Справа № 640/4981/19
Суддя: Клочкова Н.В.
Дата ухвалення: 2019-07-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

25 липня 2019 року № 640/4981/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючої судді Клочкової Н.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Лойалті ЛТД»

до Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві,

Державної фіскальної служби України

про визнання протиправним та скасування рішень, зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва надійшла позовна заява товариства з обмеженою відповідальністю «Лойалті ЛТД» (надалі - позивач), адреса: 03039, місто Київ, проспект Валерія Лобановського, будинок 119 «Х», приміщення 6 до Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві (надалі - відповідач 1), адреса: 04655, місто Київ, вулиця Шолуденка, будинок 33/19, Державної фіскальної служби України (надалі - відповідач 2), адреса: 04053, місто Київ, Львівська площа, будинок 8, у якій позивач просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення комісії Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації від 28 січня 2019 року №1061056/41236917 про відмову в реєстрації податкової накладної від 23 листопада 2018 року №113 в Єдиному реєстрі податкових накладних;

- зобов`язати Державну фіскальну службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну від 23 листопада 2018 року №113 датою її фактичного подання - 14 грудня 2018 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач послався на те, що позивач перебуває на обліку у Державній податковій інспекції у Голосіївському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві, як платник податку на додану вартість.

14 грудня 2018 року позивачем до податкового органу направлено податкову накладну №113 від 23 листопада 2018 року для реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних, реєстрацію якої було зупинено, оскільки податкова накладна відповідає вимогам підпункту 1.6 пункту 1 Критеріїв ризиковості платника податку та запропоновано надати пояснення та/або копії документів достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних.

23 січня 2019 року позивачем подано до контролюючого органу повідомлення №3 щодо подачі документів про підтвердження реальності здійснення операцій по відмовленій податковій накладній, з письмовим поясненням від 23 січня 2019 року №23/02 та копіями документів.

Як вказує позивач, у письмових поясненнях від 23 січня 2019 року №23/01 позивачем повністю описано господарську операцію, за якою складено податкову накладну, зокрема, зазначено, що остання була виписана на відшкодування вартості транспортно-експедиційного обслуговування по перевезенню вантажів (вугільної продукції) залізничним транспортом від станції відправлення Херсон до станції отримання Чугуїв за договором поставки №0211 від 02 листопада 2018 року, укладеного з товариством з обмеженою відповідальністю «ДВ Нафтогазовидобувна компанія».

Вугільна продукція була придбана позивачем у товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансово-промислова компанія «Ресурсгруп» відповідно до договору поставки №0111 від 01 листопада 2018 року та у подальшому реалізована товариству з обмеженою відповідальністю «ДВ Нафтогазовидобувна компанія» за договором поставки №0211 від 02 листопада 2018 року.

Зокрема, позивач у позовній заяві вказує, що згідно договору поставки №0111 від 01 листопада 2018 року та специфікації №1 від 01 листопада 2018 року до договору товариством з обмеженою відповідальністю «ФПК «Ресурсгруп» було поставлено товариству з обмеженою відповідальністю «Лойалті ЛТД» вугілля кам`яне Антрацит марки АШ-(0-6) загальною кількістю 779 тон, а саме,

- за актом приймання-передачі №1 від 17 листопада 2018 року у кількості при прийманні 133,40 тон, що підтверджується видатковою накладною №418 від 17 листопада 2018 року, залізничною накладною №41441791 від 12 листопада 2018 року, рахунком на оплату №418 від 17 листопада 2018 року;

- за актом приймання-передачі №2 від 18 листопада 2018 року у кількості при прийманні 125,95 тон, що підтверджується видатковою накладною №419 від 18 листопада 2018 року, залізничною накладною №41508821 від 14 листопада 2018 року, рахунком на оплату №419 від 18 листопада 2018 року;

