Справа № 1540/4790/18
Суддя: Крусян А.В.
Дата ухвалення: 2019-07-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 липня 2019 р.м.ОдесаСправа № 1540/4790/18

Головуючий в 1 інстанції: Танцюра К.О.

Місце та час укладення судового рішення « 11:22», м. Одеса

Повний текст судового рішення складений 21.12.2018 р.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Крусяна А.В.,

суддів Градовського Ю.М., Яковлєва О.В.,

за участю секретаря судового засідання Синіговець А.В.,

позивача ОСОБА_1 , представника відповідача Сокуренка І.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 20 грудня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області, Київського районного відділу Одеського міського управління ГУ МВС України в Одеській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

18.09.2018р. ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області, Київського районного відділу Одеського міського управління ГУМВС України в Одеській області про визнання протиправною бездіяльність Київського районного відділу Одеського міського управління ГУ МВС України в Одеській області щодо несплати нічних за 28.04.2011р., 16.05.2011р., 07.06.2011р., 10.07.2011р.; визнання протиправною бездіяльність Київського районного відділу Одеського міського управління ГУ МВС України в Одеській області стосовно несплати відпускних (матеріальної допомоги на оздоровлення) за 2011 рік; визнання протиправною бездіяльність Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області, що виразилась у відсутності контролю за діями посадових осіб ЛК Київського РВ, які призвели до грубих порушень його прав; стягнення з Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області заборгованості з грошового забезпечення за роботу в нічний час в розмірі 1040,77грн. та 3628,15грн. (3% річних, інфляційних та 2 ставка НБУ); стягнення з Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області відпускних (матеріальної допомоги на оздоровлення) в розмірі 7607,77грн.; зобов`язання Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області нарахувати та виплатити середній заробіток за час затримки розрахунку у розмірі 1333 895,60грн.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 20.12.2018р. позов задоволений частково; визнано протиправною бездіяльність Київського районного відділу Одеського міського управління ГУМВС України в Одеській області стосовно несплати ОСОБА_1 нічних за 28.04.2011р., 16.05.2011р., 10.07.2011р.; визнано протиправною бездіяльність Київського районного відділу Одеського міського управління ГУМВС України в Одеській області стосовно несплати ОСОБА_1 матеріальної допомоги на оздоровлення за 2011 рік; в задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилається на помилкове застосування судом при вирішенні справи вимог законодавства, внаслідок чого просить ухвалити судове рішення на його користь.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона підлягає частковому задоволенню.

Судом першої інстанції встановлено, що наказом ГУ МВС України в Одеській області від 19.07.2011р. №348 о/с заступника начальника відділу-начальника міліції громадської безпеки Таїровського відділу міліції Київського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області Андрєєва М.С. звільнено у відставку за п.65 «а» (за віком), з 19.07.2011р. /а.с.16/

Не погоджуючись з діями відповідачів щодо несплати нічних за 28.04.2011р., 16.05.2011р., 07.06.2011р., 10.07.2011р., а також матеріальної допомоги на оздоровлення за 2011 рік, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Перевіривши матеріали справи, судова колегія дійшла до наступних висновків.

Згідно зі статтею 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Якщо законом передбачена можливість досудового порядку вирішення спору і позивач скористався цим порядком, або законом визначена обов`язковість досудового порядку вирішення спору, то для звернення до адміністративного суду встановлюється тримісячний строк, який обчислюється з дня вручення позивачу рішення за результатами розгляду його скарги на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень.

Якщо рішення за результатами розгляду скарги позивача на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень не було прийнято та (або) вручено суб`єктом владних повноважень позивачу у строки, встановлені законом, то для звернення до адміністративного суду встановлюється шестимісячний строк, який обчислюється з дня звернення позивача до суб`єкта владних повноважень із відповідною скаргою на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень.

Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Своєю чергою, відповідно до пункту 17 частини першої статті 4 КАС України публічна служба це діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

При цьому за змістом частини 2 статті 233 КЗпП у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Проаналізувавши зміст частини 2 статті 233 КЗпП України, можна зробити висновок про те, що в разі порушення роботодавцем законодавства про оплату праці працівник має право без обмежень будь-яким строком звернутись до суду з позовом про стягнення заробітної плати, яка йому належить, тобто усіх виплат, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством, незалежно від того, чи здійснив роботодавець нарахування таких виплат. (Постанова Верховного Суду України від 04.05.2018р. у справі №808/858/16)

Згідно з частиною першою статті 1 Закону України «Про оплату праці» заробітною платою є винагорода у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану роботу.

