Справа № 400/1885/19
Суддя: Малих О.В.
Дата ухвалення: 2019-07-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про забезпечення позову

23 липня 2019 р. Справа № 400/1885/19
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Малих О.В., розглянувши заяву про забезпечення позову в адміністративній справі

за позовом:ОСОБА_1 , АДРЕСА_1
до відповідача:Южноукраїнської міської ради Миколаївської області, вул. Дружби народів, 48, м. Южноукраїнськ, Миколаївська область, 55002
про:визнання рішень від 26.11.2018р. №1347 та від 21.05.2019 року №1525 протиправними, визнання дій протиправними,
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Южноукраїнської міської ради Миколаївської області, в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Южноукраїнської міської ради Миколаївської області №1347 від 26.11.2018 року «Про дострокове припинення повноважень секретаря Южноукраїнської міської ради»;

- визнати протиправними дії Южноукраїнської міської ради Миколаївської області по оприлюдненню 19.03.2019 року на офіційному сайті Южноукраїнської міської ради за адресою: yu.mk.ua у розділі «рішення міської ради» сканованої копії документа у форматі PDF під назвою рішення Южноукраїнської міської ради № 1347 від 26.11.2018 року «Про дострокове припинення повноважень секретаря Южноукраїнської міської ради» з поміткою у правому куті виконаною рукописним текстом «Дублікат», з підписом О. В.Палія як депутата міської ради головуючого на пленарному засіданні позапланової 43-ї сесії міської ради та зобов`язати Южноукраїнську міську раду зняти його з оприлюднення;

- визнати протиправним та скасувати рішення Южноукраїнської міської ради Миколаївської області ухвалене на пленарному засіданні 46 сесії сьомого скликання № 1525 від 21.05.2019 року «Про внесення змін до рішення Южноукраїнської міської ради від 26.11.2018 року №1347».

23 липня 2019 року від позивача надійшла заява про забезпечення позову шляхом:

- зупинення дії рішення Южноукраїнської міської ради Миколаївської області №1347 від 26.11.2018 року «Про дострокове припинення повноважень секретаря Южноукраїнської міської ради» - до набрання законної сили рішенням у справі;

- зупинення дії рішення рішення Южноукраїнської міської ради Миколаївської області № 1525 від 21.05.2019 року «Про внесення змін до рішення Южноукраїнської міської ради від 26.11.2018 року №1347 «Про дострокове припинення повноважень секретаря Южноукраїнської міської ради» - до набрання законної сили рішенням у справі;

- заборони Відділу кадрової роботи апарату Южноукраїнської міської ради та її виконавчого комітету проводити звільнення секретаря Южноукраїнської міської ради Дзюбенко Людмили Петрівни на підставі рішень Южноукраїнської міської ради Миколаївської області № 1347 від 26.11.2018 року та № 1525 від 21.05.2019 року - до набрання законної сили рішенням у справі.

В обгрунтування своєї заяви позивач зазначила, згідно ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», ст. 34 Регламенту Южноукраїнської міської ради сьомого скликання, затвердженого рішенням Южноукраїнської міської ради Миколаївської області від 23.03.2017 року № 568, акти індивідуальної дії, прийняті міською радою набирають чинності з дня їх прийняття.

26.11.2018 року, коли було винесено рішення № 1347 «Про дострокове припинення повноважень секретаря Южноукраїнської міської ради», позивач перебувала у щорічній відпустці, після виходу з якої вона працювала на посаді секретаря міської ради та виконувала обов`язки міського голови, з посади звільнена не була, з оскаржуваним рішенням не ознайомлена.

21.05.2019 року, у день прийняття рішення № 1525 «Про внесення змін до рішення Южноукраїнської міської ради від 26.11.2018 року № 1347 «Про дострокове припинення повноважень секретаря Южноукраїнської міської ради», яким вирішено звільнити позивача у перший робочий день після закінчення відпустки та/або тимчасової непрацездатності із займаної посади у зв`язку з достроковим припиненням повноважень, позивач знаходилась у щорічній відпустці, під час якої захворювала та й до цього часу є тимчасово непрацездатною, перебуває на стаціонарному лікуванні у медичному закладі. Тому, рішення про її звільнення не виконані.

В той же час, у разі закінчення лікування, відновлення працездатності та виходу на роботу оскаржувані позивачем рішення, які набрали чинності, мають бути виконані Відділом кадрової роботи та позивач повинна бути звільнена з посади секретаря міської ради у перший робочий день після закінчення тимчасової непрацездатності.

