Справа № 400/300/19
Суддя: Шеметенко Л.П.
Дата ухвалення: 2019-07-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 липня 2019 р.м. ОдесаСправа № 400/300/19

Головуючий в І інстанції: Мороз А.О.

Дата та місце ухвалення рішення: 23.04.2019 р. м. Миколаїв

П`ятий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

суддя-доповідач - Шеметенко Л.П.

судді - Стас Л.В.

судді - Турецької І.О.

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Миколаївської митниці ДФС на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 23 квітня 2019 року по справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Техноторг-Дон" до Миколаївської митниці ДФС про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

В лютому 2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Техноторг-Дон" звернулось до суду з позовом, в якому просило визнати протиправним та скасувати рішення Миколаївської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів №UA504000/2019/000067/2 від 25.01.2019 року; зобов`язати Миколаївську митницю ДФС скласти та подати Головному управлінню Державної казначейської служби України у Миколаївській області висновок про повернення Товариству з обмеженою відповідальністю "Техноторг-Дон" надмірно сплаченого мита в сумі 5 252,18 грн. і податку на додану вартість в розмірі 21 240,93 грн. за митною декларацією №UA504170/2019/001163 від 25.01.2019 року шляхом перерахування даних коштів на поточний рахунок підприємства.

В обґрунтування позовних вимог Товариство з обмеженою відповідальністю "Техноторг-Дон" посилалось на те, що висновки контролюючого органу про заниження позивачем митної вартості товару та неможливість її визначення за ціною контракту зроблені в результаті неналежного аналізу поданих до митного оформлення документів. Під час митного оформлення товару позивачем надано всі документи, які підтверджують митну вартість товару за основним методом, отже у митного органу не було підстав для витребування додаткових бухгалтерських та інших документів для перевірки правильності її визначення. Зазначені обставини беззаперечно свідчать про те, що рішення про коригування митної вартості є незаконним, прийнято без достатніх правових підстав і підлягає скасуванню, а надміру сплачені позивачем митні платежі і податок на додану вартість у зв`язку із неправомірними діями митниці - поверненню з бюджету на рахунок підприємства.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 23 квітня 2019 року адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення про коригування митної вартості товарів UA504000/2019/000067/2, прийняте 25 січня 2019 року Миколаївською митницею ДФС. В задоволенні решти позовних вимог суд відмовив.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, Миколаївська митниця ДФС подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати судове рішення в частині задоволених вимог та в цій ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 311 КАС України, якою передбачено, що суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю.

Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 24.02.2015 року між ТОВ "Техноторг-Дон" та ЗАТ "Юбана" (м. Мажейкяй, Литва) укладено контракт №32/15-UA, за яким ЗАТ "Юбана" зобов`язується поставити сільхозтехніку та запасні частини до неї, а ТОВ "Техноторг-Дон" - оплатити та прийняти вказану продукцію.

Відповідно до п.п. 1.2 п. 1 Контракту найменування продукції, кількість та ціна вказані у Специфікації на кожну партію окремо. Дані Специфікації є невід`ємною частиною Контракту та мають юридичну силу.

Згідно із п. 2 Контракту ціна на продукцію, яка постачається по даному Контракту, встановлена у євро (EUR). Ціна за одиницю продукції (без ПДВ), загальна сума кожної партії продукції узгоджується з Покупцем та зазначається в окремих специфікаціях до дійсного Контракту. Загальна сума Контракту складає 300 000 євро (EUR). В ціну продукції включена вартість тари, пакування та маркування. Ціна фіксується виставленням рахунку-фактури Покупцю та може залишатись незмінною на строк не більше 15-ти календарних днів з моменту підписання специфікації до Контракту.

Відповідно до п.п. 3.1, 3.3 п. 3 Контракту поставка продукції здійснюється автомобільним транспортом на умовах FСА м. Мажейкяй. Продавець надає товаросупровідну документацію: рахунок-фактура; специфікація; CMR накладна.

Згідно із п.п. 4.1, 4.2, 4.3 п. 4 Контракту Покупець здійснює 100% передоплату за товар згідно специфікації (або рахунку-фактури) шляхом банківського перерахування. Оплата здійснюється у євро (EUR). Оплата кожної партії продукції здійснюється шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок Продавця.

Підпунктом 7.2 п. 7 визначено, що Контракт набирає чинності з моменту його підписання сторонами та діє до 31.12.2016 року.

Додатковою угодою від 10.08.2016 року №2 до Контракту від 24.02.2015 року №32/15-UA внесено зміни до п.п. 4.1 п. 4 Контракту, а саме сторонами визначено, що Покупець здійснює 100% передплату за товар згідно специфікації (або рахунку-фактури) шляхом банківського перерахування або Покупцю надається відстрочка платежу протягом 30 календарних днів з дня відвантаження товару.

