Справа № 360/771/19
Суддя: Гаврищук Тетяна Григорівна
Дата ухвалення: 2019-07-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2019 року справа №360/771/19

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Гаврищук Т.Г.,

суддів Казначеєва Е.Г.,

Сіваченка І.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 06 травня 2019 року в справі № 360/771/19 (головуючий І інстанції Борзаниця С.В., повний текст судового рішення складено та підписано 10 травня 2019 року в м. Сєвєродонецьк) за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Білокуракинської районної державної адміністрації про визнання незаконним та скасування рішення,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до Управління соціального захисту населення Білокуракинської районної державної адміністрації (далі - відповідач, Управління, орган соціального захисту), в якому просив визнати незаконним та скасувати рішення начальника Управління від 29.01.2019р. № 22 щодо скасування довідки внутрішньо переміщеної особи від 25.07.2016 р. № 11472.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що як курсант Луганського державного університету внутрішніх справ ім. Е.О. Дідоренка позивач з 05.08.2013 р. був зареєстрований в гуртожитку вишу за адресою АДРЕСА_1 . У зв`язку із проведенням антитерористичної операції на території м. Луганська ОСОБА_1 в червні 2014 року був змушений покинути цей населений пункт. На підставі довідки від 25.07.2016р. № 921011472 позивач набув статусу внутрішньо переміщеної особи з фактичним місцем проживання за адресою: АДРЕСА_2 .

Рішенням відповідача від 29.01.2019 р. № 22, яке ОСОБА_1 отримав 08.02.2019р., скасовано дію довідки від 25.07.2016р. № 11472. Рішення вмотивовано тим, що позивач не є студентом денної форми навчання Луганського державного університету внутрішніх справ ім. Е.О. Дідоренка, отже не має права проживати та бути зареєстрованим у гуртожитку цього вишу. Тому довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, в якій зазначено адресу реєстрації цей гуртожиток, підлягає скасуванню (а.с. 4-9).

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 06 травня 2019 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

На обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що дію довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 25.07.2016р. № 11472 скасовано з непередбачених Законом України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» або іншого закону підстав. Окрім цього, апелянт звертає увагу суду, що він має право на статус внутрішньо переміщеної особи, оскільки місце свого проживання в межах території України змінив не з власної волі, а через проведення антитерористичної операції, тобто вимушено, що відповідає визначенню поняття «внутрішньо переміщена особа».

Також позивач зазначає, що відсутність в нього законних підстав бути зареєстрованим у гуртожитку вишу на підставі положень Закону України «Про освіту» не змінює обставин, за яких від вимушено переїхав з м. Луганська (а.с. 104-109).

Всі особи, які беруть участь у справі, до апеляційного суду не прибули, були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання. Згідно з пунктом 2 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до вимог ч. 1 та ч. 2 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального права, встановила наступне.

Згідно з матеріалами справи позивач 05.08.2013р. розпочав службу в органах внутрішніх справ шляхом вступу до Луганського державного університету внутрішніх справ ім. Е.О. Дідоренка із обов`язковим проживанням та реєстрацією в гуртожитку вишу за адресою АДРЕСА_1 .

У зв`язку із проведенням на території м. Луганська антитерористичної операції позивач у червні 2014 року вимушено покинув місце свого постійного проживання та реєстрації. З 01 вересня 2014 року позивача, який прибув з Луганського державного університету внутрішніх справ ім. Е.О. Дідоренка, зараховано на навчання курсантом 2-го курсу Національної академії внутрішніх справ. Наказом Національної поліції України від 17.06.2016р. № 407 о/с позивачу присвоєно звання «лейтенант поліції», а наказом Національної академії внутрішніх справ від 17.06.2018 № 75 о/с - відраховано з числа курсантів 18.06.2016р. та відряджено у розпорядження Головного управління Національної поліції у Луганській області для подальшого проходження служби.

Згідно довідки Управління соціального захисту населення Білокуракинської районної державної адміністрації від 25.07.2016р. № 921011472 позивач взятий на облік як внутрішньо переміщена особа.

Листом Управління від 29.01.2019р. № 367/11-13 позивача ознайомлено із рішенням № 22, яким скасовано дію довідки від 25.07.2016р. № 11472 про взяття його на облік як внутрішньо переміщеної особи. Скасування довідки обґрунтовано тим, що згідно з листом Білокуракинського відділу поліції в Луганській області від 21.01.2019 № 718/111/46-2019 позивач на теперішній час не є студентом денної форми навчання Луганського державного університету внутрішніх справ ім. Е.О. Дідоренка, а проходить службу в Національній поліції України на посаді слідчого слідчого відділення Білокуракинського ВП ГУНП в Луганській області.

Також в листі зазначено, що згідно з Положенням про вищі навчальні заклади МВС, затвердженим наказом Міністерства внутрішніх справ України від 14.02.2008р. № 62, курсанти (військовослужбовці Національної гвардії Україна) розміщується у гуртожитках (казармах) у порядку, установленому нормативно-правовими актами МВС та статутом ВНЗ, та по закінченню навчального процесу вибувають з гуртожитку (казарми).