- за актом приймання-передачі №3 від 21 листопада 2018 року у кількості при прийманні 258,50 тон, що підтверджується видатковою накладною №420 від 21 листопада 2018 року, залізничною накладною №41541673 від 15 листопада 2018 року, рахунком на оплату №420 від 21 листопада 2018 року;

- за актом приймання-передачі №4 від 22 листопада 2018 року у кількості при прийманні 129,15 тон, що підтверджується видатковою накладною №421 від 22 листопада 2018 року, залізничною накладною №41477738 від 14 листопада 2018 року, рахунком на оплату №421 від 22 листопада 2018 року;

- за актом приймання-передачі №5 від 23 листопада 2018 року у кількості при прийманні 132 тон, що підтверджується видатковою накладною №422 від 23 листопада 2018 року, залізничною накладною №41611971 від 17 листопада 2018 року, рахунком на оплату №422 від 23 листопада 2018 року.

Реалізацію отриманої продукції, як вказує позивач, здійснено товариству з обмеженою відповідальністю «ДВ Нафтогазовидобувна компанія» за договором поставки №0211 від 02 листопада 2018 року, специфікації №1 від 02 листопада 2018 року до цього договору, що підтверджується актами приймання передачі №1 від 17 листопада 2018 року, №2 від 18 листопада 2018 року, №3 від 21 листопада 2018 року, №4 від 22 листопада 2018 року, № 5 від 23 листопада 2018 року та видатковими накладними №55 від 17 листопада 2018 року, №56 від 18 листопада 2018 року, №57 від 21 листопада 2018 року, №58 від 22 листопада 2018 року, № 59 від 23 листопада 2018 року.

Розрахунок за поставлену вугільну продукцію між сторонами обох договорів здійснювались за фактичними значеннями якості і кількості продукції, визначених міжнародною незалежною лабораторією, відповідно до яких поставлена вугільна продукція була проінспектована у кінцевого вантажоотримувача-покупця товариства з обмеженою відповідальністю «ДВ Нафтогазовидобувана компанія».

З урахуванням даних сертифікату (інспекційного звіту) та умов обох договорів щодо визначення норм недостачі (вагони 60883014, 65300402) та перевантаження (вагони 67877977, 60401932), як вказано у позовній заяві, фактична кількість поставленої продукції становила 777,35 тон, у зв`язку з чим сторонами договорів складено коригувальні акти до вказаних вище у позовній заяві актів - приймання передачі.

Крім того, позивач вказав, що постачання продукції здійснювалось залізничним транспортом зі станції відправлення Херсон на станцію призначення Чугуїв, вантажоотримувач товариство з обмеженою відповідальністю «ДВ Нафтогазовидобувна компанія», про що були складені відповідні залізничні накладні, поставка продукції здійснювалась згідно умов Incoterms 2010 на умовах DDP станція Чугуїв Південної залізниці.

Відповідно до умов специфікацій до обох договорів витрати на доставку продукції на станцію призначення несе постачальник, але покупець відшкодовує всі транспортно-експедиційні витрати по перевезенню вантажів залізничним транспортом, пов`язаних з доставкою продукції на станцію призначення.

На виконання умов договору поставки №0211 від 02 листопада 2018 року між позивачем та кінцевим вантажоотримувачем - покупцем товариством з обмеженою відповідальністю «ДВ Нафтогазовидобувна компанія» підписано акт надання послуг №60 від 23 листопада 2018 року до договору №0211 від 02 листопада 2018 року з відшкодування вартості транспортно-експедиційного обслуговування по перевезенню вантажів залізничним транспортом від станції Херсон до станції Чугуїв на загальну суму 262753,84 грн з ПДВ, складеного на підставі акта надання послуг №416 від 23 листопада 2018 року за договором поставки №0111 від 01 листопада 2018 року з товариством з обмеженою відповідальністю «ФПК « Ресурсгруп».

