Справа № 760/32894/18
Суддя: Василенко Ярослав Миколайович
Дата ухвалення: 2019-07-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач: Василенко Я.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Василенка Я.М.,

суддів Кузьменка В.В., Шурка О.І.,

при секретарі Баглай О.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 06.05.2019 у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції, третя особа - ОСОБА_2 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду першої інстанції з позовом, в якому просила:

- визнати бездіяльність управління патрульної поліції у місті Києві протиправною;

- зобов`язати уповноважених на те осіб скласти у відношенні ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , протокол про скоєння 07.10.2017 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП за фактом порушення п.п.2.3. «б», 11.4, 10.1 ПДР внаслідок чого сталося зіткнення, приблизно 19 год. 55 хв. в м. Києві по вул. Антоновича 176, автомобіля NISSAN-X TRAIL, реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 з автомобілем «Мерседес», реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_3 , а складений належним чином протокол разом з іншими матеріалами спрямувати у встановленому порядку до суду для розгляду по суті.

Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 06.05.2019 у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням ОСОБА_1 звернулась із апеляційною скаргою, в якій вона просить скасувати оскаржуване рішення, як таке, що прийняте із порушенням норм матеріального і процесуального права, та постановити нове рішення, яким позов задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового процесу, які з`явились у судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 07.10.2017 інспектором поліції роти № 1 батальйону № 3 полку № 1 УПП в м. Києві ДПП лейтенантом поліції Клепка А.П. було складено протокол про адміністративне правопорушення серії БД № 113520, з якого вбачається, що 07.10.2017, приблизно о 19 год. 58 хв., в м. Києві по вул. Антоновича, 176, водій ОСОБА_3 , керуючи транспортним засобом Mercedes-Benz Е280, д.н.з. НОМЕР_2 , на дорозі з двостороннім рухом, яка має дві смуги в одному напрямку, виїхав на зустрічний бік дороги, призначений для зустрічного руху, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем марки «NISSAN», д.н.з. НОМЕР_1 , що призвело до пошкодження обох транспортних засобів, чим порушив п.п. 2.3 б, 11.4 ПДР України, відповідальність за що передбачена ст. 124 КУпАП.

Крім того, 07.10.2017 інспектором поліції роти №1 батальйону № 3 полку № 1 УПП в м. Києві ДПП лейтенантом поліції Клепка А.П. було складено протокол про адміністративне правопорушення серії БД № 422783, з якого вбачається, що 07.10.2017 р., приблизно о 19 год. 55 хв., в м. Києві по вул. Антоновича, 176, водій ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом «NISSAN-X TRAIL», д.н.з. НОМЕР_1 , здійснив виїзд на зустрічний бік дороги, порушивши дорожню розмітку 1.1, та, не дотримавшись бокового інтервалу, допустив зіткнення з транспортним засобом «CHEVROLET AVEO», д.н.з. НОМЕР_4 , що призвело до пошкодження обох транспортних засобів, чим порушив п.п. 2.3 б, 11.4, 10.1 ПДР України, відповідальність за що передбачена ст. 124 КУпАП.

Встановлено, що постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 07.11.2017 р., ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 грн.

Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 09.11.2017, провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 закрито за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постановою Апеляційного суду м. Києва від 16.01.2018, за результатами розгляду апеляційної скарги ОСОБА_3 на постанову судді Голосіївського районного суду м. Києва від 09.11.2017, - апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову судді Голосіївського районного суду м. Києва від 09.11.2017 про закриття провадження у справі щодо ОСОБА_2 , у зв`язку з відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КупАП, повернуто особі, яка її подала.

Постановою Апеляційного суду м. Києва від 08.02.2018, за результатами розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 на постанову судді Голосіївського районного суду м. Києва від 09.11.2017, - відмовлено ОСОБА_1 в прийнятті апеляційної скарги на постанову судді Голосіївського районного суду м. Києва від 09.11.2017 р. у справі про адміністративне правопорушення за ст. 124 КупАП стосовно ОСОБА_2 .