До структури заробітної плати, визначеної у статті 2 цього Закону, входять: основна заробітна плата, додаткова заробітна плата та інші заохочувальні та компенсаційні виплати.

До інших заохочувальних та компенсаційних виплат належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми (частина третя статті 2 Закону України «Про оплату праці»).

Відповідно до ч.1 Закону України «Про міліцію» форми і розміри грошового забезпечення працівників міліції встановлюються Кабінетом Міністрів України і повинні забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування якісного особового складу міліції, диференційовано враховувати характер і умови роботи, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності і компенсувати їх фізичні та інтелектуальні затрати.

Згідно з ст.20 Закону України «Про міліцію» для працівників міліції встановлюється 41-годинний робочий тиждень. У необхідних випадках особи рядового і начальницького складу несуть службу понад встановлену тривалість робочого часу, а також у вихідні та святкові дні.

Оплата праці в надурочний і нічний час, у вихідні та святкові дні провадиться відповідно до вимог законодавства.

Разом з тим, пунктом 21 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29.07.1991р. №114 (надалі - Положення №114) встановлено, що для осіб рядового і начальницького складу встановлюється 41-годинний робочий тиждень. У необхідних випадках вони несуть службу понад установлену тривалість робочого часу, а також у вихідні та святкові дні. Оплата праці в понадурочний, нічний час, у вихідні та святкові дні провадиться відповідно до законодавства.

Внутрішній розпорядок в органах внутрішніх справ, а також у навчальних закладах (навчальних підрозділах), що здійснюють підготовку, перепідготовку і підвищення кваліфікації начальницького складу Міністерства внутрішніх справ, встановлюється з урахуванням особливостей діяльності різних служб і підрозділів.

При змінній роботі (службі) і безперервному чергуванні встановлюється однакова тривалість денної, вечірньої та нічної зміни.

Особи рядового і начальницького складу зобов`язані проходити службу там, де це викликано інтересами служби і обумовлено наказами прямих начальників. Направлення для проходження служби за межами республіки здійснюється за згодою працівника в порядку, встановленому законодавством.

Відповідно до п.1 постанови Кабінету Міністрів України від 14.09.1991р. №197 «Про порядок компенсації особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за службу понад установлений законодавством робочий час, а також у дні щотижневого відпочинку та святкові дні» (надалі - Постанова №197) при залученні осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, які утримуються за рахунок коштів республіканського та місцевих бюджетів, а також коштів, що надходять за договорами від міністерств, відомств, підприємств, установ, організацій і громадян, до несення служби понад установлений законодавством робочий час оплата їхньої праці за цей час провадиться у розмірах, передбачених законодавством України про працю, з розрахунку посадового окладу й окладу за спеціальним званням.

Служба осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ у дні щотижневого відпочинку та святкові дні може компенсуватися за їхньою згодою наданням іншого дня відпочинку або в грошовій формі у подвійному розмірі.

Згідно п.2 постанови Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2007 року №1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (надалі - Постанова №1297) виплата грошового забезпечення військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу здійснюється в порядку, що затверджується Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Міністерством інфраструктури, Державною службою з надзвичайних ситуацій, Службою безпеки, Адміністрацією Державної прикордонної служби, Управлінням державної охорони, Службою зовнішньої розвідки, Державною пенітенціарною службою, Адміністрацією Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації (далі - державні органи).

Пунктом 3.7 розділу ІІІ Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, затвердженої наказом МВС від 31.12.2007р. №499, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 12.03.2008 р. №205/14896 (надалі - Інструкція №499) передбачено, що при залученні осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ до несення служби понад установлений законодавством робочий час виплата грошового забезпечення проводиться з розрахунку посадового окладу й окладу за спеціальним званням.

Годинна ставка обчислюється шляхом поділу місячного посадового окладу та окладу за спеціальним званням на кількість годин робочого часу в поточному місяці. При цьому понаднормові роботи не повинні перевищувати для кожного працівника чотирьох годин протягом двох днів поспіль і 120 годин на рік.

Служба осіб рядового і начальницького складу у дні щотижневого відпочинку та святкові дні може компенсуватися за їхньою згодою шляхом надання їм іншого дня відпочинку або в грошовій формі. Компенсація понаднормових робіт шляхом надання відгулів не допускається.

