Справа № 120/4492/18-а
Суддя: Шидловський В.Б.
Дата ухвалення: 2019-07-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 120/4492/18-а

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Дмитришена Р.М.

Суддя-доповідач - Шидловський В.Б.

18 липня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Шидловського В.Б.

суддів: Матохнюка Д.Б. Боровицького О. А. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Ткач В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Тарімус Групп" на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 09 квітня 2019 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Тарімус Групп" до Вінницької митниці Державної фіскальної служби України про визнання протиправним та скасування рішення,

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2018 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Тарімус Групп" звернулося з адміністративним позовом до суду у якому просило визнати протиправним та скасувати рішення Вінницької митниці ДФС України про коригування митної вартості товарів №UA401000/2018/000044/1 від 21 червня 2018 року.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 21.06.2018 Вінницькою митницею ДФС України за результатами перевірки митної декларації № UA401010/2018/019970, яку було подано з метою здійснення митного оформлення товару, через представника ФОП Чекотуна Юрія Петровича, прийнято рішення № UA401000/2018/000044/1 про коригування митної вартості, яким за резервним методом було відкориговано митну вартість товару. На переконання позивача, зазначене рішення відповідача не відповідає вимогам чинного законодавства стосовно порядку митного оформлення товару та застосування методів визначення митної вартості товару, а відтак є протиправним та підлягає скасуванню.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 09 квітня 2019 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, позивач оскаржив його в апеляційному порядку, подавши відповідну апеляційну скаргу. У скарзі апелянт, посилаючись на неповне з`ясування та недоведеність судом обставин, що мають значення для справи та допущенні порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі з підстав, викладених у апеляційній скарзі.

Заслухавши суддю-доповідача, представників сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що подана скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 04 грудня 2017 року позивачем, як суб`єктом зовнішньоекономічної діяльності було укладено зовнішньоекономічний контракт №3 з компанією ZHEJIANG JIAWEI DOOR INDUSTRY COMPANY LTD, відповідно до якого продавець зобов`язується продати, а покупець оплатити та прийняти "Товар" - металеві двері в кількості і ціні згідно з супровідними документами (товар за кодом ).

Відповідно до умов вказаного Контракту, додаткової угоди № 3 від 13.06.2018 до Контракту та специфікацій до Контракту, ТОВ "Тарімус Групп" отримало металеві двері в кількості 602 одиниці на загальну суму 213 745,00 юаней (872 056,73 грн).

Для здійснення митного оформлення товару, поставленого за вказаним Контрактом, ТОВ "Тарімус Групп", через представника ФОП ОСОБА_1 до Вінницької митниці ДФС України, подало митну декларацію № UA401010/2018/019970. Відповідно до ст.57, 58 Митного Кодексу України, було самостійно визначено митну вартість товарів за основним методом, а саме, за ціною контракту, яка склала 224 635,00 юаней (916486,75 грн) з врахуванням доставки.

Позивачем подано митному органу наступні документи: Контракт; Додаткову угоду до Контракту; Комерційний інвойс; Коносамент; Пакувальний лист.

21.06.2018 Вінницькою митницею ДФС України за результатами перевірки митної декларації № UA401010/2018/019970 прийнято рішення № UA401000/2018/000044/1 про коригування митної вартості, яким було відкориговано митну вартість товару, яка склала 224635,00 китайських юаней, з огляду на наступне.

Митну вартість товару не може бути визначено за ціною договору (контракту) , щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), відповідно до вимог ст.58 МК України, оскільки, у декларанта є додаткова інформація про ціну аналогічного товару. Декларантом не надано всі документи, передбачені ч.2 п.3 ст.53 МК України, а також в зв`язку із наявність у митного органу та декларанта інформації про вартість аналогічного товару (попереднє митне оформлення суб`єкта). Для підтвердження митної вартості у відповідності до вимог ст.53 МК України декларант зобов`язаний надати митному органу додаткові документи, а саме: каталоги виробника товару; виписку з бухгалтерської документації; якщо здійснювалося страхування - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування; договір перевезення та банківські платіжні документи, що підтверджують вартість доставки товару. Декларант відмовився від надання документів, що вимагалися митним органом.