Згідно ч. 6 ст. 78 КАС України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Звертаючись до суду з позовом, позивач ОСОБА_1 посилається на те, що вона не заперечує, що в дорожньо-транспортній ситуації, яка склалася, водій ОСОБА_3 порушив правила дорожнього руху, але з тих обставин, що відомі, вважає, що також і дії водія ОСОБА_2 були причиною зіткнення трьох автомобілів та пошкодження належного їй автомобіля Mercedes-Benz Е280, реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Разом з тим, співробітники патрульної поліції не склали протокол про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_2 за порушення ПДР, внаслідок якого мало місце зіткнення автомобіля «Мерседес», реєстраційний номер НОМЕР_2 з автомобілем NISSAN-X TRAIL, реєстраційний номер НОМЕР_1 , та в жодному зі складених протоколів про адміністративне правопорушення не вказали, що учасниками ДТП було три автомобілі, а тому позивач була позбавлена можливості захищати свої порушені права належним чином в суді, у зв`язку із чим і звернулась до суду першої інстанції з даним позовом.

Суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - ключовим завданням якого є здійснення правосуддя, а тому дані позовні вимоги є формою втручання в дискреційні повноваження відповідача та виходить за межі завдань адміністративного судочинства, а тому у задоволенні позову слід відмовити.

Апелянт у своїй скарзі зазначає, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, порушено норми матеріального та процесуального права, зокрема апелянт зазначає, що бездіяльністю відповідача порушено її права та законні інтереси, оскільки не складено протокол на особу, яка на її думку, винна у скоєні ДТП, в результаті якого її автомобіль було пошкоджено.

Колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції та вважає доводи апелянта безпідставними, враховуючи наступне.

На підтвердження доводів про бачення обставин, умов та причин ДТП, як вважає позивач, свідчать наступні дані.

20.11.2017 ОСОБА_3 , як учасник подій, звернувся до Київського НДККЦ МВС України із заявою про проведення автотехнічного експертного дослідження щодо обставин зазначеної ДТП. 07 грудня 2017 р. ним отримано висновок експертного дослідження №12-1/41 за результатами проведеного експертного дослідження за видом експертної спеціальності 10.1 «Дослідження обставин і механізму дорожньо-транспортних пригод. Відповідно до висновку, пояснення водія автомобіля «Nissan X-trail», номерний знак НОМЕР_1 , в частині механізму даної дорожньо-транспортної пригоди є технічно-неспроможними. Обставин, які б вказували на технічну неспроможність показів водія автомобіля «Mercedes Benz Е280», номерний знак НОМЕР_2 , в частині механізму даної дорожньо-транспортної пригоди, не виявлено.

В дорожній ситуації, заданій з пояснень водія автомобіля «Mercedes Benz Е280» номерний знак НОМЕР_2 , з технічної точки зору, водії автомобілів «Mercedes Benz Е280», номерний знак НОМЕР_2 та «Nissan X-trail», номерний знак НОМЕР_1 , повинні були діяти згідно з вимогами розділу 34 «Дорожня розмітка» Правил дорожнього руху України.

В дорожній ситуації, заданій з пояснень водія автомобіля «Mercedes Benz Е280» номерний знак НОМЕР_2 , водії автомобілів «Mercedes Benz Е280» номерний знак НОМЕР_2 та ««Nissan X-trail», номерний знак НОМЕР_1 , мали технічну можливість уникнути зіткнення керованих ними транспортних засобів, для чого їм необхідно було виконати вимоги лінії 1.1 горизонтальної розмітки розділу 34. «Дорожня розмітка» Правил дорожнього руху України.

Таким чином, як вважає позивач, досить очевидно, що обидва водії ОСОБА_3 та ОСОБА_2 порушили правила дорожнього руху, що саме і зафіксували працівники патрульної поліції на місці пригоди. Але ними не було складено відповідного протоколу про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_2 або складені протоколи не відповідають дійсній ситуації, що не надало можливості суду врахувати всі обставини та позбавило позивача як потерпілу особу захищати належним чином свої права.

