Справа № 813/3874/17
Суддя: Довгополов Олександр Михайлович
Дата ухвалення: 2019-07-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2019 рокуЛьвів№ 857/3931/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Довгополова О.М.,

суддів Гудима Л. Я., Святецького В. В.,

з участю секретаря судового засідання Сердюк О. Ю.,

представника позивача Чубак Н. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 26 грудня 2018 року у справі за адміністративним позовом Головного управління ДФС у Львівській області до Товариства з обмеженою відповідальністю "Профітплюс" про застосування арешту коштів на рахунках платника податків, що знаходяться у банківських установах,-

суддя (судді) в суді першої інстанції Карп`як О. О.,

час ухвалення рішення: 15:49:52,

місце ухвалення рішення м. Львів,

дата складання повного тексту рішення: 03.01.2019 р.,

ВСТАНОВИВ:

27 жовтня 2017 року Головне управління ДФС у Львівській звернулося в суд з адміністративним позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Профітплюс" (далі ТзОВ "Профітплюс"), в якому просило застосувати арешт коштів на рахунка відповідача, що знаходяться у банківських установах.

В обгрунтування позовних вимог зазначає, що відповідачем не допущено посадових осіб контролюючого органу до проведення документальної позапланової виїзної перевірки за наявності законних підстав для її проведення, що відповідно до статті 94 Податкового кодексу України є підставою для застосування адміністративного арешту коштів на рахунках платника податків.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 26 грудня 2018 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, Головне управління ДФС у Львівській області подало апеляційну скаргу, в якій просило рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити.

Вимоги апеляційної скарги обгрунтовує посиланням на те, що реалізація права податкового органу на застосування адміністративного арешту коштів на рахунках платника податків може здійснюватися виключно шляхом звернення до адміністративного суду з позовом про накладення арешту на кошти на рахунку платника податків у день прийняття рішення про застосування адміністративного арешту майна платника податків у зв`язку з не допуском до проведення документальної перевірки за наявності законних підстав для її проведення. Крім того, вважає помилковим застосування до спірних відносин норм підпункту 20.1.33 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України, оскільки такі регулюються положеннями статті 94 Податкового кодексу України.

Заслухавши суддю-доповідача, представника позивача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 18 жовтня 2017 року начальником Головного управління ДФС у Львівський області Кондро І. В. видано наказ № 4779 «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «Профітплюс» з питань взаємовідносин з ТОВ «Край-транс» за лютий 2017 року, ПП «Техніка тепла і води» за березень 2017 року, ТОВ «МУК Дістрібюшн», ТОВ «Лембуд» за травень 2017 року, ТОВ «Марселл», ТОВ «Автохелп 2016» за червень 2017 року, на підставі якого видано направлення на позапланову виїзну перевірку відповідача від 18 жовтня 2017 року № 7975.

18 жовтня 2017 року посадовими особами Головного управління ДФС у Львівський області було складено акт недопуску до проведення позапланової виїзної документальної перевірки ТзОВ «Профітплюс» № 521/13-01-14-02/40155104.

24 жовтня 2017 року начальником Головного управління ДФС у Львівській області прийнято рішення про застосування умовного адміністративного арешту майна платника податків Товариства на підставі статті 94 Податкового кодексу України.

Податковий орган звернувся до суду з вимогою про застосування адміністративного арешту коштів на рахунках платника податків у зв`язку із не допуском до проведення виїзної позапланової документальної перевірки.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції керувався тим, що підстави для застосування арешту коштів на рахунках відповідача відсутні.

Суд погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно з пунктом 94.1 статті 94 Податкового кодексу України адміністративний арешт майна платника податків (далі - арешт майна) є винятковим способом забезпечення виконання платником податків його обов`язків, визначених законом.

Відповідно до підпункту 94.2.3 пункту 94.2 статті 94 Податкового кодексу України, арешт майна може бути застосовано, якщо платник податків відмовляється від проведення документальної або фактичної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або від допуску посадових осіб контролюючого органу.

