Справа № 481/786/19
Суддя: Ціпивко І. І.
Дата ухвалення: 2019-07-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 481/786/19
Провадж.№ 2-а/481/16/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2019 року Новобузький районний суд Миколаївської області в складі: головуючої судді Ціпивко І.І.,

з участю секретаря судових засідань Філіпської Д.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Новий Буг справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Поліцейського полку патрульної поліції м. Кривий Ріг УПП в Дніпропетровській області Найденко Олександра Олександровича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

встановив:

позивач ОСОБА_1 звернувся до Новобузького районного суду Миколаївської області із позовною заявою, якою просить суд ухвалити постанову, якою постанову серії ЕАВ № 1208085 від 06 червня 2019 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст. 122 КУпАП і накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 гривень, зафіксоване не в автоматичному режимі скасувати та визнати дії відповідача протиправними.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 06 червня 2019 року поліцейським УПП м. Кривий Ріг в Дніпропетровській області рядовим поліції Найденко Олександром Олександровичем відносно нього винесена постанова про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕАВ №1208085 відповідно до якої водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом порушив правила перевезення вантажів, перевозив вантаж олія соняшникова не маючи при собі товарно-транспортної накладної, чим порушив наказ 363 правил перевезення вантажів, а саме п.11.4 ст.48 ЗУ «Про автомобільний транспорт», за що його визнано винним у здійсненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП України та накладено штраф у розмірі 255 грн.

З такою постановою позивач не згоден, зазначив, що факти викладені в оспорюваній постанові не відповідають дійсності. Поліцейський при винесенні постанови не керувався жодними допустимими доказами, які б підтверджували його вину у скоєнні правопорушення. Також зазначив, що винесена постанова не відповідає ст.283 КУпАП, оскільки обов`язково повинна містити правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження. Просив визнати дії відповідача протиправними та скасувати зазначену постанову.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, просив позов задовольнити, покликаючись на викладені в ньому мотиви.

Представник відповідача, Управління патрульної поліції у Миколаївській області в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином. Від представника відповідача надійшов відзив на позов, в якому відповідач заперечив проти задоволення позову, посилаючись на те, що ним під час патрулювання 06.06.2019 року близько 22 год. 33 хв. в м. Кривий Ріг, вул. Дніпропетровське шосе було помічено, що водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом DAF FT XF 105.460, реєстраційний номер НОМЕР_1 , порушив правила перевезення вантажів, перевозив вантаж олія соняшникова не маючи при собі товарно-транспортної накладної, чим порушив наказ 363 правил перевезення вантажів, а саме п.11.4 ст.48 ЗУ «Про автомобільний транспорт», чим порушив п.22 Правил дорожнього руху - порушення правил перевезення вантажів. Боді камера АЕ 00221. Після зупинки даного транспортного засобу він підійшов до водія, після чого представився згідно з п.3 ст.18 ЗУ «Про Національну поліцію» та згідно з п.1.1 та п.3 ст.35 ЗУ «Про Національну поліцію» повідомив про причину зупинки, а саме те що останнім було порушено вимоги знаку 3.15 «Рух транспортних засобів, маса яких перевищує 30 т заборонено», та повідомлено про ведення відео фіксації розмови. Виконавши вимоги ст. 278, ч.1 ст.268 КУпАП та ст. 63 Конституції України, він звернувся до водія з вимогою надати товарно-транспортну накладну, на що останній відмовився та зазначив, що рухається пустий. На спростування пояснень позивача було зафіксовано на відео, що в транспортному засобі на якому рухався позивач є технічна функція так звана лінивець, це колесо на причепі яке опускається та піднімається в залежності від того завантажений автомобіль чи ні. Як вбачається з відео запису лінивець опущений. Відповідно до технічної характеристики повна маса тягача DAF XF105 складає 7200 кг, в складі автопоїзду вона збільшується до 45000 кг. Допустиме навантаження на задню вісь дорівнює 13000 кг, на передню 7500 кг, на сідло 12000 кг. Вантажопідйомність складає 30000 кг. Після з`ясування всіх фактичних обставин, ним було встановлено наявність адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП. Також на спростування того, що постанова не відповідає вимогам ст.283 КУпАП, а саме не містить інформації про порядок і строк її оскарження відповідач додає копію зазначеної постанови.

Позивачем подана відповідь на відзив представника відповідача, згідно якої, позивач вважає, що у відзиві відповідач не спростував його тверджень та аргументи щодо суті позовних вимог. Відповідач визначив наявність вантажу за опущеним колесом причепа, так званим « ОСОБА_1 ». Позивач зазначив, що функція « ОСОБА_1 » на його причепі відсутня, на що додав фото причепа як доказ по справі, відповідно цистерна була пустою, в зв`язку з чим йому була не потрібна товаро-транспортна накладна. Відповідачем не було надано йому копії постанови та не було надіслано поштою. Просить скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення.

Оскільки учасники справи в судове засідання не з`явились, а відтак, відповідно до вимог ч.4 ст. 229 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного висновку.

Частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями пункту 8 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Відповідно до пункту 11 частини першої статті 23 Закону України від 02 липня 2015 року №580-VIII «Про Національну поліцію» (далі - Закон №580-VIII) визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року № 3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (із змінами та доповненнями, далі - ПДР України).

Положеннями пунктів 1.3 та 1.9. ПДР України встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до частини третьої статті 2 КАС України (в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин) у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з статтею 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Вимогами частини першої статті 122 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність водіїв транспортних засобів, за перевищення водіями транспортних засобів встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Судом встановлено, що 06.06.2019 р. о 22 год. 53 хв., поліцейським ППП в м. Кривий Ріг УПП Дніпропетровської області сержантом поліції Найденко О.О. винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії № ЕАВ №1208085, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.122 ч.1 КУпАП з накладенням стягнення у виді штрафу в розмірі 255,00 грн.

Як вбачається із зазначеної постанови, позивач 06.06.2019 р. о 22 год. 33 хв. в м. Кривий Ріг, вул. Дніпропетровське шосе, 60, керуючи автомобілем марки DAF FT XF 105.460, реєстраційний номер НОМЕР_1 , порушив правила перевезення вантажів, перевозив вантаж олія соняшникова не маючи при собі товарно-транспортної накладної, чим порушив наказ 363 правил перевезення вантажів, а саме п.11.4 ст.48 ЗУ «Про автомобільний транспорт», чим порушив п.22 Правил дорожнього руху - порушення правил перевезення вантажів.

Пунктом 22 ПДР України передбачені правила перевезення вантажу.

Який підпункт вказаного пункту 22 ПДР України позивач порушив відповідачем не зазначено в оскаржуваній постанові.

Відповідно до ст.48Закону України"Проавтомобільний транспорт" документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів для водія є посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно - танспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством .

Наказом Міністерства транспорту України № 363від 14.10.1997року "Про затвердження Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом у внутрішньому сполученні" встановлюють вимоги про наявність у водія при проведенні вантажних перевезень товарно-транспортної накладної, яка оформлюється суб`єктом господарювання.

Суд вважає за необхідне зазначити, що пунктом 22 ПДР України встановлено декілька видів порушення передбачених п.п. 2.1-2.6, тому відсутність у постанові посилання на конкретні норми законодавства, які за висновком інспектора поліції не виконав позивач, не складають склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП.

В розумінні статті 69 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до частини першої статті 70 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Частинами третьою, четвертою зазначеної статті встановлено, що докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Крім того, згідно частини другої статті 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі. У разі невиконання цього обов`язку суд витребовує названі документи та матеріали.

З наданого відповідачем та дослідженого у судовому засіданні відеозапису подій здійсненого за допомогою боді камери АЕ00221, які мали місце під час оформлення адміністративного матеріалу за ч.1 ст.122 КУпАП встановлено, що під час розгляду справи про адміністративне правопорушення позивачу були роз`яснені права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, визначені ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України. Також позивачу роз`яснено порядок і строк оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення, та зафіксовано відмову від отримання позивачем копії оскаржуваної постанови під підпис. Жодних переконливих доказів того, що автомобіль був з вантажем даний відеозапис не підтверджує, відповідно це підтверджує посилання позивача на відсутність у нього товарно-транспортної накладної.

Оцінка доказів здійснюється судом за правилами статті 86 КАС України, відповідно до приписів якої суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відтак, судом критично оцінюється наданий відповідачем відеозапис, оскільки такий жодним чином не підтверджує подію та склад адміністративного правопорушення та винуватість позивача ОСОБА_1 у вчиненні такого, а лише фіксує процедуру винесення постанови про адміністративне правопорушення.

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 8 лютого 2018 року у справі 760/3696/16-а.

Посилання позивача на те, що винесена постанова не відповідає ст.283 КУпАП, оскільки обов`язково повинна містити правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження, не знайшло свого підтвердження, оскільки надана відповідачем копія постанови відповідає вимогам ст.283 КУпАП.

Суб`єктом владних повноважень не доведено факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 122 КУпАП та не надано до суду переконливих доказів в підтвердження правомірності свого рішення.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КУпАП, жодними належними та допустимими доказами не підтверджено, також суд бере до уваги, що у оскаржуваній постанові не зазначено, яку саме норму законодавства порушив водій. Відтак позов є обґрунтованим, підставним та таким, що підлягає до задоволення.

На підставі викладеного та, керуючись ст.ст. 7, 9, 19, 90, 139, 243, 245, 250, 257, 286 КАС України, суд,-

ухвалив:

позов ОСОБА_1 до Поліцейського полку патрульної поліції м. Кривий Ріг УПП в Дніпропетровській області Найденко Олександра Олександровича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити в повному обсязі.

Постанову про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі серії ЕАВ № 1208085 від 06 червня 2019 року скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 закрити.

Рішення суду може бути оскаржене протягом десяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до П`ятого апеляційного адміністративного суду, а особами, які не були присутні під час розгляду справи, у той же строк, з часу отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 25.07.2019 року.

Суддя І.І.Ціпивко