Справа № 420/2418/19
Суддя: Єфіменко К. С.
Дата ухвалення: 2019-07-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/2418/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2019 року м.Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Єфіменка К.С., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Прокуратури Одеської області про визнання незаконними дії заступника прокурора Одеської області Саулко О. щодо видання наказу №1156 від 26.06.2018 року, яким призначено юриста 2 класу ОСОБА_4 на посаду прокурора Одеської місцевої прокуратури №1 на період відпустки за доглядом за дитиною до досягненню нею 3-х річного віку, звільнивши її з посади прокурора Котовської місцевої прокуратури, -

В С Т А Н О В И В:

З позовом до суду звернувся ОСОБА_1 до Прокуратури Одеської області про визнання незаконними дії заступника прокурора Одеської області Саулко О. щодо видання наказу №1156 від 26.06.2018 року, яким призначено юриста 2 класу ОСОБА_4 на посаду прокурора Одеської місцевої прокуратури №1 на період відпустки за доглядом за дитиною до досягненню нею 3-х річного віку, звільнивши її з посади прокурора Котовської місцевої прокуратури.

Ухвалою суду 31.05.2019 року було відкрито провадження по справі. Справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

В обґрунтування позовних вимог позивач у позовній заяві зазначає, що йому стало відомо про те, що Виконуючим обов`язки прокурора Одеської області О.Саулко видано наказ № 1156 від 26.06.2018, яким: призначено юриста 2 класу ОСОБА_4 на посаду прокурора Одеської місцевої прокуратури №1 на період відпустки за доглядом за дитиною до досягнення нею 3-х річного віку, звільнивши її з посади прокурора Котовської місцевої прокуратури, оклад згідно зі штатним розписом; збережено ій встановлену за попередньою посадою відсоткову надбавку з урахуванням надбавки за вислугу років. Керівником Котовської місцевої прокуратури Одеської області Мельниченко В.О . було призначено, на той час прокурора Котовської місцевої прокуратури Одеської області, ОСОБА_4 здійснювати процесуальне керівництво біля 40 кримінальних справ, де він був заявником. Однак, остання не виконувала свої обов`язки, що стало приводом для подання ОСОБА_1 неодноразових скарг на її бездіяльність. Позивач також у позові вказує, що на той час йому не було відомо про неслужбові зв`язки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 . Надані вказівки ОСОБА_5 прокурору ОСОБА_4 не звертати уваги на скарги ОСОБА_1 , тобто порушувати закон, присягу прокурора, етичну поведінку прокурора. ОСОБА_1 у позові вказує, що також став свідком спільних поїздок ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на його автомобілі на відпочинок до м.Одеси. Про що повідомив керівництву прокуратури Одеської області та попросив провести службове розслідування, а також вжити заходи. Натомість, з метою приховування вказаних неслужбових зв`язків між підлеглою та керівником прокуратури та неприйняття до них належних заходів, прокуратурою Одеської області було видано наказ про переведення ОСОБА_4 до Одеської міської прокуратури № 1. Позивач вважає, що прийняття оскаржуваного наказу має негативний вплив на діяльність органів прокуратури, а саме створює неукомплектованість Котовської місцевої прокуратури Одеської області професійними, перспективними, гарними прокурорами та негативно відображається на рівні захисту особисто права і свободи позивача.

Представник відповідача 01.07.2019 року через канцелярію Одеського окружного адміністративного суду за (вхід.№23418/19) надав до суду відзив щодо відмови позивачу у задоволенні позовних вимог пославшись на те, що Наказом виконувача обов`язки прокурора області від 26.06.2018 року за №1156к ОСОБА_4 на підставі її заяви призначено на посаду прокурора Одеської місцевої прокуратури №1 на період відпустки по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку ОСОБА_6 , звільнивши її з посади прокурора Котовської місцевої прокуратури. У подальшому, наказом прокурора області від 10.08.2018 року за №1639к ОСОБА_4 на підставі її заяви призначено на посаду прокурора Одеської місцевої прокуратури № 1 на період тимчасової відсутності у зв`язку з вагітністю та пологами та відпустки для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку ОСОБА_7 , звільнивши її з посади прокурора цієї прокуратури, яку вона тимчасово займає на період відпустки по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку ОСОБА_6 . Відповідач у своєму відзиві вказує, що на цей час оскаржуваний позивачем наказ виконувача обов`язки прокурора Одеської області від 26.06.2018 року №1156к не породжує для позивача правових наслідків, адже ОСОБА_4 згідно наказу прокурора області від 10.08.2018 року №1639к вже займає іншу посаду. Таким чином, відповідач вважає, що вимога позивача стосовно визнання дій незаконними щодо призначення прокурора ОСОБА_4 на посаду прокурора Одеської місцевої прокуратури № 1 є необгрунтованою.

