБА_1 не наділена жодним правом щодо обраної нею земельної ділянки.

Відтак, заходи забезпечення позову, про які просить заявник, є неспівмірними із заявленими позовними вимогами.

Крім того, застосування заходів забезпечення позову шляхом заборони вчиняти будь-які дії (приймати рішення) спрямовані на (або пов`язані) з відведенням бажаної заявником земельної ділянки, щодо якої він не наділений жодним правом, буде мати наслідком ймовірне порушення прав необмеженого кола осіб на одержання земельних ділянок із земель комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, що в свою чергу свідчить про недотримання пропорційності при забезпеченні прав заявника до наслідків вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Зважаючи на вищевикладене, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом заборони Дубівській сільській раді вчиняти будь-які дії (приймати рішення) спрямовані на (або пов`язані) з відведенням земельної ділянки із цільовим призначенням «для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд», орієнтовною площею 0,10 га розташованої по АДРЕСА_1 між земельною ділянкою з кадастровим номером НОМЕР_1 (суміжна земельна ділянка) та земельною ділянкою з кадастровим номером НОМЕР_2 (суміжна земельна ділянка).

Керуючись статтями 150-154, 248 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала суду може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Головуючий-суддя Н.Б.Плахтій