За підписаним актом надання послуг №60 від 23 листопада 2018 року до договору поставки №0211 від 02 листопада 2018 року позивачем складено податкову накладну №113 від 23 листопада 2018 року, відшкодування витрат (вартості послуг з організації перевезень) здійснено 26 грудня 2018 року.

Також, позивач вказує на те, що до пояснень на підтвердження реальності здійснення операцій по податковій накладній надано копії всіх первинних документів, проте, рішенням комісії Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві від 28 січня 2019 року №1061056/41236917 відмовлено у реєстрації податкової накладної №113 від 23 листопада 2018 року, у зв`язку з ненаданням копій первинних документів щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладні.

Позивач з вказаним рішенням не погодився, у зв`язку з чим ним було подано скаргу до Державної фіскальної служби України, яка рішенням комісії з питань розгляду скарг Державної фіскальної служби України від 07 лютого 2019 року №7228/41236917/2 залишена без задоволення, а рішення №1061056/41236917 від 23 листопада 2018 року - без змін.

За доводами позивача, вказані рішення не містять конкретизації, які саме документи ним не було подано для підтвердження реальності здійснення господарської операції, що стало підставою для звернення до адміністративного суду з вказаною позовною заявою.

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог представник відповідача 1 послався на те, що згідно з Єдиного реєстру податкових накладних позивачу зупинено реєстрацію податкової накладної №113 від 23 листопада 2018 року.

Для підтвердження реальності операції, зазначеної в податковій накладній №113, позивачем надіслано повідомлення від 23 січня 2019 року №3 щодо подачі документів про підтвердження реальності здійснення операції по податковій накладній в реєстрації якої відмовлено та документи до нього, в ході аналізу яких відповідачем 1 було встановлено, що податкову накладну виписано на адресу товариства з обмеженою відповідальністю «ДВ Нафтогазовидобувна компанія» з номенклатурою «Вугілля ком`яне Антрацит», проте, позивачем не надано інформацію та документальне підтвердження, а саме, договорів та банківських виписок з перевізниками (товарно-транспортних накладних), навантаження, розвантаження, документи на відрядження працівників.

Як зазначає представник відповідача 1, відсутність вказаних вище документів не дає можливості підтвердити реальність здійснення господарської операції позивача згідно податкової накладної №113 від 23 листопада 2018 року, у зв`язку з чим рішенням №1061056/41236917 від 28 січня 2019 року у реєстрації податкової накладної відмовлено.

На підставі викладеного представник відповідача 1 просив у задоволенні позовних вимог відмовити.

Представник відповідача 2 у відзиві на позовну заяву послався на приписи постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року №117, якою затверджено порядки з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, у зв`язку з чим просив у задоволенні позовних вимог відмовити.

Не погоджуючись з доводами представника відповідача 1 представник позивача у відзиві на позовну заяву послався на те, що Головним управлінням Державної фіскальної служби у місті Києві не досліджено надані позивачем первинні документи, а деякі з них взагалі не взято до уваги, оскільки перевезення вантажу за господарською операцією здійснювалось залізничним транспортом, що підтверджується не товарно-транспортною накладною, а залізничними накладними, які були позивачем надані до пояснень. Інші обставини, які викладені у відповіді на відзив є аналогічними тим, що викладені у позовній заяві.

У відповіді на відзив відповідача 2 представник позивача послався на те, що відзив Державної фіскальної служби України не містить будь-яких обгрунтувань заперечень проти задоволення позовних вимог та не спростовує доводів, викладених у позовній заяві.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 березня 2019 року відкрито провадження у адміністративній справі, вирішено здійснити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) без повідомлення учасників справи.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

У відповідності до наданої суду копії витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань товариство з обмеженою відповідальністю «Лойалті ЛТД» зареєстровано як юридична особа з 27 березня 2017 року, про що до реєстру внесено відповідний реєстраційний запис. Видами діяльності товариства зазначені: код КВЕД 46.19 Діяльність посередників у торгівлі товарами широкого асортименту; код КВЕД 46.71 Оптова торгівля твердим, рідким, газоподібним паливом і подібними продуктами (основний); код КВЕД 46.90 Неспеціалізована оптова торгівля; код КВЕД 52.24 Транспортне оброблення вантажів; код КВЕД 52.29 Інша допоміжна діяльність у сфері транспорту (Т.2, арк. 82-86).

