Справа № 460/411/19
Суддя: Довгополов Олександр Михайлович
Дата ухвалення: 2019-07-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2019 рокуЛьвів№ 857/5170/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Довгополова О.М.,

суддів Гудима Л. Я., Святецького В. В.,

розглянувши у порядку письмового провадження в місті Львові апеляційну скаргу Кадрового центру Сухопутних військ Збройних Сил України на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 10 квітня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Кадрового центру Сухопутних військ Збройних Сил України, Фінансово-економічного управління командування Сухопутних військ Збройних Сил України про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинення певних дій,-

суддя (судді) в суді першої інстанції Недашківська К. М.,

місце ухвалення рішення м. Рівне,

ВСТАНОВИВ:

22 лютого 2019 року ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до Кадрового центру Сухопутних військ Збройних Сил України, Фінансово-економічного управління командування Сухопутних військ Збройних Сил України, в якому просив визнати протиправними дії Кадрового центру Сухопутних військ Збройних Сил України щодо відмови включити у розрахунок вислуги років на пенсію військовослужбовця період його навчання у Львівському військовому ліцеї з посиленою військово-фізичною підготовкою імені Героїв Крут із 25 березня 1992 року по 22 червня 1994 року; визнати протиправними дії Фінансово-економічного управління командування Сухопутних військ Збройних Сил України щодо відмови скласти розрахунок вислуги років на пенсію військовослужбовця із включенням в цей розрахунок періоду його навчання у Львівському військовому ліцеї з посиленою військово-фізичною підготовкою імені Героїв Крут із 25 березня 1992 року по 22 червня 1994 року; зобов`язати Кадровий центр Сухопутних військ Збройних Сил України скласти попередній розрахунок його вислуги років із включенням в цей розрахунок періоду навчання у Львівському військовому ліцеї з посиленою військово-фізичною підготовкою імені Героїв Крут із 25 березня 1992 року по 22 червня 1994 року та передати такий розрахунок з особовою справою до Фінансово-економічного управління командування Сухопутних військ Збройних Сил України; зобов`язати Фінансово-економічне управління командування Сухопутних військ Збройних Сил України скласти основний розрахунок вислуги років із включенням в цей розрахунок періоду навчання у Львівському військовому ліцеї з посиленою військово-фізичною підготовкою імені Героїв Крут із 25 березня 1992 року по 22 червня 1994 року.

В обгрунтування позовних вимог зазначає, що всупереч встановленим у судовому рішенні обставинам щодо початку проходження ним військової служби відповідачами не зараховано до загального строку військової служби період його навчання у Львівському військовому ліцеї з посиленою військово-фізичною підготовкою із 25 березня 1992 року по 22 червня 1994 року.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 10 квітня 2019 року позов задоволено.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, Кадровий центр Сухопутних військ Збройних Сил України подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити.

Вимоги апеляційної скарги обгрунтовує посиланням на те, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення не враховано тієї обставини, що згідно з статтею 2 Закону України ««Про загальний військовий обов`язок і військову службу» в редакції, яка була чинною з 12 травня 1992 року до 29 липня 1999 року, період навчання у військовому ліцеї як вид військової служби не встановлено. При цьому Збройні Сили України комплектуються шляхом призову громадян, яким до дня відправки у військові частини виповнилося 18 років, або вступу в добровільному порядку на військову службу за контрактом громадян віком від 17 років до 21 року, в тому числі ті, котрі досягли 17 років в рік зарахування на навчання на військову службу курсантів військово-навчальних закладів. В той же час до ліцею зараховуються учні, які закінчили 7 (9) клас школи, тобто віком 13-15 років, що є менше мінімально допустимого віку громадян для вступу на військову службу. Також зазначає, що відповідно до статті 9 Закону України ««Про загальний військовий обов`язок і військову службу» у військових ліцеях, як у середніх навчальних закладах, проводиться допризовна підготовка, включаючи військову, а тому період навчання у військових ліцеях не відноситься до військової служби.

В зв`язку з поданням апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, яке ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, а також відсутністю клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю, колегія суддів відповідно до пунктів 1, 3 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1 у період з 25 березня 1992 року по 22 червня 1994 року проходив навчання у Львівському військовому ліцеї з посиленою військово-фізичною підготовкою імені Героїв Крут.