Відповідачем проведено процедуру консультації та встановлено, що заявлені декларантом відомості про митну вартість товару та обраний метод її визначення не відповідають наявній у органу доходів і зборів інформації про вартість товару, відповідно, митна вартість буде визначена за другорядним методом відповідно до вимог ст.64 МК України. Митна вартість не може бути визначена за другорядними методами (ст.59 та ст.60 МК України) по причині відсутності у органу доходів і зборів інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари, що були оформленні у митному відношенні. Визначити митну вартість за другорядними методами (ст.62 та ст.63 МК України) неможливо з причини відсутності у органу доходів і зборів вартісної основи для розрахунку митної вартості. Джерелом числового значення митної вартості є попереднє оформлення суб`єкта аналогічного товару: МД №UA500060/2018/017353 від 07.06.2018.

До митного оформлення позивачем надано: рахунок-фактуру на оплату транспортних послуг б/н від 12.04.2018; документ, що підтверджує вартість перевезення товару №1687 від 23.05.2018; прайс-лист б/н від 01.02.2018; висновок про вартісні характеристики товару №0-55 від 21.06.2018; договір транспортної експедиції №8 від 02.04.2018; додаток №ETD 13/04/18 від 06.04.2018 до договору транспортної експедиції №8 від 02.04.2018; контракт №3 від 04.12.2017 та додатки до нього; митна декларація країни відправлення №49828389 від 11.04.2018. Додатково декларантом повідомлено що інші документи надаватися не будуть.

На переконання позивача, зазначене рішення відповідача не відповідає вимогам чинного законодавства стосовно порядку митного оформлення товару та застосування методів визначення митної вартості товару, а відтак є протиправним та підлягає скасуванню.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтями 67 та 68 Конституції України передбачено, що кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом, неухильно додержуватися Конституції України та законів України.

Відносини, що виникають при здійсненні митного контролю та митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, регулюються нормами Митного кодексу України та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи.

Згідно частини 1 статті 246 Митного кодексу України метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари (ст.49 Митного кодексу України) .

Частинами 1, 2 статті 51 Митного кодексу України встановлено, що митна вартість товарів, які переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

У відповідності до частини 4 статті 58 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця (частина 5 статті 58 Митного кодексу України).

За змістом частини 2 статті 52 Митного кодексу України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.

Стаття 53 Митного кодексу України визначає перелік документів, які подаються декларантом для підтвердження заявленої митної вартості.

У випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, які підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення (частина 1 статті 53 Митного кодексу України).

Згідно частини 2 статті 53 Митного кодексу України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

В силу вимог частини 5 статті 53 Митного кодексу України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Судом встановлено, що ТОВ "Тарімус Групп" до митного оформлення була подана МД №UA401010/2018/019970 від 21.06.2018.

Відповідачем при розгляді поданих до митного оформлення документів встановлено, що надані документи мають розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за цей товар. В наданому рахунку фактурі № U8205РАР049 від 08.04.2018 передбачено передплату. Однак, у наданих позивачем документах були відсутні відомості (банківські платіжні документи) про здійснення передплати.

Керуючись ч.3 ст.53 МК України, декларанту було надіслано електронне повідомлення про надання документів, які підтверджуються митну вартість, а саме:

1. додатки до зовнішньоекономічного договору (контракту) у разі їх наявності;

2. банківські платіжні документи, що підтверджують вартість доставки товару згідно інвойсу від 12.04.2018, оскільки згідно ризику спрацювання АС АУР код. 101-1 фрахт контейнера з відповідної країни до порту призначення коштує значно більше, ніж заявлено декларантом;

3. висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини;

4. банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару ( у разі сплати за рахунком);

5. інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару (за наявності);

6. страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування (якщо здійснювалося страхування).

