Справа № 160/5706/19
Суддя: Захарчук-Борисенко Наталія Віталіївна
Дата ухвалення: 2019-07-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 липня 2019 року Справа № 160/5706/19
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Захарчук Борисенко Н.В.
при секретарі судового засідання Пухловій Ю.С.
за участю:
представника позивача Ремез ОСОБА_1
представника відповідача Москалець Г.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи адміністративну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРМЕТАВТОМАТИКА» до Головного управління ДФС України у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-
20.06.2019 Товариство з обмеженою відповідальністю «УКРМЕТАВТОМАТИКА» звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління ДФС України у Дніпропетровській області, в якій просить:
На запит про надання пояснень та їх документального підтвердження №1 від 10.05.2019 позивач надав відповідь, до якої був долучений повний перелік запитуваних документів.
Позивач вважає, що викладені в Акті доводи є безпідставними та такими, що не мають жодного правового обґрунтування, у зв`язку з чим винесені на його підставі повідомлення-рішення є протиправними та підлягають скасуванню.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.06.2019 позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи.
Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити позовні вимоги з підстав, зазначених у позовній заяві.
Представник відповідача в судовому засіданні задоволення позовних вимог заперечував та просив відмовити у задоволенні позовної заяви в повному обсязі з підстав, викладених у письмовому відзиві на позовну заяву та додаткових поясненнях.
Заслухавши пояснення представника позивача, заперечення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовної заяви, виходячи з наступного.
Не погодившись із висновками, викладеними в акті перевірки та винесеними на їх підставі податковими повідомленнями-рішеннями, позивач звернувся до суду з даною позовною заявою.
Вирішуючи позовні вимоги, суд зазначає, що відповідно до ст. 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулює Податковий кодексу України, визначаючи, зокрема вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.
Пунктом 135.1 ст. 135 Податкового кодексу України передбачено, що базою оподаткування є грошове вираження об`єкту оподаткування, визначеного згідно із ст. 134 Податкового кодексу України з урахуванням положень цього Кодексу.
Крім того, відповідно до п. 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до ст. 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою п. 193.1 ст. 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.
При цьому, п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України передбачено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог ст. 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими п. 201.11 ст. 201 цього Кодексу.
У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.
Згідно з п. 200.1 ст. 200 Податкового кодексу України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.
Згідно п. 200.4 ст. 200 Податкового кодексу України при від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума:
а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу -
б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету;
в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.
Згідно зі ст. 2 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні від 16.07.1999 №996-ХІV (далі - Закон №996) дія цього Закону поширюється на юридичних осіб, створених відповідно до законодавства України, незалежно від їх організаційно правових форм власності, які зобов`язані вести бухгалтерський облік та подавати фінансову звітність згідно з законодавством.
Виходячи з вимог п. 2 ст. 3 цього ж Закону бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.
Статтею 9 Закону №996 встановлено вимоги до первинних документів, які є підставою для бухгалтерського та податкового обліку. Згідно з даною нормою, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Дія контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Такі первинні документи повинні мати обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документи; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
При цьому статтею 4 Закону №996 встановлено принцип превалювання сутності над формою - операції обліковуються відповідно до їх сутності, а не лише виходячи з юридичної форми.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ТОВ «УКРМЕТАВТОМАТИКА» зареєстровано платником податку на додану вартість 06.03.2006, в якого наявні трудові та матеріальні ресурси для здійснення підприємницької діяльності, є орендовані приміщення, що підтверджується договорами оренди №47/А від 01.05.2014 та №47/А від 01.05.2017, відносини з постачання товару оформлені належним чином шляхом укладання відповідних договорів поставки з додатками: специфікаціями, рахунками тощо.
Матеріалами справи підтверджено, що кожна поставка товару супроводжується відповідним оформленням первинної документації, підписанням видаткових та податкових накладних із належним відображенням операцій у бухгалтерському та податковому обліку тощо. Транспортування товару здійснюється як за допомогою кур`єрської служби ТОВ «Нова пошта», так і шляхом доставки товару орендованим транспортом із відповідним оформленням господарських відносин. Взаєморозрахунки з контрагентами здійснюються у безготівковій формі.
Орендовані приміщення за місцем провадження господарської діяльності підприємства використовуються підприємством в якості офісу та складу, що підтверджується наказом №01/склад та наказом №02/склад.
Місцем реєстрації підприємства є адреса, зазначена в Статуті та міститься в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, а саме: АДРЕСА_1 Дніпропетровська АДРЕСА_2 ., місто АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 .