Виконання оскаржуваних рішень та звільнення позиваса з посади до постановлення рішення судом у даній справі призведе до настання негативних наслідків для позивача та, у подальшому, до додаткового звернення до адміністративного суду з позовною заявою про поновлення її на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Дослідивши заяву та додані до неї докази, суд встановив наступне:

Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 150 КАС України, суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Ухвалу про забезпечення позову постановляє суд першої інстанції, а якщо розпочато апеляційне провадження, то таку ухвалу може постановити суд апеляційної інстанції.

Перелік видів забезпечення позову встановлено частиною 1 статті 151 КАС України, а саме: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Подання заяви, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб`єкта владних повноважень, якщо суд не застосував відповідні заходи забезпечення позову.

За своєю суттю інститут забезпечення позову в адміністративному судочинстві є інститутом попереднього судового захисту. Метою його запровадження є гарантування виконання рішення суду у випадку задоволення позову за існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі.

Доведення наявності зазначених підстав або принаймні однієї з них, з точки зору процесуального закону, є необхідною передумовою для вжиття судом заходів до забезпечення позову у разі їх вжиття за клопотанням позивача.

Із наведеного випливає, що вирішуючи питання про вжиття заходів забезпечення позову суд має пересвідчитись, що надані докази та доводи позивача переконливо свідчать про наявність підстав для забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову суд має також здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності та обґрунтованості вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Аналогічна правова позиція викладена в Постанові Пленуму Вищого адміністративного суду України «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ» від 06.03.2008 року № 2.

Отже, з урахуванням наведеного, судом встановлено, що правовий інститут забезпечення адміністративного позову має застосовуватися лише у виключних випадках та за умови існування обґрунтованої небезпеки заподіяння шкоди правам та охоронюваним законом інтересам особи до ухвалення рішення в адміністративній справі, або у випадках, якщо захист цих прав, свобод та охоронюваних законом інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

Разом з тим, види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність, зокрема, полягає в тому, щоб засіб забезпечення відповідав предмету позову.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Отже, суд у кожному випадку повинен встановити, виходячи з конкретних доказів, чи є хоча б одна з зазначених обставин у наведеній нормі, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

Розглянувши заяву про забезпечення, суд встановив, що, у разі невжиття заходів забезпечення адміністративного позову можливе настання негативних наслідків, що полягають у спричиненні шкоди позивачу, для виправлення яких їй буде необхідно докласти значних зусиль.

Одночасно з цим, суд не може заборони Відділу кадрової роботи апарату Южноукраїнської міської ради та її виконавчого комітету проводити звільнення секретаря Южноукраїнської міської ради Дзюбенко Людмили Петрівни на підставі рішень Южноукраїнської міської ради Миколаївської області № 1347 від 26.11.2018 року та № 1525 від 21.05.2019 року, оскільки відділ кадрів не є самостійною юридичною особою.

В даному випадку зупинення дії оскаржуваних позивачем рішень буде достатнім для захисту прав та інтересів позивача.

За таких обставин суд задовольняє заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову частково.

Керуючись ст.ст. 150 - 154, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову - задовольнити частково.

2. Зупинити дію рішення Южноукраїнської міської ради Миколаївської області №1347 від 26.11.2018 року «Про дострокове припинення повноважень секретаря Южноукраїнської міської ради» - до набрання законної сили рішенням у справі.

3. Зупинити дію рішення рішення Южноукраїнської міської ради Миколаївської області № 1525 від 21.05.2019 року «Про внесення змін до рішення Южноукраїнської міської ради від 26.11.2018 року №1347 «Про дострокове припинення повноважень секретаря Южноукраїнської міської ради» - до набрання законної сили рішенням у справі

4. В іншій частині заяви - відмовити.

5. Відповідно до ч. 1 ст. 156 Кодексу адміністративного судочинства України, ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

6. Ухвала є обов`язковою для виконання та набирає законної сили з 23.07.2019 року.

7. Примірник ухвали про забезпечення позову направити заявнику і всім особам, яких стосується забезпечення позову.

Ухвалу про забезпечення позову може бути оскаржено. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду через Миколаївський окружний адміністративний суд протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення в порядку, визначеному ст. 295-297 з урахуванням п. 15.5 Перехідних положень КАС України.

Ухвала підписана суддею 23.07.2019 року.

Суддя О.В. Малих