Підставою для залучення працівників органів внутрішніх справ до понаднормової служби чи в дні щотижневого відпочинку та святкові дні є: а) письмові накази керівників органів внутрішніх справ; б) графіки нарядів чергувань, затверджені керівниками органів внутрішніх справ.

Облік робочого часу здійснюється шляхом ведення щомісячного табеля з обов`язковою відміткою в ньому кількості відпрацьованих годин.

Службою в нічний час вважається виконання особами рядового і начальницького складу органів, підрозділів установ і навчальних закладів внутрішніх справ службових обов`язків у період з 22.00 до 06.00.

Особам, які несуть службу в нічний час, надається перерва для відпочинку та харчування тривалістю не більше двох годин. Перерва для відпочинку і харчування не включається в робочий час.

Особам добового наряду під час чергування почергово надаються перерви для вживання їжі та короткочасного відпочинку. Загальна тривалість такої перерви становить 4 години (2 години вдень і 2 години вночі), яка не враховується в робочий час.

Отже, законодавством встановлений обов`язок компенсації несення служби особами рядового і начальницького складу в (понаднормований) нічний час, за умови його залучення до такої служби керівником органу внутрішніх справ.

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема книги нарядів Таїровського ВМ від 15.04.2011р. (інвентарний №1212 т.2), ОСОБА_1 було залучено до служби у понаднормовий (нічний) час, а саме: 25.04.2011р., 28.04.2011р., 01.05.2011р., 16.05.2011р., 22.05.2011р. та 10.07.2011р. /а.с.25-32/

При цьому, Київським РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області, як суб`єктом владних повноважень, на якого в силу ст.77 КАС України покладається обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності, жодних пояснень щодо несплати компенсації за понаднормоване (нічне) несення служби ОСОБА_1 за 28.04.2011р., 16.05.2011р., 07.06.2011р., 10.07.2011р. до суду першої та апеляційної інстанції не надано.

Водночас сторонами не надано суду жодних доказів щодо понаднормованого (нічного) несення служби ОСОБА_1 07.06.2011р.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції обґрунтовано визнав протиправною бездіяльність Київського районного відділу Одеського міського управління ГУМВС України в Одеській області щодо несплати ОСОБА_1 нічних за 28.04.2011р., 16.05.2011р., 10.07.2011р.

Пунктом 2.16. Інструкції №499 (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ надається матеріальна допомога у межах асигнувань, що виділяються на їх утримання, для вирішення соціально-побутових питань у розмірі, що не перевищує місячного грошового забезпечення на день виплати, та один раз на рік - допомога для оздоровлення при щорічній основній відпустці в розмірі, що не перевищує місячного грошового забезпечення. Допомога для оздоровлення особам рядового і начальницького складу надається в разі вибуття в чергову відпустку у розмірі грошового забезпечення, яке особа отримувала на день виплати. Підставою для надання допомоги для оздоровлення особам рядового чи начальницького складу є наказ про особовий склад, за яким особа рядового чи начальницького складу вибуває в чергову відпустку. Фактичні витрати на матеріальну допомогу відповідно до вимог бюджетного законодавства проводяться тільки в межах затвердженого кошторисом фонду грошового забезпечення.

Таким чином, з аналізу змісту п. 2.16 Положення №499 (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) вбачається, що матеріальна допомога для оздоровлення і для вирішення соціально-побутових питань надається особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ один раз на рік. При цьому, умовою для надання особі матеріальної допомоги для оздоровлення є наказ по особовому складу про вибуття у щорічну основну відпустку, а для надання матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань - рапорт особи і наявність для цього бюджетних асигнувань.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 14.11.2018р. (справа №816/2250/15).

Наказом Київського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області №17 о/с від 25.05.2011р. підполковнику міліції ОСОБА_1 було надано чергову відпустку за 2011рік, з 23 травня по 07 липня 2011 року. /а.с.15/

Як вбачається з довідки Управління фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку ГУ МВС України в Одеській області від 20.08.2018р. №14/1-843 у період січень-липень 2011 року ОСОБА_1 не було нараховано матеріальну допомогу на оздоровлення за 2011 рік. /а.с.23/

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції щодо протиправної бездіяльності Київського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області з приводу здійснення виплати позивачу матеріальної допомоги на оздоровлення за 2011 рік.

Водночас, статтею 43 Конституції України проголошено, що право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

За загальним правилом пріоритетними є норми спеціального законодавства, а трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, якщо нормами спеціального законодавства не врегульовані спірні правовідносини.