Матеріалами справи також підтверджується, що вугільна продукція позивачем придбана у товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансово-промислова компанія «Ресурсгруп» на відповідно до укладеного між ними договору поставки №0111 від 01 листопада 2018 року (Т.1, арк. 38-44) та реалізована товариству з обмеженою відповідальністю «ДВ Нафтогазовидобувна компанія» відповідно до умов договору поставки №0211 від 02 листопада 2018 року (Т.1, арк. 152-158).

Зокрема, згідно умов договору поставки №0111 від 01 листопада 2018 року та специфікації №1 від 01 листопада 2018 року до вказаного договору товариством з обмеженою відповідальністю «ФПК «Ресурсгруп» було поставлено товариству з обмеженою відповідальністю «Лойалті ЛТД» вугілля кам`яне Антрацит марки АШ-(0-6) загальною кількістю 779 тон, а саме, за актом приймання-передачі №1 від 17 листопада 2018 року у кількості при прийманні 133,40 тон, що підтверджується видатковою накладною №418 від 17 листопада 2018 року, залізничною накладною №41441791 від 12 листопада 2018 року, рахунком на оплату №418 від 17 листопада 2018 року; за актом приймання-передачі №2 від 18 листопада 2018 року у кількості при прийманні 125,95 тон, що підтверджується видатковою накладною №419 від 18 листопада 2018 року, залізничною накладною №41508821 від 14 листопада 2018 року, рахунком на оплату №419 від 18 листопада 2018 року; за актом приймання-передачі №3 від 21 листопада 2018 року у кількості при прийманні 258,50 тон, що підтверджується видатковою накладною №420 від 21 листопада 2018 року, залізничною накладною №41541673 від 15 листопада 2018 року, рахунком на оплату №420 від 21 листопада 2018 року; за актом приймання-передачі №4 від 22 листопада 2018 року у кількості при прийманні 129,15 тон, що підтверджується видатковою накладною №421 від 22 листопада 2018 року, залізничною накладною №41477738 від 14 листопада 2018 року, рахунком на оплату №421 від 22 листопада 2018 року; за актом приймання-передачі №5 від 23 листопада 2018 року у кількості при прийманні 132 тон, що підтверджується видатковою накладною №422 від 23 листопада 2018 року, залізничною накладною №41611971 від 17 листопада 2018 року, рахунком на оплату №422 від 23 листопада 2018 року (Т.1, арк. 46-47,54,55,56,57-59,71,72,73,74-76, 88,89,90-92,96,109,110,111,112-114,126,127,128,129-131).

Реалізацію отриманої продукції здійснено товариству з обмеженою відповідальністю «ДВ Нафтогазовидобувна компанія» за договором поставки №0211 від 02 листопада 2018 року, специфікації №1 від 02 листопада 2018 року до цього договору, що підтверджується актами приймання передачі №1 від 17 листопада 2018 року, №2 від 18 листопада 2018 року, №3 від 21 листопада 2018 року, №4 від 22 листопада 2018 року, № 5 від 23 листопада 2018 року та видатковими накладними №55 від 17 листопада 2018 року, №56 від 18 листопада 2018 року, №57 від 21 листопада 2018 року, №58 від 22 листопада 2018 року, № 59 від 23 листопада 2018 року (Т.1, арк. 165,166,171,172,177,178,183,184,189,190)

Розрахунок за поставлену вугільну продукцію між сторонами обох договорів здійснювались за фактичними значеннями якості і кількості продукції, визначених міжнародною незалежною лабораторією, відповідно до яких поставлена вугільна продукція була проінспектована у кінцевого вантажоотримувача-покупця товариства з обмеженою відповідальністю «ДВ Нафтогазовидобувана компанія» (Т.1, арк. 145-149).