Дослідивши наявні в справі письмові докази, суд встановив наступні факти та обставини:

Позивач свої вимоги обґрунтовує тим, що ОСОБА_4 здійснювала процесуальне керівництво у понад 40 кримінальних провадженнях, де ОСОБА_1 був заявником. Через, як на його думку, невиконання своїх службових обов`язків, порушення етики та Присяги прокурора з боку ОСОБА_4 , наявність у неї позаслужбових стосунків з керівником прокуратури, неприйняття з цих підстав до цих посадових осіб заходів з боку прокуратури Одеської області. Також, у позовній заяві ОСОБА_1 зазначає, що оскаржуваний ним наказ створює неукомплектованість Котовської місцевої прокуратури та негативно впливає на захист його особистих прав.

Крім того, ОСОБА_1 вказує, що виданий виконувачем обов`язків прокурора області наказ обмежує право інших прокурорів, у т. ч. зовнішніх кандидатів на прийняття участі у відкритому конкурсі на зайняття вакантної посади в ОМП № 1, яка, як на думку позивача, була прихована. Отже, позивач зазначає, що прийняття спірного наказу негативно впливає на захист його права та законного інтересу.

Судом встановлено, що починаючи з березня 2017 року позивач неодноразово звертався до відділу роботи з кадрами прокуратури області зі скаргами на дії прокурора Котовської місцевої прокуратури (а потім й Одеської місцевої прокуратури № 3) ОСОБА_4 Позивачем оскаржувалися, зокрема, як на його думку, порушення ОСОБА_4 трудової дисципліни (відсутність на роботі), незаконне її призначення на посаду прокурора Одеської місцевої прокуратури № 3, сприяння у несплаті податків особам, в яких орендувала житло, позаслужбових відносин з керівником місцевої прокуратури, надання переваг одній зі сторін у спорі щодо оренди водойми та інших. Звернення ОСОБА_1 з цих підстав відповідачем було перевірено у встановленому чинним законодавством порядку та йому у встановлений строк надано відповіді, у тому числі за підписом керівництва прокуратури області, про відсутність підстав для вжиття заходів реагування у зв`язку з тим, що викладена у зверненнях інформація перевірками не підтверджена.

Відповідно до п.3 Розділу II Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в органах прокуратури України, затвердженої наказом Генеральної прокуратури України від 06.12.2017 року №343, підставами для проведення службового розслідування є наявність даних про: втручання чи будь - який інший вплив прокурора у випадках чи порядку, не передбачених законодавством, у службову діяльність іншого прокурора, службових, посадових осіб чи суддів; допущення витоку мовної та видової інформації на об`єктах інформаційної діяльності органів прокуратури, розголошення конфіденційної, службової інформації або інформації, яка містить таємницю, що охороняється законом (крім державної таємниці), втрату службових документів і матеріалів, порушення пропускного режиму до службових приміщень прокуратури, втрату, пошкодження печаток, штампів, іншого майна прокуратури; втрату або викрадення службового посвідчення; порушення, допущене посадовими особами органів прокуратури, що могло призвести до нецільового використання бюджетних коштів та втрат; загибель чи травмування прокурора під час виконання службових обов`язків, посягання на життя, здоров`я, житло та майно прокурора чи його близьких родичів, пов`язані зі службовою діяльністю прокурора; неправомірне втручання в діяльність прокурора; подію, яка сталася за участі прокурора та викликала негативний суспільний резонанс; використання прокурором своїх службових повноважень або службового статусу та пов`язаних із цим можливостей на користь своїх приватних інтересів або приватних інтересів третіх осіб; вчинення прокурором дій. що містять ознаки корупційних правопорушень, інших кримінальних правопорушень або правопорушень, пов`язаних з корупцією; керування прокурором транспортним засобом у стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння або відмову від проходження огляду з метою виявлення стану сп`яніння; подання в анкеті доброчесності прокурора недостовірних (у тому числі неповних) тверджень; порушення прокурором вимог, заборон або обмежень, встановлених Законами України «Про запобігання корупції», «Про прокуратуру»; вчинення прокурором інших дій. що порочать звання прокурора і можуть викликати сумнів у його об`єктивності, неупередженості та незалежності, у чесності та непідкупності органів прокуратури.