Додатковою угодою від 01.02.2017 року №4 до Контракту від 24.02.2015 року №32/15-UA внесено зміни до п.п. 2.3 п. 2 Контракту, а саме сторонами визначено, що загальна сума Контракту складає 600 000 євро (EUR).

Додатковими угодами від 13.01.2017 року №3, від 03.01.2018 року №5 сторонами продовжено строк дії Контракту від 24.02.2015 року №32/15-UA до 31.12.2019 року.

Для здійснення митного оформлення товару в межах вказаного Контракту позивач подав електронну митну декларацію №UA504170/2019/000957 від 23.01.2018 року.

Митна вартість товару визначена за першим методом: за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються.

На підтвердження митної вартості товару позивач надав: Контракт від 24.02.2015 року №32/15-UA; Специфікацію від 12.12.2018 року №36; рахунок від 18.01.2019 року №9UAJ000032; довідку ТОВ "ТРАНС КЛАС" від 23.01.2019 року №3 про транспортні витрати.

Під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів, які надійшли на адресу позивача, та перевірки документів, поданих до митниці для підтвердження митної вартості товарів Миколаївською митницею ДФС встановлено, що в поданих документах не містяться всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару, а саме відомості щодо: вартості тари, упаковки, маркування, а також заявки на перевезення передбаченого договором на перевезення вантажу.

У зв`язку із чим на підставі ст. 53 Митного кодексу України відповідач направив повідомлення позивачу про необхідність надати наступні документи: виписку з бухгалтерської документації (щодо оплати складових митної вартості, вартості фрахту, витрат на страхування, тари, упаковки, маркування витрат на навантаження); каталоги, специфікації виробника товару; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені експертними організаціями, та/або інформацію біржових організацій про вартість товару або сировини; копію митної декларації країни відправлення.

На вимогу контролюючого органу ТОВ "Техноторг-Дон" своїм листом від 25.01.2019 року №7/18 року направило до Миколаївської митниці ДФС прайс-лист від 19.11.2018 року; копію митної декларації країни відправлення від 18.01.2019 року №19LTLC0100ЕК013Е13.

Також, у вказаному листі позивач повідомив про відсутність інших запитуваних документів та просив здійснити митне оформлення з урахуванням наданих матеріалів.

З огляду на те, що подані позивачем документи, на думку відповідача, не містять всіх даних, що підтверджують числові значення складових митної вартості, а саме відомостей щодо: вартості тари, упаковки, маркування, та відсутність документу, а саме заявки на перевезення вантажу, інформації щодо торгівельної марки та виробника товару, контролюючий орган дійшов висновку про неможливість застосувати до вказаного товару метод митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються.

Разом з цим, оскільки у митниці відсутні всі дані щодо цінової інформації щодо вартості ідентичних та подібних товарів, метод визначення митної вартості за ціною договорів щодо ідентичних та подібних товарів не застосовується. У зв`язку із відсутністю інформації щодо ціни подібних (аналогічних) метод вартості на основі віднімання не застосовується. У зв`язку із відсутністю інформації щодо вартості товарів, надана виробником товарів, що оцінюються, або від його імені та складається із сум, зазначених у ст. 63 Митного кодексу України, метод визначення митної вартості на основі додавання вартості не застосовується.

Оскільки у контролюючого органу відсутня можливість визначити митну вартість товару шляхом послідовного використання наведених методів, митна вартість оцінюваного товару визначена відповідачем з урахуванням раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях, тобто за шостим (резервним) методом, про що прийнято рішення від 25.01.2019 року №UA504000/2019/000067/2 про коригування митної вартості товарів.

Вказані обставини стали підставою для подання позивачем митної декларації від 25.01.2019 року №UA504170/2019/00163 із визначенням митної вартості товару та митних платежів на рівні рішення відповідача про коригування митної вартості товару.

Водночас, не погоджуючись із коригуванням митної вартості товару, посилаючись на безпідставність і необґрунтованість рішення відповідача, позивач звернувся до суду з позовом, в якому ставиться питання скасування рішення суб`єкта владних повноважень із зобов`язанням його повернути з бюджету надміру сплачені кошти у зв`язку із неправомірними висновками митниці.

Вирішуючи справу та задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив з того, що під час митного оформлення товару позивачем подано відповідачу повний та достатній пакет документів на підтвердження кількісних і вартісних показників імпортованого товару, повноти і достовірності митної вартості товару, заявленої позивачем за основним методом, а отже визначена позивачем митна вартість товарів відповідає вимогам митного законодавства.

