Справа № 460/653/19
Суддя: Багрій Василь Миколайович
Дата ухвалення: 2019-07-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2019 рокуЛьвів№ 857/6699/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Багрія В. М.,

суддів Качмара В. Я., Старунського Д. М.,

з участю секретаря судового засідання Болюк Н. В.,

розглянувши у судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Рівненської міської ради на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 10 травня 2019 року (рішення ухвалено у м. Рівному судом у складі головуючого судді Дорошенко Н. О., повний текст рішення виготовлений 10 травня 2019 року) у справі № 460/653/19 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Рівненської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

У березні 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Рівненської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії.

Позивачка просила визнати протиправним та скасувати рішення відповідача від 13.03.2019 «Про відмову у наданні допомоги переміщеним особам на проживання», прийняте щодо неї у відповідь на заяву від 05.03.2019;

зобов`язати відповідача призначити її щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг на підставі заяви від 05.03.2019.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 10 травня 2019 року позов задоволено частково.

Визнано протиправною відмову Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Рівненської міської ради у призначенні ОСОБА_1 щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, викладену в листі № 73 від 13.03.2019.

Зобов`язано Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Рівненської міської ради призначити ОСОБА_1 щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, на підставі заяви від 05.03.2019.

В задоволенні позовних вимог в частині визнання протиправним та скасування рішення відмовлено.

Стягнуто на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Рівненської міської ради судові витрати по сплаті судового збору в сумі 384,20 грн.

Рішення суду першої інстанції оскаржило Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Рівненської міської ради, подавши на нього апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі зазначає, що ОСОБА_1 як уповноваженому представнику сім`ї, згідно заяви від 11.12.2015 було призначено виплату грошової допомоги. Здійснення виплат такої допомоги позивачці було припинено з 01.05.2016 відповідно до пункту 7 Порядку надання щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2014 року № 505 (далі - Порядок № 505). Абзац 10 пункту 3 вищевказаного Порядку передбачає, що особам працездатного віку, яким виплату грошової допомоги було припинено відповідно до пункту 7 цього Порядку, грошова допомога не призначається, крім осіб, які після припинення виплати грошової допомоги втратили працездатність. Позивач не підпадає під категорію осіб, що втратили працездатність.

Поновлення виплати допомоги позивачу виключається також абзацом 6 пункту 12 Порядку № 505, який вказує, що виплата грошової допомоги може бути поновлена, якщо протягом місяця з місяця припинення її виплати, уповноважений представник сім`ї повідомив уповноваженому органу про зміну обставин, які вплинули на припинення виплати грошової допомоги. Оскільки позивачка працевлаштувалася 29.08.2018 та повідомила управління про своє працевлаштування після спливу місячного строку з моменту припинення їй виплати, поновлення виплати допомоги ОСОБА_1 є неможливим.

Апелянт просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким позивачу в позові відмовити.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив з того, що позивачка, звернувшись до відповідача із заявою про призначення щомісячної адресної допомоги з наданням довідки з місця роботи, має право на призначення та виплату щомісячної адресної допомоги як особа, що переміщена з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, оскільки відповідно до положень пунктів 2 - 7, 12 Порядку № 505 грошова допомога на наступний строк не призначається тільки тим особам, які продовжують перебувати у статусі непрацевлаштованої (безробітної) особи, а у разі якщо така особа працевлаштувалась і її статус не суперечить зазначеним вище пунктам Порядку № 505, то вона знову набуває право на призначення щомісячної адресної допомоги.

Жодного рішення за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 від 05.03.2019 відповідачем не приймалось. Відмова відповідача у призначенні ОСОБА_1 щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, була викладена відповідачем в листі від 13.03.2019 № 73, що унеможливлює визнання протиправним та скасування відповідного рішення.

Апеляційний суд погоджується з такими висновками суду першої інстанції та, надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, враховує таке.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до довідки Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Рівненської міської ради від 08.04.2015 № ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка м. Луганськ, взята на облік як внутрішньо переміщена особа. Зареєстрованим місцем проживання ОСОБА_1 зазначено: АДРЕСА_1 . Фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 .

ОСОБА_1 перебуває на обліку в управлінні як внутрішньо переміщена особа з 08.04.2015. Їй була призначена грошова допомога внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг.