Наведені обставини сторонами не оспорюються.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Закон України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від 20.10.2014 № 1706-VII (далі - Закон № 1706-VII) встановлює гарантії дотримання прав, свобод та законних інтересів внутрішньо переміщених осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону № 1706-VII внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Згідно з ч. 1 ст. 4 Закону № 1706-VII факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 цього Закону.

За приписами ч. 1 ст. 12 Закону № 1706-VII підставою для скасування дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи та внесення відомостей про це в Єдину інформаційну базу даних про внутрішньо переміщених осіб є обставини, за яких внутрішньо переміщена особа:1) подала заяву про відмову від довідки; 2) скоїла злочин: дії, спрямовані на насильницьку зміну чи повалення конституційного ладу або на захоплення державної влади; посягання на територіальну цілісність і недоторканність України; терористичний акт; втягнення у вчинення терористичного акту; публічні заклики до вчинення терористичного акту; створення терористичної групи чи терористичної організації; сприяння вчиненню терористичного акту; фінансування тероризму; здійснення геноциду, злочину проти людяності або військового злочину; 3) повернулася до покинутого місця постійного проживання;4) виїхала на постійне місце проживання за кордон; 5) подала завідомо недостовірні відомості.

Тобто, наведеною нормою визначено вичерпний перелік підстав для скасування дії довідки внутрішньо переміщеної особи.

Порядок оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2014 року № 509. Цим Порядком також передбачено, що довідка діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 Закону № 1706-VII та абзацом шостим цього пункту, в якому йдеться про довідки, видані до 20 червня 2016 року (абз. 4 п. 6).

Як вже було встановлено, довідка про взяття позивача на облік внутрішньо переміщеної особи № 921011472 видана 25.07.2016р., тобто вона є безстроковою та її дію може бути скасовано лише з підстав, визначених ч. 1 ст. 12 Закону № 1706-VII.

Відповідачем не доведено наявність підстав, визначених ч. 1 ст. 12 Закону № 1706-VII, для скасування дії довідки про взяття позивача на облік внутрішньо переміщеної особи.

Як вбачається з матеріалів справи, станом на момент видачі довідки усі відомості, викладені в наданих позивачем документах, були достовірними та підтверджували, що позивач є внутрішньо переміщеною особою в розумінні Закону № 1706-VII.

Наведені у рішенні №22 від 29.01.2019р. підстави не передбачені ані Законом № 1706-VII, ані Порядком № 509, а тому колегія суддів вважає, що відповідачем безпідставно було скасовано дію довідки про взяття позивача на облік внутрішньо переміщеної особи.

Відповідно до частини 3 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3)обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За приписами частини другої статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи, що відповідачем не надано до суду доказів, що скасовуючи дію довідки від 25.07.2016р.№ 11472 про взяття позивача на облік внутрішньо переміщеної особи, він діяв на підставі Закону № 1706-VII, суд дійшов висновку про необхідність скасування прийнятого внаслідок цього рішення та задоволення позовних вимог.

На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи та неправильно застосував норми матеріального права, що відповідно до вимог ст. 317 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для зміни судового рішення.

Колегія суддів не вбачає підстав для задоволення позовних вимог в частині зобов`язання органу соціального захисту подати звіт про виконання судового рішення, враховуючи положення ст.ст. 326 та 382 Кодексу адміністративного судочинства України.

Главою 8 Розділу І Кодексу адміністративного судочинства України регламентовано процесуальні питання, пов`язані зі сплатою судового збору та розподілом судових витрат.

Частиною 2 ст. 133 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, якщо оплату судових витрат відстрочено до ухвалення судового рішення у справі, витрати розподіляються відповідно до судового рішення.

За приписами ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Матеріалами справи підтверджено, що позивачем сплачено 768,40 грн. за звернення до суду з адміністративним позовом, отже ці кошти підлягають стягненню з відповідача.

Керуючись статями 139, 291, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 06 травня 2019 року в справі № 360/771/19 - задовольнити.

Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 06 травня 2019 року в справі №360/771/19 - скасувати.

Прийняти нову постанову.

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Білокуракинської районної державної адміністрації про визнання незаконним та скасування рішення - задовольнити.

Визнати незаконним та скасувати рішення начальника Управління соціального захисту населення Білокуракинської районної державної адміністрації від 29.01.2019р. № 22 щодо скасування дії довідки внутрішньо переміщеної особи від 25.07.2016р. № 11472, виданої ОСОБА_1 .

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління соціального захисту населення Білокуракинської районної державної адміністрації () на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ) судові витрати за звернення до суду з адміністративним позовом в сумі 768,40 грн. (сімсот шістдесят вісім гривень 40 копійок).

Повне судове рішення - 24 липня 2019 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Т. Г. Гаврищук

Судді Е. Г. Казначеєв

І.В. Сіваченко