За таких обставин, суд дійшов висновку про те, що рішення про коригування митної вартості товару митний орган прийняв за відсутності обґрунтованих підстав, не у відповідності до правил митного законодавства, що є безумовною підставою для скасування рішення суб`єкта владних повноважень.

Колегія суддів погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції, вважає їх правильними та такими, що відповідать вимогам норм матеріального та процесуального права, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 49 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 50 Митного кодексу України відомості про митну вартість товарів використовуються для нарахування митних платежів.

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів (пункт 1 частини 2 статті 52 Кодексу).

Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, зокрема, є: декларація митної вартості та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару.

Таким чином, митна вартість товарів має підтверджуватись вищезазначеними та можуть підтверджуватись іншими документами, з яких вбачається ціна товару, фактично сплачена або яка підлягає сплаті за ці товари.

Митна вартість визначається самостійно декларантом, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів.

У разі, якщо документи, зазначені у ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України, містять розбіжності або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи (ч. 3 ст. 53 Митного кодексу України).

Згідно із ст. 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

У разі якщо під час проведення митного контролю орган доходів і зборів не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.

Частинами 1, 2 ст. 55 Митного кодексу України визначено, що рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Разом з цим, за правилами цієї статті, прийняте митним органом рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити, зокрема, обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом.

За змістом ст. 57 Митного кодексу України основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції), а кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

При цьому, застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

Водночас, відповідно до ч.ч. 1, 2, 3, 4, 5, 9, 10 ст. 58 Митного кодексу України метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо: 1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що: а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно); в) не впливають значною мірою на вартість товару; 2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів; 3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті; 4) покупець і продавець не пов`язані між собою особи або хоч і пов`язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.

Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу.

Митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

Розрахунки згідно із цією статтею робляться лише на основі об`єктивних даних, що підтверджуються документально та піддаються обчисленню.

При визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті: 1) витрати, понесені покупцем: а) комісійні та брокерська винагорода, за винятком комісійних за закупівлю, що є платою покупця своєму агентові за надання послуг, пов`язаних із представництвом його інтересів за кордоном для закупівлі оцінюваних товарів; б) вартість ящиків тари (контейнерів), в яку упаковано товар, або іншої упаковки, що для митних цілей вважаються єдиним цілим з відповідними товарами; в) вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням; 2) належним чином розподілена вартість нижчезазначених товарів та послуг, якщо вони поставляються прямо чи опосередковано покупцем безоплатно або за зниженими цінами для використання у зв`язку з виробництвом та продажем на експорт в Україну оцінюваних товарів, якщо така вартість не включена до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті: а) сировини, матеріалів, деталей, напівфабрикатів, комплектувальних виробів тощо, які увійшли до складу оцінюваних товарів; б) інструментів, штампів, шаблонів та аналогічних предметів, використаних у процесі виробництва оцінюваних товарів; в) матеріалів, витрачених у процесі виробництва оцінюваних товарів (мастильні матеріали, паливо тощо); г) інженерних та дослідно-конструкторських робіт, дизайну, художнього оформлення, ескізів та креслень, виконаних за межами України і безпосередньо необхідних для виробництва оцінюваних товарів; 3) роялті та інші ліцензійні платежі, що стосуються оцінюваних товарів та які покупець повинен сплачувати прямо чи опосередковано як умову продажу оцінюваних товарів, якщо такі платежі не включаються до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті. 4) відповідна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу товарів, що оцінюються, їх використання або розпорядження ними на митній території України, яка прямо чи опосередковано йде на користь продавця; 5) витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; 6) витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; 7) витрати на страхування цих товарів.

При цьому, згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 64 Митного кодексу України у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58 - 63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GATT).

Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях.

З аналізу викладених правових норм вбачається, що обов`язок доведення митної вартості товару покладається на позивача, а митний орган, у випадку наявності сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, може витребувати додаткові документи, при цьому такі сумніви мають бути обґрунтованими, а дискреційні функції митних органів мають законодавчі обмеження у випадках незгоди із задекларованою митною вартістю.

Колегія суддів звертає увагу на те, що наявність підстав для витребування митним органом додаткових документів для підтвердження митної вартості товару не може обумовлюватись лише формальними обставинами, які цей орган підводить під сумнівність митної вартості та лише за наявності підстав, визначених чинним законодавством, митний орган повинен витребовувати, а позивач - надавати лише ті докази, які можуть підтвердити або спростувати сумніви митниці.