Позивачем, в свою чергу, як обов`язкові до надання разом з митною декларацією та додатково на вимогу митниці, надано наступні документи: рахунок-фактура на оплату транспортних послуг б/н від 12.04.2018; документ, що підтверджує вартість перевезення товару №1687 від 23.05.2018; прайс-листа б/н від 01.02.2018; висновок про вартісні характеристики товару № 0-55 від 21.06.2018; договір транспортної експедиції № 8 від 02.04.2018; додаток №ЕТD 13/04/18 від 06.04.2018 до договору транспортної експедиції № 8 від 02.04.2018; контракт № 3 від 04.12.2017 та додатки до нього; митна декларація країни відправлення № 49828389 від 11.04.2018.

За результатами розгляду поданих документів, відповідачем встановлено, що митну вартість не може бути визначено за ціною договору (контракту), оскільки у декларанта та митного органу є довідкова інформація про ціну товару за тим самим кодом згідно з УКТЗЕД (попереднє митне оформлення суб`єкта). Крім того, позивачем не було надано документів, передбачених п.2, 3 ст.53 МК України, необхідних та достатніх для визначення митної вартості товару, а тому відповідно до вимог ст.54 та ст.55 МК України прийнято рішення про коригування митної вартості товару.

Надані позивачем документи мають розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за цей товар.

Колегія суддів зазначає, що в документах про транспортні витрати не зазначено умови поставки, за якими здійснюється перевезення, а також не зазначено назву товару, що унеможливлює чітку прив"язку зазначеної довідки про транспортні витрати до цієї конкретної партії товару.

Крім того, відповідно до умов оплати за контрактом № 3 від 04.12.2017 року (п.4.2) після підписання даного Контракту Продавець виставляє покупцю попередній рахунок (проформу-інвойс) на авансовий платіж, або комерційний інвойс для оплати відповідної партії товару. Додатковою угодою, на яку посилається апелянт, передбачено, що Покупець зобов"язується здійснити оплату боргу за товар на підставі отриманих комерційних інвойсів до прибуття контейнерів у порт призначення.

Колегія суддів зазначає, що в рахунку фактурі № U78205PAP049 від 08.04.2018 передбачено передплату за 3-5 днів до прибуття судна в порт призначення, однак в наданих позивачем документах відсутні відомості (банківські платіжні документи) про здійснення передплати, так само як і будь-які документи, які б свідчили про розрахунок за товар.

Також слід звернути увагу на те, що відповідачем не проведено визначення подібності товару, оскільки товарна марка на товар відсутня. В оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості вказано, що митна вартість не може бути визначена за другорядними методами (ст.59 та 60 МК України) по причині відсутності у органу доходів і зборів інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари, що були оформлені у митному відношенні. При цьому критерії ідентичності та подібності ( аналогічності) товарів наведені в ст.ст.59, 60 МК України.

У даних спірних правовідносинах, відомості про ідентичні товари були відсутні, тому, саме відсутність торгової марки не давало можливості застосувати метод визначення митної вартості за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів. Визначити митну вартість за іншими другорядними методами (ст.62 МКУ та ст.63 МКУ) було неможливо з причини відсутності у органу доходів і зборів вартісної основи для розрахунку митної вартості. Тому, відповідачем після проведення консультації встановлено, що митна вартість буде визначена за другорядним методом відповідно до вимог ст.64 МК України, яка ґрунтується на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях - резервний метод. В результаті консультації представнику імпортера було роз`яснено, що згідно з п.3 ст.52 МКУ він має право на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу ДФС про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом ДФС; у разі незгоди декларанта з рішенням митного органу ДФС про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X МКУ в розмірі, визначеному органом доходів та зборів відповідно до ч.1 ст.55 МК України.

Верховний Суд України у своєму рішенні від 31 березня 2015 року (справа № 21-127а15) зазначає, "аналіз наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

З урахуванням зазначених обставин суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що відповідач обґрунтовано відмовив у визнанні заявленої митної вартості вказаного вище товару.

Таким чином, на думку колегії суддів апеляційної інстанції, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Тарімус Групп" залишити без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 09 квітня 2019 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 23 липня 2019 року.

Головуючий Шидловський В.Б.

Судді Матохнюк Д.Б. Боровицький О. А.