Виплата адресної допомоги позивачі припинена з 01.05.2016 на підставі пункту 7 Порядку № 505 як працездатній особі, що не працевлаштувалась протягом двох місяців з дня призначення виплати грошової допомоги.

Відповідно до довідки від 06.02.2019 № 28/08 ОСОБА_1 працює в ТзОВ «Подорожник Рівне» з 29.08.2018 згідно наказу № ПР126 від 28.08.2018 та займає посаду касира.

05.03.2019 позивачка як уповноважений член сім`ї звернулася до відповідача із заявою про призначення щомісячної адресної допомоги як внутрішньо переміщеній особі для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, як працюючій особі.

Відповідач листом від 13.03.2019 № 73 повідомив позивача, що особам працездатного віку, яким виплату грошової допомоги було припинено відповідно до пункту 7 Порядку № 505, грошова допомога не призначається, крім осіб, які після припинення виплат грошової допомоги втратили працездатність. Оскільки допомога позивачу була припинена відповідно до пункту 7 Порядку № 505, провести перерахунок у зв`язку з працевлаштуванням ОСОБА_1 немає законних підстав.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 № 505 затверджено Порядок надання щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг.

Згідно пункту 2 Порядку № 505 грошова допомога надається внутрішньо переміщеним особам, які стоять на обліку в структурних підрозділах з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органах з питань соціального захисту населення міських, районних у містах (у разі утворення) рад (далі - уповноважені органи), з дня звернення за її призначенням і виплачується по місяць зняття з такого обліку включно, але не більше ніж шість місяців.

Пунктом 3 Порядку № 505 встановлено, що грошова допомога внутрішньо переміщеним особам призначається на сім`ю та виплачується одному з її членів за умови надання письмової згоди у довільній формі про виплату йому грошової допомоги від інших членів сім`ї у таких розмірах: для непрацездатних осіб (пенсіонери, діти) - 884 грн на одну особу (члена сім`ї); для інвалідів - прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність; для працездатних осіб - 442 грн на одну особу (члена сім`ї). Загальна сума допомоги на сім`ю розраховується як сума розмірів допомоги на кожного члена сім`ї та не може перевищувати 2400 грн.

Якщо у складі сім`ї, якій призначено грошову допомогу, відбулися зміни, розмір грошової допомоги перераховується з місяця, наступного за місяцем виникнення таких змін, за заявою уповноваженого представника сім`ї або інформацією компетентного органу.

Для призначення грошової допомоги на наступний шестимісячний строк уповноважений представник сім`ї подає до уповноваженого органу або установи уповноваженого банку (у випадку, передбаченому пунктом 5 цього Порядку) заяву, в якій повідомляє про відсутність змін, що впливають на призначення грошової допомоги, а також пред`являє довідки всіх членів сім`ї про взяття на облік внутрішньо переміщених осіб.

Особам працездатного віку, яким грошова допомога була припинена відповідно до пункту 7 цього Порядку, грошова допомога на наступний строк не призначається.

Згідно пункту 6 Порядку № 505 грошова допомога не призначається у разі, коли будь-хто з членів сім`ї має у власності житлове приміщення, розташоване в регіонах, інших ніж тимчасово окупована територія України, райони проведення антитерористичної операції та населені пункти, що розташовані на лінії зіткнення; будь-хто з членів сім`ї має на депозитному банківському рахунку кошти у сумі, що перевищує 10-кратний розмір прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб.

Пунктом 7 цього Порядку передбачено, що якщо у складі сім`ї, якій призначено грошову допомогу, є особи працездатного віку (крім громадян, які доглядають за дітьми до досягнення ними трирічного віку; громадян, які доглядають за дітьми, що потребують догляду протягом часу, визначеного у медичному висновку лікарсько-консультативної комісії, але не більш як до досягнення ними шестирічного віку; громадян, які мають трьох і більше дітей віком до 16 років і доглядають за ними; громадян, які доглядають за інвалідами I групи або дітьми-інвалідами віком до 18 років, або інвалідами I чи II групи внаслідок психічного розладу, або особами, які досягли 80-річного віку; а також фізичних осіб, які надають соціальні послуги, та студентів денної форми навчання), які не працевлаштувалися, в тому числі за сприянням державної служби зайнятості, або перебувають в трудових відносинах з роботодавцями на тимчасово окупованій території України, в районах проведення антитерористичної операції чи населених пунктах, що розташовані на лінії зіткнення, але фактично не працюють, протягом двох місяців з дня призначення виплати грошової допомоги, її розмір для працездатних членів сім`ї на наступні два місяці зменшується на 50 відсотків, а на наступний період - припиняється.