Судом встановлено, що 02.04.2018 р. позивач звернулась до УПП у м. Києві з відповідною заявою про необхідність складення протоколу про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_2 про скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП за фактом порушення п.п.2.3. «б», 11.4, 10.1 ПДР, внаслідок чого сталося зіткнення 07 жовтня 2017 р., приблизно 19 год. 55 хв. в м. Києві по вул. Антоновича, 176, автомобіля NISSAN-X TRAIL, реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 з автомобілем «Мерседес», реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_3 .

Згідно листа-відповіді УПП у місті Києві ДПП за № 19102/41/11/5/02-2018 від 16.07.2018 р., вбачається, що за результатами розгляду звернення ОСОБА_1 щодо проведення додаткової перевірки обставин ДТП, яка мала місце 07.10.2017 р. у м. Києві на вул. Антоновича, а також складання ще одного протоколу про адміністративне правопорушення, повідомлено, що жодним нормативним документом не передбачено проведення підрозділами патрульної поліції додаткових перевірок по матеріалам ДТП, рішення за якими вже прийнято судовими органами. Таким чином, відсутні правові підстави для проведення по матеріалам вищезазначеної ДТП додаткової перевірки, після судового розгляду Голосіївським районним судом.

18.08.2018 позивач подала скаргу на дії співробітників УПП у м. Києві до Департаменту патрульної поліції.

Як вбачається з листа Департаменту патрульної поліції за №Б-7844/41/2/02-2018 від 10.09.2018 , правові підстави для проведення додаткової перевірки за матеріалами ДТП після винесення рішення суду відсутні. Під час перевірки порушень службової дисципліни працівниками УПП у м. Києві ДПП не виявлено.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про національну поліцію» завданнями поліції є надання поліцейських послуг у сферах: забезпечення публічної безпеки і порядку; охорони прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави; протидії злочинності; надання в межах, визначених законом, послуг з допомоги особам, які з особистих, економічних, соціальних причин або внаслідок надзвичайних ситуацій потребують такої допомоги.

Статтею 6 Закону України «Про національну поліцію» передбачено, що поліція у своїй діяльності керується принципом верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

За ст. 124 КУпАП адміністративна відповідальність настає за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Відповідно до ст. ст. 254-255 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, складається протокол уповноваженою посадовою особою органів внутрішніх справ (Національної поліції).

Крім того відповідно до п. 1 розділу VIII Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі у разі порушення учасниками дорожнього рухуправил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, на місці дорожньо-транспортної пригоди складається протокол про адміністративне правопорушення стосовно цих осіб.

Відповідно до ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Національна поліція відповідно до ст. 23 Закону України «Про національну поліцію» зобов`язана здійснити своєчасне реагування на заяви та повідомлення про адміністративні правопорушення або події, та здійснювати провадження у справах про адміністративні правопорушення.

Так, спір у справі виник у зв`язку зі складанням відповідачем протоколів про адміністративне правопорушення серії БД № 113520 від 07.10.2017 та серії БД № 422783 від 07.10.2017 р.

Як вірно було зазначено судом першої інстанції, зазначені обставини свідчать про те, що відповідачем при складанні адміністративного протоколу здійснювалися не владні повноваження, а процесуальні, які підлягають оцінці та врахуванню, як одного з доказів при розгляді справ про адміністративне правопорушення судом, або іншою уповноваженою особою.

Протокол про адміністративне правопорушення не є рішенням суб`єкта владних повноважень у розумінні Кодексу адміністративного судочинства України, а складається уповноваженою особою за наслідками вчинення адміністративного правопорушення у порядку та випадках, встановлених КУпАП. Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення, в розумінні ст. 251 КУпАП, є доказом по справі про адміністративне правопорушення. Питання щодо правильності складання протоколу про адміністративне правопорушення, встановлення наявності чи відсутності в діяннях особи складу адміністративного правопорушення, тощо, належить розглядати в порядку, визначеному КУпАП.