Постановою Рівненського районного суду Рівненської області від 26 квітня 2007 року у справі № 2-а-58/2007 встановлено початком проходження військової служби ОСОБА_1 25 березня 1992 року, зараховано строк навчання у Львівському ліцеї з посиленою військово-фізичною підготовкою у загальний строк військової служби та у строк безперервної служби ОСОБА_1 та зобов`язано посадових осіб військової частини НОМЕР_1 провести перерахунок вислуги років, вважаючи початком військової служби позивача 25 березня 1992 року, про що внести зміни в його особову справу.

26 листопада 2018 року при складанні розрахунку вислуги років на пенсію військовослужбовця підполковника ОСОБА_1 . Фінансово-економічним управлінням командування Сухопутних військ Збройних Сил України не включено до вислуги років позивача навчання у Львівському військовому ліцеї з посиленою військово-фізичною підготовкою імені Героїв Крут, встановленого постановою Рівненського районного суду Рівненської області від 26.04.2007 у справі №2-а-58/2007.

20 грудня 2018 року позивач звернувся до відповідачів із заявою щодо здійснення розрахунку його вислуги років на пенсію з врахуванням періоду навчання у військовому ліцеї та включенням її у строк його безперервної військової служби відповідно до постанови Рівненського районного суду Рівненської області від 26 квітня 2007 року у справі №2-а-58/2007.

Листом від 28 січня 2019 року № 116/9/кц/2/400 Кадровий центр Сухопутних військ Збройних Сил України залишив без задоволення вказану заяву позивача, обгрунтовуючи це тим, що період навчання у військовому ліцеї не зараховується до вислуги років для призначення пенсії. Крім того зазначив, що за вказаним судовим рішенням Кадровий центр Сухопутних військ Збройних Сил України не є відповідачем, а зобов`язання здійснення зарахування строку навчання ОСОБА_1 у військовому ліцеї стосується виключно військової частини НОМЕР_1 .

Листом від 12 лютого 2019 року №116/14/5/206/л Фінансово-економічне управління командування Сухопутних військ Збройних Сил України залишило без задоволення вказану заяву позивача, оскільки від Кадрового центру Сухопутних військ Збройних Сил України не надійшло особової справи військовослужбовця з попереднім розрахунком вислуги років (послужним списком), а тому відсутні законні підстави для включення у основний розрахунок вислуги років на пенсію ОСОБА_1 періоду навчання у військовому ліцеї.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції керувався тим, що період навчання позивача у Львівському військовому ліцеї з посиленою військово-фізичною підготовкою імені Героїв Крут підлягає зарахуванню до загального строку військової служби на підставі судового рішення, що набрало законної сили.

Суд не погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, визначення загальних засад проходження в Україні військової служби здійснює Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25 березня 1992 року № 2232-XII.

Приписами абзацу 4 частини першої статті 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (у редакції, чинній на період навчання позивача в ліцеї) було визначено, що для допризовників, призовників і військовозобов`язаних початком перебування на військовій службі вважається день прибуття на навчання до військово-навчального закладу (військового ліцею), вказаний у приписі, виданому військовим комісаріатом.

Разом з тим, вищенаведена редакція статті діяла до внесення змін Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про загальний військовий обов`язок і військову службу» від 18 червня 1999 року № 766-XIV, згідно з яким дана стаття була викладена в іншій редакції, яка вже не пов`язувала початок перебування на військовій службі із днем прибуття на навчання до військово-навчального закладу (військового ліцею). Вказані зміни набули чинності з 31 липня 1999 року.

Відповідно до частини першої статті 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) початком проходження військової служби вважається: 1) день відправлення у військову частину з обласного збірного пункту - для громадян, призваних на строкову військову службу; 2) день зарахування до списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) - для громадян, прийнятих на військову службу за контрактом, у тому числі військовозобов`язаних, які проходять збори, та резервістів під час мобілізації; 3) день призначення на посаду курсанта вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу вищого навчального закладу - для громадян, які не проходили військову службу, та військовозобов`язаних; 4) день відправлення у військову частину з районного (міського) військового комісаріату - для громадян, призваних на військову службу під час мобілізації, на особливий період, та на військову службу за призовом осіб офіцерського складу.

Таким чином, на час звернення позивача із заявою щодо здійснення розрахунку його вислуги років з урахуванням періоду навчання в Львівському військовому ліцеї з посиленою військово-фізичною підготовкою імені Героїв Крут, норма права, яка визначала, що початком перебування на військовій службі є день прибуття на навчання до військово-навчального закладу (військового ліцею), не діяла.