З матеріалів справи вбачається, що під час розгляду відповідачем вищевказаних звернень ОСОБА_1 відносно ОСОБА_4 не встановлено передбачених вказаною Інструкцією підстав для призначення службового розслідування та не встановлено обставин, що можуть свідчити про вчинення зазначеною особою кримінальних правопорушень.

Крім того, розгляд звернень позивача з більшості вищезазначених питань (у тому числі позаслужбових стосунків керівника Котовської місцевої прокуратури Мельніченка О.В. та прокурора цієї прокуратури ОСОБА_4) припинено на підставі ст. 8 Закону України «Про звернення громадян», п. 28 Інструкції про порядок розгляду звернень і запитів та особистого прийому громадян в органах прокуратури України, затвердженої наказом Генеральної прокуратури України від 20.12.2017 року № 357, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 16.01.2018 року за № 65/31517, про що заявнику направлено відповіді від 30.03.2018 року, від 20.04.2018 року та від 20.02.2019 року за № 11-9676-16.

По суті позовних вимог ОСОБА_1 необхідно зазначити наступне.

Наказом виконувача обов`язки прокурора області від 26.06.2018 року за №1156к ОСОБА_4 на підставі її заяви призначено на посаду прокурора Одеської місцевої прокуратури № 1 на період відпустки по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку ОСОБА_6 , звільнивши її з посади прокурора Котовської місцевої прокуратури. У подальшому, наказом прокурора області від 10.08.2018 роуза № 1639к ОСОБА_4 на підставі її заяви призначено на посаду прокурора Одеської місцевої прокуратури № 1 на період тимчасової відсутності у зв`язку з вагітністю та пологами та відпустки для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку ОСОБА_7 , звільнивши її з посади прокурора цієї прокуратури, яку вона тимчасово займає на період відпустки по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку ОСОБА_6 .

Відповідно, на цей час оскаржуваний позивачем наказ виконувача обов`язки прокурора Одеської області від 26.06.2018 року № 1156к не породжує для позивача правових наслідків, адже ОСОБА_4 згідно наказу прокурора області від 10.08.2018 року №1639к вже займає іншу посаду. Таким чином, вимога позивача стосовно визнання дій незаконними щодо призначення прокурора ОСОБА_4 на посаду прокурора Одеської місцевої прокуратури № 1 є необгрунтованою.

Відповідно до положень ст. 38 Закону України «Про прокуратуру», прокурор може бути переведений за його згодою до іншого органу прокуратури, у тому числі вищого рівня, на вакантну або тимчасово вакантну посаду.

При цьому переведення з однієї місцевої прокуратури до іншої на рівнозначну посаду не потребує проведення конкурсу. З огляду на те, що ОСОБА_4 виявила бажання бути переведеною до Одеської місцевої прокуратури № 1, звільнившись з посади прокурора Котовської місцевої прокуратури, відповідні дії виконувача обов`язків прокурора області Саулка О.І. щодо підписання наказу від 26.06.2018 року № 1156 відповідають нормам закону.