Особи працездатного віку, яким призначено грошову допомогу, зобов`язані інформувати у триденний строк уповноважений орган про факт працевлаштування або перебування на обліку як безробітних.

Відповідно до пункту 12 Порядку № 505 виплата грошової допомоги припиняється з наступного місяця у разі подання уповноваженим представником сім`ї заяви про припинення виплати грошової допомоги; надання інформації державної служби зайнятості про те, що працездатні члени сім`ї протягом двох місяців не працевлаштувалися за сприянням державної служби зайнятості або перебувають в трудових відносинах з роботодавцями на тимчасово окупованій території України, в районах проведення антитерористичної операції чи населених пунктах, що розташовані на лінії зіткнення, але фактично не працюють; зняття з обліку внутрішньо переміщеної особи; виявлення уповноваженим органом факту подання недостовірної інформації або неповідомлення про зміну обставин, які впливають на призначення грошової допомоги. Виплата грошової допомоги може бути поновлена, якщо протягом місяця з місяця припинення її виплати уповноважений представник сім`ї повідомив уповноваженому органу про зміну обставин, які вплинули на припинення виплати грошової допомоги.

Апеляційний суд бере до уваги, що Порядком № 505 не встановлено жодного обмеження особи звернутися після працевлаштування з новою заявою про призначення щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг.

За таких обставин, коли з моменту припинення виплати грошової допомоги (01.05.2016) по день звернення позивача до відповідача із заявою про виплату їй вказаної допомоги (05.03.2019) як працевлаштованій особі, минув шестимісячний строк, тобто наступний строк в розумінні пункту 3 Порядку № 505, то у відповідача відсутні правові підстави для непризначення грошової допомоги, посилаючись на пункти 3, 7 Порядку № 505, оскільки грошова допомога на наступний строк не призначається тільки тим особам, які продовжують перебувати у статусі непрацевлаштованої (безробітної) особи, а у разі якщо така особа працевлаштувалась і її статус не суперечить зазначеним вище пунктам Порядку № 505, то вона знову набуває право на призначення щомісячної адресної допомоги.

Мотиви та доводи наведені у апеляційній скарзі, висновки суду першої інстанції не спростовують і є безпідставними, оскільки в ході розгляду справи апеляційним судом встановлено, що заяву про призначення спірної допомоги позивачем подано після закінчення періоду, на який таку допомогу було призначено перший раз, з часу припинення виплати позивачу спірної допомоги минуло майже 3 роки, передбачені Порядком № 505 підстави для відмови у призначенні допомоги відсутні, а тому суд першої інстанції обґрунтовано прийняв рішення про задоволення позову в цій частині.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 29 серпня 2018 року у справі № 415/1691/17, від 15 квітня 2019 року у справі № 227/513/17, які в силу приписів частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України та частини 6 статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» враховуються апеляційним судом під час вирішення наведеного спору.

Щодо позовної вимоги про визнання протиправним та скасування рішення відповідача від 13.03.2019 «Про відмову у наданні допомоги переміщеним особам на проживання», яке прийняте щодо позивача у відповідь на заяву від 05.03.2019, апеляційний суд бере до уваги, що рішення суду першої інстанції в цій частині відповідач не оскаржив, як і не оскаржила позивачка, не подавши апеляційної скарги.

Відповідно до статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Рішення суду першої інстанції прийнято з дотриманням норм матеріального та процесуального права, з врахуванням усіх обставин, що мають значення для вирішення справи, тому підстави для його зміни чи скасування відсутні.

Доводи апеляційної скарги наведені вище висновки суду першої інстанції не спростовують.

Керуючись ч. 3 ст. 243, ст. 308, ст. 310, ст. 315, ст. 316, ст. 321, ст. 322, ст. 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Рівненської міської ради залишити без задоволення.

Рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 10 травня 2019 року у справі № 460/653/19 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя В. М. Багрій
судді В. Я. Качмар
Д. М. Старунський
Повний текст постанови виготовлений 26.07.2019.