З урахуванням даних сертифікату (інспекційного звіту) та умов обох договорів щодо визначення норм недостачі (вагони 60883014, 65300402) та перевантаження (вагони 67877977, 60401932), фактична кількість поставленої продукції становила 777,35 тон, у зв`язку з чим сторонами договорів складено коригувальні акти до вказаних вище у позовній заяві актів - приймання передачі (Т.1, арк. 60, 77, 97, 115, 132, 195).

Крім того, суд ще раз наголошує, що наявними доказами в матеріалах справи, підтверджується, що постачання продукції здійснювалось залізничним транспортом зі станції відправлення Херсон на станцію призначення Чугуїв, вантажоотримувачем зазначено товариство з обмеженою відповідальністю «ДВ Нафтогазовидобувна компанія», про що були складені відповідні залізничні накладні, поставка продукції здійснювалась згідно умов Incoterms 2010 на умовах DDP станція Чугуїв Південної залізниці.

Також, відповідно до умов специфікацій до договорів поставки №0111 від 01 листопада 2018 року та №0211 від 02 листопада 2018 року витрати на доставку продукції на станцію призначення несе постачальник, але покупець відшкодовує всі транспортно-експедиційні витрати по перевезенню вантажів залізничним транспортом, пов`язаних з доставкою продукції на станцію призначення, на підставі підтверджуючих документів (пункт 8.6. специфікації №1 до договору №0111 від 01 листопада 2018 року та пункт 8.6. специфікації №1 до договору №0211 від 02 листопада 2018 року) (Т.1, арк. 46-47,159-160).

На виконання умов договору поставки №0211 від 02 листопада 2018 року між позивачем та кінцевим вантажоотримувачем - покупцем товариством з обмеженою відповідальністю «ДВ Нафтогазовидобувна компанія» підписано акт надання послуг №60 від 23 листопада 2018 року до договору №0211 від 02 листопада 2018 року з відшкодування вартості транспортно-експедиційного обслуговування по перевезенню вантажів залізничним транспортом від станції Херсон до станції Чугуїв на загальну суму 262753,84 грн з ПДВ (Т.1, арк. 213), складеного на підставі акта надання послуг №416 від 23 листопада 2018 року за договором поставки №0111 від 01 листопада 2018 року з товариством з обмеженою відповідальністю «ФПК « Ресурсгруп». (Т.1, арк. 201-202).

Суд звертає увагу, що позивачем сплачено рахунок на оплату №377 від 23 листопада 2018 року на суму 262753,84 грн, складений товариством з обмеженою відповідальністю «ФПК «Ресурсгруп», в якості відшкодування вартості транспортно-експедиційного обслуговування по перевезенню вантажів залізничним транспортом від станції Херсон до станції Чугуїв, що підтверджується випискою з банківського рахунку (Т.1, арк. 207, 210).

Відшкодування витрат (вартості послуг з організації перевезень) товариством з обмеженою відповідальністю «ДВ Нафтогазовидобувна компанія» позивачу здійснено 26 грудня 2018 року, що підтверджується наданою суду випискою з банківського рахунку (Т.1, арк. 216).

За підписаним актом надання послуг №60 від 23 листопада 2018 року до договору поставки №0211 від 02 листопада 2018 року позивачем складено податкову накладну №113 від 23 листопада 2018 року (Т.1, арк. 18-19)

За наслідками обробки податкової накладної, контролюючий орган надіслав позивачу квитанцію про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування кількісних і вартісних показників до податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних від 14 грудня 2018 року, відповідно до якої податкова накладна прийнята, однак її реєстрацію зупинено у зв`язку з відповідністю податкової накладної підпункту 1.6. пункту 1 Критеріїв ризиковості платника податку. Разом з тим, позивачу запропоновано надати пояснення та/або копії документів, достатні для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної (Т.1, арк. 20).