Відповідно до частини 1 статті 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Статтею 94 КЗпП України визначено, що заробітною платою - є винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства, установи, організації і максимальним розміром не обмежується. Питання державного і договірного регулювання оплати праці, прав працівників на оплату праці та їх захисту визначаються цим Кодексом, Законом України «Про оплату праці» та іншими нормативно-правовими актами.

Статтями 115 КЗпП України та 24 Закону України «Про оплату праці» від 24.03.1995 № 108/95-ВР, визначено строки, періодичність і місце виплати заробітної плати.

Згідно зі статтею 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, проводиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Відповідно до статті 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Відповідно до частини 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року №13 Про застосування судами законодавства про оплату праці, установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні плати, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі статті 117 Кодексу законів про працю України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018р. у справі №806/345/16.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 не звертався до Ліквідаційної комісії ГУ МВС України в Одеській області із заявою про сплату грошового забезпечення за роботу в нічний час за 28.04.2011р., 16.05.2011р., 10.07.2011р., тому середній заробіток за час затримки розрахунку за роботу в нічний час має бути виплачений не пізніше наступного дня після пред`явлення вимоги про розрахунок (19.09.2018р. - наступного дня після звернення 18.09.2018р. до суду з даною вимогою) по день ухвалення Одеським окружним адміністративним судом рішення від 20.12.2018р. щодо протиправності дій суб`єкта владних повноважень з цього приводу.

Також, ОСОБА_1 звернувся до Ліквідаційної комісії ГУ МВС України в Одеській області із заявою про сплату матеріальної допомоги на оздоровлення за 2011 рік, - 21.06.2018р., тому середній заробіток за час затримки розрахунку матеріальної допомоги має бути виплачений не пізніше наступного дня після пред`явлення вимоги про розрахунок по день ухвалення Одеським окружним адміністративним судом рішення від 20.12.2018р. щодо протиправності дій суб`єкта владних повноважень з цього приводу.

Разом з тим, слід зазначити, що підполковник міліції ОСОБА_1 проходив службу в Київському РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області на посаді заступника начальника відділу-начальника міліції громадської безпеки Таїровського відділу міліції Київського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області.

Згідно Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Київський РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області є юридичною особою - державною організацією (установою, закладом), який з 11.11.2015р. перебуває у стані припинення та не здійснює в повній мірі обов`язків щодо належного розподілу бюджетних асигнувань.

Враховуючи знаходження Київського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області в стані припинення, його підпорядкування вищестоящому державного органу внутрішніх справ - Головному управлінню МВС в Одеській області, який є належним розпорядником бюджетних коштів, та з метою найшвидшого та ефективного захисту порушених прав позивача з 2011 року, колегія суддів приходить до висновку щодо необхідності зобов`язання Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення за роботу в нічний час за 28.04.2011р., 16.05.2011р., 10.07.2011р., матеріальну допомогу на оздоровлення за 2011 рік, та зобов`язання нарахувати і виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку за: роботу в нічний час 28.04.2011р., 16.05.2011р., 10.07.2011р., за період з 19.09.2017р. по 20.12.2018р.; матеріальної допомоги за 2011р. у період з 22.06.2018р. по 20.12.2018р.

На підставі викладеного, оскільки суд першої інстанції при вирішенні справи неповно дослідив обставини справи та помилково застосував норми матеріального закону, тому постанова суду першої інстанції в порядку ст.317 КАС України підлягає частковому скасуванню.

Керуючись ст.ст.315, 317, 321, 322, 325, 328 КАС України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково, рішення Одеського окружного адміністративного суду від 20 грудня 2018 року скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог про зобов`язання вчинити певні дії щодо виплати грошового забезпечення та середнього заробітку за час затримки розрахунку.

Ухвалити у цій частині нове рішення, яким зобов`язати Головне управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення за роботу в нічний час 28.04.2011р., 16.05.2011р., 10.07.2011р.

Зобов`язати Головне управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 матеріальну допомогу на оздоровлення за 2011 рік.

Зобов`язати Головне управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку за: період з 19.09.2018р. по 20.12.2018р. за роботу в нічний час 28.04.2011р., 16.05.2011р., 10.07.2011р.; період з 22.06.2018р. по 20.12.2018р. матеріальної допомоги за 2011р.

В іншій частині судове рішення залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складений 26.07.2019р.

Головуючий суддя Крусян А.В.
Судді Градовський Ю.М. Яковлєв О.В.