Вказані обставини зобов`язують митницю зазначити конкретні підстави, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Водночас, колегія суддів зазначає про те, що наявність підстав для витребування митним органом додаткових документів для підтвердження митної вартості товару не може обумовлюватись лише формальними обставинами, які цей орган наводить під сумнівність митної вартості.

Лише за наявності підстав, визначених чинним законодавством, митний орган повинен витребовувати, а позивач - надавати лише ті докази, які можуть підтвердити або спростувати сумніви митниці.

Як вбачається з матеріалів справи, митна вартість товару, імпортованого на митну територію України, визначена позивачем з урахуванням даних Контракту щодо поставки товару, фактичної ціни товару, оплаченої на рахунок нерезидента.

При цьому, відомості щодо вартості окремої партії товару, у тому числі з посиланням на його найменування і кількість, підтверджені у рахунку щодо оплати товару, у тому числі у відповідній Специфікації, яка згідно умов Контракту є невід`ємною частиною умов поставки товару.

Колегія суддів вважає, що за вказаними матеріалами можливо встановити фактичну ціну договору, вартість окремої партії товару, його вид, найменування, кількість тощо, а отже у митного органу були достатні дані щодо числових значень і складових митної вартості товару.

При цьому, є безпідставними вимоги контролюючого органу щодо витребування у позивача додаткових документів на підтвердження заявленої митної вартості товару, а саме щодо вартості тари, упаковки, маркування, оскільки ці складові відповідно до умов Контракту вже включені у ціну товару.

Крім того, колегія суддів враховує, що вартість транспортування товару позивач відобразив у митній декларації та підтвердив відповідними даними до цих витрат, у тому числі і відповідними договорами та вантажними накладними, будь-яких зауважень щодо неповноти або неправильності оформлення цих документів у митного органу були відсутні.

Водночас, не надання на вимогу митниці заявки на перевезення вантажу ніяким чином не спростовує факт надання транспортних послуг та їх оплату, а відтак і витрати позивача на ці послуги, які правомірно задекларовані під час митного оформлення товару.

Будь-які відомості щодо торгівельної марки товару та його виробника ніяким чином не можуть підтверджувати витрати суб`єкта господарювання під час придбання товару чи навпаки спростовувати їх, а тому витребування у декларанта цих даних може лише додаткового підтверджувати необґрунтованість дій суб`єкта владних повноважень під час виконання своїх функцій.

У тому числі, за наявності у митного органу відомостей про вартісні і якісні показники товару, визначаючи його митну вартість за резервним методом, відповідач не навів ніякого обґрунтування причин, через які митниця не може визнати заявлену митну вартість, яких саме даних не містять подані декларантом документи, не наведено достатніх підстав, які унеможливлюють визначення митної вартості товару за ціною договору, так само як і не зазначив обставини, які згідно ч. 3 ст. 53 Митного кодексу України перешкоджають цьому.

Зазначені обставини свідчать про те, що в рішенні про визначення митної вартості товару митним органом формально, без посилання на відповідні документи, вказано, що подані декларантом документи про митну вартість товару не містять усіх необхідних даних та не усі відомості і розрахунки підтверджені.

З огляду на те, що до митного оформлення декларантом були надані документи, перелік яких визначений митним законодавством, та, як встановлено під час розгляду справи, давали митному органу змогу визначити заявлену митну вартість товару, судом першої інстанції вірно зазначено, що витребування у декларанта додаткових документів є безпідставним, а не доведеність відповідачем неможливості застосувати під час митного оформлення товару митну вартість за основним методом та необґрунтованість застосування резервного методу свідчить про неправомірність рішення органу щодо її коригування.

Колегія суддів вважає, що встановлення в судому порядку необґрунтованості коригування митної вартості товару в силу приписів норм митного законодавства є беззаперечною підставою для скасування рішення, прийнятого на підставі неправомірних висновків митного органу.

Враховуючи викладене, оскільки відповідачем необґрунтовано не враховано документи, за якими декларантом заявляється митна вартість, коригування митної вартості проведено не у відповідності до норм митного законодавства, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлено підстави для скасування оспорюваного рішення митниці.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що при розгляді справи судом першої інстанції правильно встановлено обставини у справі, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а наведені в апеляційній скарзі доводи не дають підстав для висновку про незаконність чи необґрунтованість судового рішення.

За таких обставин підстав для скасування рішення суду першої інстанції та задоволення апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 139, 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Миколаївської митниці ДФС - залишити без задоволення.

Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 23 квітня 2019 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Судове рішення складено у повному обсязі 25.07.2019 р.

Суддя - доповідач: Л.П. Шеметенко

Суддя: Л.В. Стас

Суддя: І.О. Турецька