Повноваження керівника регіональної (обласної) прокуратури, що визначені п.3 ч.1 ст.11, ст.38 Закону України «Про прокуратуру», стосовно переведення (в межах однієї області) прокурора однієї місцевої прокуратури до іншої місцевої прокуратури є дискреційними. За змістом Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи №11(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

З огляду на викладене, законодавством не передбачено право інших органів та фізичних осіб переймати на себе функції та повноваження керівника обласної прокуратури, які реалізуються ним у межах закону на власний розсуд (дискреційні повноваження), та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цієї посадової особи.

Відповідно, надання позивачем оцінки щодо «негативного впливу на діяльність органів прокуратури» через звільнення ОСОБА_4 з Котовської місцевої прокуратури є таким, що не стосується компетенції фізичної особи та є втручанням у виключну компетенцію керівника регіональної прокуратури.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Водночас, кожна особа згідно з ч.1 ст.5 цього Кодексу, має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Здійснюючи право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту.

Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту, визначеним законодавством, є підставою для прийняття судового рішення про відмову в позові.

Таким чином, з урахуванням ст. ст. 2, 5 цього Кодексу завдання адміністративного судочинства передбачає наявність встановленого судом факту порушення прав, свобод або законних інтересів позивача.

Крім того, до позовної заяви ОСОБА_1 не долучено доказів, які б свідчили про порушення його прав, свобод чи інтересів з боку відповідача як суб`єкта владних повноважень, чи створення перешкод для їх реалізації.

Таким чином, позовна заява ОСОБА_1 не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Суд вважає, що жодне право чи охоронюваний інтерес ОСОБА_1 не порушено оспорюваним наказом, як розпорядчим кадровим документом, дія якого поширюється лише на працівників прокуратури області, та жодним чином не стосується прав і обов`язків позивача, а тому позовні вимоги є безпідставними.

Відповідно до вимог ст.19 КАС України, предметом розгляду по суті в порядку адміністративного судочинства є не будь-які рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а лише ті, що породжують права та обов`язки учасників спірних відносин.

За змістом цієї норми предмет оскарження за правилами адміністративного судочинства повинен мати юридичне значення, тобто впливати на коло прав, свобод, законних інтересів чи обов`язків, а також встановлені законом умови їх реалізації.

Таким чином, виконувачем обов`язків прокурора області Саулком О.І., в межах повноважень, визначених статтями 11, 17 Закону України «Про прокуратуру», при виданні наказу №1156к як індивідуального кадрового документу управлінського характеру прокуратури області, дія якого поширюється лише на конкретного працівника органів прокуратури області, в розумінні КАС України, не вчинено жодних дій по відношенню до позивача, які б порушували його права.

З огляду на вищезазначене наказ в.о. прокурора області від 26.06.2018 року № 1156к є правомірним та таким, що не порушує права ОСОБА_1 , а тому відповідний позов є необгрунтованим та не підлягає задоволенню.

Згідно зі ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Таким чином, оцінюючи у сукупності надані сторонами докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до Прокуратури Одеської області про визнання незаконними дії заступника прокурора Одеської області Саулко О. щодо видання наказу №1156 від 26.06.2018 року, яким призначено юриста 2 класу ОСОБА_4 на посаду прокурора Одеської місцевої прокуратури №1 на період відпустки за доглядом за дитиною до досягненню нею 3-х річного віку, звільнивши її з посади прокурора Котовської місцевої прокуратури, задоволенню не підлягають відповідно до положень ч.1 ст.245 КАС України.

Судові витрати розподілити за правилами ст.139 КАС України.

Керуючись ст.ст.139,241-246,263 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до Прокуратури Одеської області про визнання незаконними дії заступника прокурора Одеської області Саулко О. щодо видання наказу №1156 від 26.06.2018 року, яким призначено юриста 2 класу ОСОБА_4 на посаду прокурора Одеської місцевої прокуратури №1 на період відпустки за доглядом за дитиною до досягненню нею 3-х річного віку, звільнивши її з посади прокурора Котовської місцевої прокуратури - відмовити повністю.

Рішення суду може бути оскаржено до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в місячний строк з дня отримання повного тексту судового рішення, в порядку п.15.5 Перехідних положень КАС України.

Суддя Єфіменко К.С.

.