Тобто, питання розгляду та надання оцінки всім доказам, в тому числі, і самому протоколу про адміністративне правопорушення і діям співробітника патрульної поліції по його складанню здійснюється під час розгляду питання про притягнення особи до адміністративної відповідальності на загальних підставах.

Крім того, 09.11.2017 постановою судді Голосіївського районного суду міста Києва по справі № 752/21991/17 провадження по справі про притягнення ОСОБА_2 , до адміністративної відповідальності було закрито на підставі п.1 ст.247 КУпАП у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Щодо посилання позивача на те, що згідно вказаних вимог наказу Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 № 1395 необхідно складати протоколи на всіх учасників дорожньо-транспорної пригоди, однак, всупереч наказу, поліцією не складено протокол про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_2 за порушення ПДР, внаслідок якого мало місце зіткнення автомобіля «Мерседес», реєстраційний номер НОМЕР_2 з автомобілем NISSAN-X TRAIL, реєстраційний номер НОМЕР_1 , то колегія суддів не приймає до уваги зазначене вище посилання позивача, оскільки згідно вказаного вище наказу Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 № 1395 на місці дорожньо-транспортної пригоди (далі - ДТП) складається протокол про адміністративне правопорушення тільки стосовно тих осіб, якими порушені правила дорожнього руху, а не на всіх учасників ДТП, як вважає ОСОБА_1 .

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 3 Закону України «Про дорожній рух» державне управління у сфері дорожнього руху та його безпеки здійснюється Кабінетом Міністрів України, спеціально уповноваженими на це центральними органами виконавчої влади, органами виконавчої влади в Автономній Республіці Крим, місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування.

Відповідно до змісту статті 3 Закону України «Про Національну поліцію», у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Згідно п. 3, 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення; регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Порядок діяльності органів державної влади, їх посадових осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення, розглядати справи про такі правопорушення та притягати винних осіб до адміністративної відповідальності за їх вчинення, регулюється Кодексом України про адміністративні правопорушення, яким, серед іншого визначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності (ч.ч. 1,2 ст. 7 КУпАП).

Вимоги ст. 254 КУпАП передбачають, зокрема, що протокол про адміністративне правопорушення складається уповноваженими на те посадовими особами.

При цьому, відповідно до положень ст. 255 КпАП, складання протоколу про адміністративне правопорушення, яке передбачене ст.124 КпАП, відноситься до виключної компетенції уповноважених на те посадових осіб органів внутрішніх справ (Національної поліції).

Крім зазначеного вище, колегія суддів звертає увагу на те, що за своєю правовою природою, відповідно до норм чинного законодавства, повноваження відповідача щодо прийняття будь-яких нормативно-правових актів є дискреційним повноваженням та виключною компетенцією уповноваженого органу, в даному випадку - Національною поліцією України.

Як випливає зі змісту рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи №R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 на 316-й нараді під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

При цьому, суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим частиною 2 КАС України критеріям, не може втручатися у дискрецію суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

Отже, принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - ключовим завданням якого є здійснення правосуддя, а тому колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позовні вимоги про визнання протиправною бездіяльності посадових осіб при нескладанні протоколу про адміністративне правопорушення згідно ст. 124 КпАП України стосовно ОСОБА_2 та зобов`язання відповідача скласти адміністративний протокол на ОСОБА_2 , в даному випадку, є формою втручання в дискреційні повноваження відповідача та виходить за межі завдань адміністративного судочинства, а тому задоволенню не підлягають.

Відповідно до пункту 30 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

Згідно пункту 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 року, статтю 6 п. 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив законне та обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Апелянт не надав до суду належних доказів, що б підтверджували факт протиправності рішення суду першої інстанції.

Таким чином, колегія суддів вирішила згідно ст. 316 КАС України залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, з урахуванням того, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 244, 250, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 06.05.2019 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та строки, встановлені ст.ст. 328-331 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: Василенко Я.М.

Судді: Кузьменко В.В.

Шурко О.І.

Повний текст постанови виготовлений 25.07.2019.