Статтею 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (у редакції, чинній на час навчання позивача у ліцеї) було встановлено вичерпний перелік видів військової служби, до яких відносились: строкова військова служба; військова служба за контрактом на посадах солдатів і матросів, сержантів і старшин; військова служба жінок за контрактом на посадах солдатів і матросів, сержантів і старшин, прапорщиків і мічманів та офіцерського складу; військова служба за контрактом прапорщиків і мічманів; військова служба за контрактом курсантів (слухачів) військово-навчальних закладів і студентів кафедр військової підготовки (факультетів військової підготовки, відділень військової підготовки) вищих цивільних навчальних закладів; військова служба за контрактом офіцерського складу.

У редакції даної статті, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, до видів військової служби відноситься: строкова військова служба; військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період; військова служба за контрактом осіб рядового складу; військова служба за контрактом осіб сержантського і старшинського складу; військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів, а також вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки (далі - вищі військові навчальні заклади та військові навчальні підрозділи вищих навчальних закладів); військова служба за контрактом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб офіцерського складу.

Тобто, як станом на період навчання позивача у Львівському військовому ліцеї, так і на момент звернення останнього із заявою щодо здійснення розрахунку його вислуги років, чинне законодавство такого виду військової служби, як навчання у ліцеях з посиленою військово-фізичною підготовкою у переліку не передбачало.

Крім іншого, положеннями частини першої статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, передбачено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Положенням про військові ліцеї, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1087, визначено, що військовий ліцей є загальноосвітнім навчальним закладом III ступеня з військово-професійною спрямованістю навчання та допрофесійної підготовки, що передбачає проведення поглибленої допризовної та посиленої фізичної підготовки і виховання у юнаків готовності до військової служби.

Відповідно до частини першої статті 15 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» в редакції, яка була чинною як на момент навчання позивача у військовому ліцеї, так і на момент звернення останнього із заявою про перерахунок вислуги років, для статусу військовослужбовця необхідне досягнення 18-річного віку, тоді як набір до військового ліцею здійснюється у віці 13-15 років, тобто на час навчання позивач не міг набути статусу військовослужбовця.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що Львівський військовий ліцей з посиленою військово-фізичною підготовкою імені Героїв Крут є видом загальноосвітнього навчально-виховного закладу для проходження підготовки до вступу у військові навчальні заклади, а тому такий не є військовим навчальним закладом у розумінні Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», у зв`язку з чим період навчання позивача у такому навчальному закладі не можна вважати проходженням військової служби згідно з переліком її видів, що закріплений у статті 2 вказаного Закону.

Вищенаведене узгоджується з позицією Верховного Суду України, висловленою, зокрема, в постанові від 01 жовтня 2013 року в справі № 21-330а13.

Посилання позивача на обов`язковість врахування постанови Рівненського районного суду Рівненської області від 26 квітня 2007 року у справі № 2-а-58/2007 суд не бере до уваги, виходячи з наступного.

Відповідно до частин п`ятої, сьомої статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Правова оцінка, надана судом певному факту при розгляді іншої справи, не є обов`язковою для суду.

Слід зазначити, що у справі № 2-а-58/2007 Кадровий центр Сухопутних військ Збройних Сил України та Фінансово-економічне управління командування Сухопутних військ Збройних Сил України участі не брали, а постанова Рівненського районного суду Рівненської області від 26 квітня 2007 року про зобов`язання вчинити певні дії стосується військової частини НОМЕР_1 , тому колегія суддів вважає, що відповідачі у даній справі не позбавлені процесуального права і можливості заперечувати обставини, на які посилається позивач у цій справі.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку про безпідставність позовних вимог та відсутність підстав для їх задоволення.

За наведених обставин колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції допущено неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, що відповідно до пункту 4 частини першої статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для скасування рішення суду першої інстанції та прийняття нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Керуючись статтями 311, 315, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Кадрового центру Сухопутних військ Збройних Сил України задовольнити.

Рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 10 квітня 2019 року у справі № 460/411/19 скасувати та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_1 до Кадрового центру Сухопутних військ Збройних Сил України, Фінансово-економічного управління командування Сухопутних військ Збройних Сил України про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинення певних дій відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку лише з підстав, визначених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України, протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя О. М. Довгополов
судді Л. Я. Гудим
В. В. Святецький
Повне судове рішення складено 26.07.2019 р.