23 січня 2019 року на підтвердження здійснення вказаних господарських операцій, позивачем направлено до податкового органу повідомлення про подання пояснень та копій документів щодо податкових накладних/розрахунків коригування, реєстрацію яких зупинено №3, разом поясненнями та документами, що підтверджують реальність здійснення господарської операції (Т.1, арк. 30,31,32-35).

28 січня 2019 року Комісія Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову у такій реєстрації, прийняла рішення №1061056/41236917 про відмову у реєстрації податкової накладної №113 від 23 листопада 2018 року у зв`язку із ненаданням платником податків копій документів, а саме: договорів, зокрема, зовнішньоекономічних контрактів, з додатками до них, первинних документів щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи, у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладні та розрахункових документів, банківських виписок з особових рахунків (Т.1, арк. 219-220).

Не погоджуючись з вказаним вище рішенням, позивач звернувся до Державної фіскальної служби України з відповідною скаргою, яка рішенням Комісії з питань розгляду скарг від 07 лютого 2019 року №7228/41236917/2 залишена без задоволення, а рішення №1061056/41236917 про відмову у реєстрації податкової накладної №113 від 23 листопада 2018 року - без змін (Т.1, арк. 221-225,226, Т.2, арк. 81).

Вказане стало підставою для звернення з даною позовною заявою до адміністративного суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України від 02 грудня 2010 року № 2755-VI (надалі - ПК України).

У відповідності до абзацу 1 пункту 201.1 розділу V ПК України, на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Абзацом 5 пункту 201.10 статті 201 ПК України визначено, що підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня.

Згідно пункту 201.16 статті 201 ПК України реєстрація податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних може бути зупинена в порядку та на підставах, визначених Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 12 Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2010 № 1246 (надалі - Порядок № 1246), після надходження податкової накладної та/або розрахунку коригування до ДФС в автоматизованому режимі здійснюється їх розшифрування та проводяться перевірки:

відповідності податкової накладної та/або розрахунку коригування затвердженому формату (стандарту);

чинності електронного цифрового підпису, порядку його накладення та наявності права підписання посадовою особою платника податку таких податкової накладної та/або розрахунку коригування;

реєстрації особи, що надіслала на реєстрацію податкову накладну та/або розрахунок коригування, платником податку на момент складення та реєстрації таких податкової накладної та/або розрахунку коригування;

дотримання вимог, установлених пунктом 192.1 статті 192 та пунктом 201.10 статті 201Кодексу;

наявності помилок під час заповнення обов`язкових реквізитів відповідно до пункту 201.1статті 201 Кодексу;

наявності суми податку на додану вартість відповідно до пунктів 200-1.3 і 200-1.9 статті 200-1Кодексу (для податкових накладних та/або розрахунків коригування, що реєструються після 1 липня 2015 р.);

наявності в Реєстрі відомостей, що містяться у податковій накладній, яка коригується;

факту реєстрації/зупинення реєстрації/відмови в реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування з такими ж реквізитами;

наявності підстав для зупинення реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування;

дотримання вимог Законів України «Про електронний цифровий підпис», «Про електронні документи та електронний документообіг» та Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами, затвердженого в установленому порядку.

Пунктом 13 Порядку № 1246 визначено, що за результатами перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку, формується квитанція про прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування (далі - квитанція).

Згідно з пунктом 5 Порядку зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 № 117 (надалі - Порядок № 117), Податкова накладна / розрахунок коригування, які підлягають моніторингу, перевіряються на відповідність критеріям ризиковості платника податку, критеріям ризиковості здійснення операцій та показникам позитивної податкової історії платника податку.