Згідно з пунктом 94.4 статті 94 Податкового кодексу України арешт може бути накладено контролюючим органом на будь-яке майно платника податків, крім майна, на яке не може бути звернено стягнення відповідно до закону, та коштів на рахунку платника податків.

Відповідно до пункту 94.6 статті 94 Податкового кодексу України керівник контролюючого органу (його заступник) за наявності однієї з обставин, визначених у пункті 94.2 цієї статті, приймає рішення про застосування арешту майна платника податків, яке надсилається платнику податків з вимогою тимчасово зупинити відчуження його майна, іншим особам, у володінні, розпорядженні або користуванні яких перебуває майно такого платника податків, з вимогою тимчасово зупинити його відчуження.

Згідно з пунктом 94.10 статті 94 Податкового кодексу України арешт на майно може бути накладено рішенням керівника органу державної податкової служби (його заступника), обґрунтованість якого протягом 96 годин має бути перевірена судом.

Таким чином, податковий орган у разі недопуску платником податків до проведення перевірки, може звернутися до суду з вимогою про арешт майна платника податків, або ж з заявою щодо підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків.

Однак податковий орган звернувся до суду з вимогою про застосування адміністративного арешту коштів на рахунках платника податків, реалізація якого здійснюється в наступному порядку.

Арешт коштів на рахунку платника податків відповідно до абзацу другого підпункту 94.6.2 пункту 94.6 статті 94 Податкового кодексу України здійснюється виключно на підставі рішення суду шляхом звернення контролюючого органу до суду.

Відповідно до підпункту 20.1.33 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України, контролюючий орган має право звертатися до суду щодо накладення арешту на кошти та інші цінності, що знаходяться в банку, платника податків, який має податковий борг, у разі якщо у такого платника податків відсутнє майно та/або його балансова вартість менша суми податкового боргу, та/або таке майно не може бути джерелом погашення податкового боргу.

Наведена законодавча норма встановлює одночасно, як право податкового органу на звернення до суду з вимогою про накладення арешту на кошти платника податків, так і підстави для реалізації цього повноваження. Такими підставами є: 1) відсутність майна, за рахунок якого може бути погашений податковий борг; 2) недостатність такого майна для погашення суми податкового боргу через те, що балансова вартість цього майна менша за відповідну суму податкового боргу; 3) майно не може бути джерелом погашення податкового боргу у відповідній сумі.

Тобто, чинне законодавство послідовно розмежовує порядок накладення адміністративного арешту на майно платника податків, відмінне від коштів, та арешту коштів платника податків.

Позивачем до суду не надано доказів наявності у ТзОВ "Профітплюс" податкового боргу та відсутності майна для погашення цього податкового боргу, у зв`язку з чим відсутні підстави для застосування адміністративного арешту коштів на рахунках відповідача.

Отже, суд першої інстанції прийшов до обгрунтованого висновку про те, що податковим органом не доведено наявності підстав, передбачених підпунктом 20.1.33 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України, для реалізації права на звернення до суду з позовом щодо накладення арешту на кошти на рахунках платника податків.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що наказ Головного управління ДФС у Львівській області від 18 жовтня 2017 року № 4779 «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТзОВ «Профітплюс» був оскаржений відповідачем в судовому порядку та за результатами судового розгляду постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 27 вересня 2018 року в справі № 813/4457/17 такий визнано протиправним та скасовано, що свідчить про відсутність законних підстав для проведення позапланової документальної перевірки ТзОВ «Профітплюс».

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для застосування арешту коштів на рахунках ТзОВ «Профітплюс», що свідчить про необгрунтованість позовних вимог та відсутність підстав для їх задоволення.

За наведених обставин колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, що відповідно до статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись статтями 310, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Львівській області залишити без задоволення.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 26 грудня 2018 року у справі № 813/3874/17 за адміністративним позовом Головного управління ДФС у Львівській області до Товариства з обмеженою відповідальністю "Профітплюс" про застосування арешту коштів на рахунках платника податків, що знаходяться у банківських установах, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня її прийняття (проголошення), а у разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя О. М. Довгополов
судді Л. Я. Гудим
В. В. Святецький
Повне судове рішення складено 26.07.2019 р.