У судовому засіданні представник відповідача зазначив, що за допомогою мережі «Інтернет» податковим органом з`ясовано відсутність у ТОВ «ШОЛДЕРСНАБ», ТОВ «ТЕРРА-КОРН», ТОВ «МАРКТОРГ», ТОВ «САНТІКС-С», ТОВ «ВВП ХОЛДИНГ» складських приміщень та виробничих приміщень на місці відправлення товару позивачеві, а тому неможливо встановити фактичне місце завантаження та розвантаження товару. Окрім того, по зазначеним контрагентам позивача відкриті кримінальні провадження і взагалі, у господарських відносинах із позивачем та його контрагентів має місце «обрив ланцюга», тобто вказані контрагенти не придбавали в зазначених періодах товари, що були реалізовані позивачу.
Зміст податкової інформації, зібраної посадовими особами ДФС, свідчить саме про можливі порушення податкового законодавства контрагентами позивача, що знову ж таки не повинно впливати на правомірність формування позивачем витрат для визначення об`єкта оподаткування ком на прибуток та/або податкового кредиту з податку на додану вартість.
Окрім того, посилання відповідача на відкриті кримінальні провадження щодо контрагентів позивача не свідчать про порушення норм податкового законодавства, оскільки платник податків не повинен нести відповідальність за дії чи бездіяльність своїх контрагентів.
Порушення податкової дисципліни, вчинені контрагентом платника податку тягнуть відповідальність та несуть наслідки виключно для цієї особи.
Матеріалами справи підтверджено, що доставка товару кінцевим покупцям від ТОВ «УКРМЕТАВТОМАТИКА» здійснювалася ТОВ «НОВА ПОШТА» відповідно до договору № 114654 про надання послуг з організації перевезення відправлень від 24.05.2016 з ТОВ «НОВА ПОШТА». Копії рахунків, актів передачі наданих послуг та експрес-накладних, що підтверджують отримання товарів вищевказаними контрагентами наявні в матеріалах справи.
Суд не бере до уваги посилання відповідача на податкову інформацію, що в інформаційно - аналітичних базах відносно контрагентів позивача по ланцюгах постачання, а також податкову інформацію надану іншими контролюючими органами, оскільки така інформація не ґрунтується на безпосередньому аналізі первинних документів та не є залежним доказом в розумінні процесуального Закону.
У постанові Верховного Суду від 20.03.2018 у справі №804/939/16 (адміністративне провадження №К/9901/376/17) зроблено висновок, що податкова інформація, наявна в інформаційно- аналітичних базах відносно контрагентів позивача по ланцюгах постачання, а також податкова інформація надана іншими контролюючими органами носить виключно інформативний характер та не є належним доказом в розумінні процесуального Закону.
Суд звертає увагу відповідача на те, що ТОВ «УКРМЕТАВТОМАТИКА» не може нести відповідальність за невиконання його контрагентами своїх зобов`язань, адже, поняття «добросовісний платник», яке вживається у сфері податкових правовідносин, не передбачає виникнення у платника додаткового обов`язку з контролю за дотриманням його постачальниками правил оподаткування, а саме: платник не наділений повноваженнями податкового контролю для виконання функцій, покладених на податкові органи, а тому не може володіти інформацією відносно виконання контрагентом податкових зобов`язань.
Так, у разі, якщо контрагент не виконав свого зобов`язання по сплаті податку до бюджету, то це тягне відповідальність та негативні наслідки саме щодо цієї особи, адже загальним принципом юридичної відповідальності є вина особи в порушенні законодавчо встановленого імперативного правила поведінки. Закон не передбачає відповідальності за винні дії іншої особи.
Варто також наголосити, що виходячи з принципу індивідуальності юридичної відповідальності, визначеного ч.2 ст.61 Конституції України, платник податків не повинен нести відповідальність за несплату податків постачальниками, відсутність у постачальника первинних документів чи недостовірність відомостей контрагентів своїх постачальників.
Дефектність контрагента платника податків сама по собі не свідчить про поінформованість платника податків щодо протиправного характеру діяльності його контрагента або щодо дефектності самих господарських операцій. Отже, вона не є вичерпним доказом під час встановлення нереальності господарської операції чи відсутності в ній ділової мети, яка за змістом положень ст. 14 Податкового кодексу України передбачає обов`язкову спрямованість будь-якої операції на отримання позитивного економічного ефекту.
Натомість, під час судового розгляду спростовано зазначені вище висновки контролюючого органу, підтверджено реальність здійснення господарських операцій між ТОВ «УКРМЕТАВТОМАТИКА» з контрагентами ТОВ «ШОЛДЕРСНАБ», ТОВ «ТЕРРА-КОРН», ТОВ «МАРКТОРГ», ТОВ «САНТІКС-С», ТОВ «ВВП ХОЛДИНГ».
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 243-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 25 липня 2019 року.

Суддя Н.В. Захарчук-Борисенко