При цьому, відповідно до змісту пункту 10 Порядку № 117 Критерії ризиковості платника податку, критерії ризиковості здійснення операцій, перелік показників, за якими визначається позитивна податкова історія платника податку, визначає ДФС та надсилає на погодження Мінфіну в електронній формі через систему електронної взаємодії органів виконавчої влади.

Пунктом 21 Постанови № 117 визначено, що підставами для прийняття комісіями контролюючих органів рішення про відмову в реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування є: ненадання платником податку письмових пояснень стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній / розрахунку коригування, реєстрацію яких зупинено; ненадання платником податку копій документів відповідно до підпункту 4 пункту 13 цього Порядку; надання платником податку копій документів, які складені з порушенням законодавства.

Тобто, рішення Комісії повинно містити чітку підставу для відмови в реєстрації податкової накладної та бути обґрунтованим.

Наведене в сукупності свідчить про те, що у будь-якому випадку контролюючий орган повинен був в оскаржуваному рішенні чітко вказати які копії документів не було надано позивачем та які з наданих документів складені з порушенням законодавства та, норми якого закону порушені при складанні документів.

З матеріалів справи вбачається, що позивач отримав квитанцію про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування кількісних і вартісних показників до податкової накладної в ЄРПН, відповідно до яких податкова накладна від 09 грудня 2018 року № 2 прийнята, але її реєстрацію зупинено у зв`язку з відповідністю податкових накладних критеріям оцінки ризиків, що визначені підпунктом 1.6 пункту 1 Критеріїв ризиковості платника податків.

Разом з тим, судом встановлено, що податковий орган повинен був у квитанції чітко вказати не лише конкретний вид критерію, який встановлений підпунктом 1.6 пункту 1 Критеріїв, а і відповідне рішення, відповідно до якого позивача внесено до переліку ризикових платників.

Суд звертає увагу, що позивач скористався правом на надання пояснень та документів, необхідних для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної № 113 від 23 листопада 2018 року, та надав податковому органу письмові документи, що підтверджують реальність здійснення операції по податковій накладній.

Однак, в порушення вимог законодавства, з оскаржуваного рішення неможливо встановити, копії яких документів досліджувались Комісією, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації.

Крім того, оспорюване рішення містить лише загальне твердження про ненадання платником податків документів без конкретизації (підкреслення, як того вимагає форма такого рішення) конкретного переліку документів, яких, на думку Комісії, не вистачає, що повністю невілює принцип визначеності, прозорості та обґрунтованості рішення.

При цьому, відповідач не навів жодного правого обґрунтування щодо підстав для зупинення реєстрації податкової накладної, яка із шести перелічених у підпункті 1.6 пункту 1 критеріїв, що наведені у листі Державної фіскальної служби України від 21 березня 2018 року № 959/99-99-07-18 відноситься до позивача.

В той же час, суд також вважає за необхідне зазначити, що надання позивачем, як платником податків, товарно-транспортної накладної при здійсненні перевезення вантажу залізничним транспортом не є можливим, оскільки підтвердженням в даному випадку є надання саме залізничної накладної, які і було позивачем, що підтверджується наявними в матеріалах доказами.

Отже, суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання протиправним та скасування рішення комісії Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві №1061056/41236917 від 28 січня 2019 року щодо відмови в реєстрації податкової накладної № 113 від 23 листопада 2018 року.

При цьому, суд зауважує, що факт зупинення реєстрації податкової накладної у Єдиному реєстрі податкових накладних не спростовує здійснення платником податків господарських операцій та наявності дати виникнення події (постачання товарів/послуг, або отримання коштів), що підтверджується первинними документами, на підставі яких складається податкова накладна.

Беручи до уваги викладене, а також враховуючи надання з боку позивача первинних документів, які свідчать про проведення господарських операцій, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для визнання протиправним та скасування рішення комісії Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві №1061056/41236917 від 28 січня 2019 року щодо відмови в реєстрації податкової накладної № 113 від 23 листопада 2018 року.

Крім того, пунктом 28 Порядку № 117 передбачено, що податкова накладна/розрахунок коригування, реєстрацію якої в ЄРНП було зупинено, реєструється у день настання однієї із таких подій, зокрема якщо набрало законної сили рішення суду про реєстрацію відповідної податкової накладної/розрахунку коригування в ЄРНП.

Відповідно до пункту 20 Порядку ведення ЄРНП, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2010 року №1246 у разі надходження до ДФС рішення суду про реєстрацію або скасування реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування, яке набрало законної сили, такі податкові накладні та/або розрахунки коригування реєструються після проведення перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку (крім абзацу десятого), або їх реєстрація скасовується. При цьому датою реєстрації або скасування реєстрації вважається день, зазначений в такому рішенні, або день набрання законної сили рішенням суду.

Отже, приписами чинного законодавства чітко зазначено про реєстрацію відповідної податкової накладної/розрахунку коригування в ЄРНП у разі набрання законної сили рішенням суду про реєстрацію відповідної податкової накладної/розрахунку коригування в ЄРНП.

З огляду на протиправність вказаного вище рішення відповідача 1, а також враховуючи норми діючого законодавства України, суд вважає за необхідне зобов`язати Державну фіскальну службу України зареєструвати податкову накладну №113 від 23 листопада 2018 року, подану товариством з обмеженою відповідальністю «Лойалті ЛТД» в Єдиному реєстрі податкових накладних датою її фактичного подання - 14 грудня 2018 року.

Інші доводи та аргументи учасників не спростовують висновків суду.

Згідно з ч. 1 ст. 9, ст. 72, ч.ч. 1, 2, 5 ст. 77 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, повно та всебічно проаналізувавши матеріали справи та надані позивачем докази суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як вбачається з наявного у матеріалах справи платіжного доручення, позивачем під час звернення з даним позовом до суду сплачено судовий збір у розмірі 3842,00 грн. Відтак, враховуючи розмір задоволених позовних вимог, суд присуджує на користь позивача судові витрати у розмірі 1921,00 грн за рахунок бюджетних асигнувань кожного з відповідачів пропорційно до задоволених вимог до кожного з відповідачів.

На підставі вище викладеного, керуючись ст. ст. 2, 6-10, 19, 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 255 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю «Лойалті ЛТД» до Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві, Державної фіскальної служби про визнання протиправним та скасування рішень, зобов`язання вчинити дії - задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних від 28 січня 2019 року №1061056/41236917, прийняте комісією Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації.

3. Зобов`язати Державну фіскальну службу України (04053, місто Київ, Львівська площа, будинок 8, ) зареєструвати податкову накладну №113 від 23 листопада 2018 року, подану товариством з обмеженою відповідальністю «Лойалті ЛТД» (03039, місто Київ, проспект Валерія Лобановського, будинок 119 «Х», приміщення 6, ) в Єдиному реєстрі податкових накладних датою її фактичного подання - 14 грудня 2018 року.

4. Стягнути на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Лойалті ЛТД» (03039, місто Київ, проспект Валерія Лобановського, будинок 119 «Х», приміщення 6, ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві (04655, місто Київ, вулиця Шолуденка, будинок 33/19, ) понесені ним витрати по сплаті судового збору у розмірі 1921,00 грн (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна гривня 00 копійок).

5. Стягнути на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Лойалті ЛТД» (03039, місто Київ, проспект Валерія Лобановського, будинок 119 «Х», приміщення 6, ) за рахунок бюджетних асигнувань Державної фіскальної служби України (04655, місто Київ, Львівська площа, будинок 8, ) понесені ним витрати по сплаті судового збору у розмірі 1921,00 грн (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна гривня 00 копійок).

Рішення набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України, після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України, протягом тридцяти днів, з дня складання повного тексту рішення.

Суддя Н.В. Клочкова