Справа № 1540/3578/18
Суддя: Шеметенко Л.П.
Дата ухвалення: 2019-07-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 липня 2019 р.м. ОдесаСправа № 1540/3578/18

Категорія: 8.3 Головуючий в І інстанції: Харченко Ю.В.

Дата та місце ухвалення рішення: 05.10.2018 р. м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача - Шеметенко Л.П.

судді - Стас Л.В.

судді - Турецької І.О.

за участю секретаря - Колеснікова-Горобець І.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі апеляційну скаргу Головного управління ДФС в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 05 жовтня 2018 року по справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮГ-БЕТОН» до Головного управління ДФС в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В:

У липні 2018 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ЮГ-БЕТОН» звернулось до Одеського окружного адміністративного суду з позовом, у якому, з урахуванням уточнень (від 11.09.2018 року вхід. № 26641/18), позивач просив суд: визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС в Одеській області від 17.05.2018 року № та № в частині збільшення суми грошового зобов`язання по податку на прибуток приватних підприємств у загальному розмірі 2215533 грн., з яких 1477022 грн. - основний платіж, 738511 грн. - штрафні (фінансові) санкції.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 05 жовтня 2018 року позов задоволено. Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС в Одеській області від 17.05.2018 року № , № в частині збільшення суми грошового зобов`язання по податку на прибуток приватних підприємств у загальному розмірі 2215533 грн., з яких 1477022 грн. - основний платіж, 738511 грн. - штрафні (фінансові) санкції.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане судове рішення та ухвалити нове про відмову у задоволенні заявленого позову, наголошуючи на неповному з`ясуванні судом першої інстанції всіх обставин, що мають значення для вирішення справи, та порушення норм матеріального права.

Представником позивача поданий відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просить залишити апеляційну скаргу відповідача без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вислухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Судом першої інстанції встановлено, що у період з 30.03.2018 року по 05.04.2018 року, на підставі направлення від 28.03.2018 року № 2398/14-03, виданого Головним управлінням ДФС в Одеській області, головним державним ревізором-інспектором відділу перевірок трансфертного ціноутворення управління аудиту ГУ ДФС в Одеській області Білоус Г.І., відповідно до п.п. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20, п.п. 78.1.4 п. 78.1, п. 78.2 ст. 78 Податкового кодексу України, на підставі наказу ГУ ДФС в Одеській області від 27.03.2018 року № 2051, проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «ЮГ-БЕТОН» з питань повноти нарахування податку на прибуток та податку на додану вартість за період з 01.01.2017 року по 31.12.2017 року.

За наслідками вказаної перевірки Головним управлінням ДФС в Одеській області складено акт № 804/15-32-14-03/39279019 від 13.04.2018 року, у висновках якого зазначено, що ТОВ «ЮГ-БЕТОН» на порушення п.п. 44.1, 44.2 ст. 44, пп. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 Податкового кодексу України занижено податок на прибуток всього на суму 1496721 грн.; на порушення п. 44.1 ст. 44, пп. «а» п. 198.1 ст. 198, п. 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України занижено податок на додану вартість всього на суму 1641136 грн.

На підставі складеного акту перевірки № 804/15-32-14-03/39279019 від 13.04.2018 року Головним управлінням ДФС в Одеській області 17.05.2018 року винесено податкові повідомлення-рішення: № , яким позивачу збільшено грошове зобов`язання з податку на додану вартість за податковим зобов`язанням на 1641136 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) на 410284 грн.; № , яким позивачу збільшено грошове зобов`язання з податку на прибуток за податковим зобов`язанням на 1496721 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) на 748361 грн.

Не погодившись із вказаними податковими повідомленнями-рішеннями від 17.05.2018 року № та № в частині збільшення суми грошового зобов`язання по податку на прибуток приватних підприємств у загальному розмірі 2215533 грн., з яких 1477022 грн. - основний платіж, 738511 грн. - штрафні (фінансові) санкції, позивач звернувся до суду з даною позовною заявою.

Вирішуючи справу та задовольняючи заявлений позов, суд першої інстанції дійшов висновку, що включення ТОВ «ЮГ-БЕТОН» спірних сум ПДВ до складу податкового кредиту та віднесення відповідних сум до складу валових витрат перевіряємого періоду в межах фінансово-господарських відносин із ТОВ «ВЕСТТ ТД» повністю підтверджено позивачем наданими до суду і наявними у матеріалах справи відповідними розрахунковими, платіжними, та іншими первинними документами бухгалтерського, податкового обліку, що відповідно свідчить про безпідставність та неправомірність донарахування Головним управлінням ДФС в Одеській області позивачу податку на прибуток, та податку на додану вартість.

Колегія суддів погоджується з наведеним висновком суду першої інстанції з огляду на викладене.

Так, як вбачається з акту оскаржуваної перевірки, підставою для виставлення позивачу податкових повідомлень - рішень від 17.05.2018 року № та № в частині збільшення суми грошового зобов`язання по податку на прибуток приватних підприємств у загальному розмірі 2215533 грн., з яких 1477022 грн. - основний платіж, 738511 грн. - штрафні (фінансові) санкції, стали господарські операції позивача з ТОВ «ВЕСТТ ТД».

При цьому, виставляючи наведені податкові повідомлення - рішення у вказаних частинах, відповідач послався на встановлені порушення з боку позивача при здійсненні господарських операцій із зазначеним контрагентом наступних положень: п.п. 44.1, 44.2 ст. 44, пп. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134, пп. «а» п. 198.1 ст. 198, п. 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України.

Так, відповідно до наведених податковим органом вимог Податкового кодексу України (чинного та в редакції на момент виникнення спірних правовідносин), а саме п.п. 44.1, 44.2 ст. 44, для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

У випадках, передбачених статтею 216 Цивільного кодексу України, платники податків мають право вносити відповідні зміни до податкової звітності у порядку, визначеному статтею 50 цього Кодексу.

Для обрахунку об`єкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування.

Платники податку, які відповідно до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» застосовують міжнародні стандарти фінансової звітності, ведуть облік доходів і витрат та визначають об`єкт оподаткування з податку на прибуток за такими стандартами з урахуванням положень цього Кодексу. Такі платники податку при застосуванні положень цього Кодексу, в яких міститься посилання на положення (стандарти) бухгалтерського обліку, застосовують відповідні міжнародні стандарти фінансової звітності.

Юридичні особи - платники єдиного податку, які відповідають критеріям, визначеним підпунктом 3 пункту 291.4 статті 291 цього Кодексу, ведуть спрощений бухгалтерський облік доходів та витрат з метою обрахунку об`єкта оподаткування за методикою, затвердженою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Згідно пп. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 Податкового кодексу України (чинного та в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) об`єктом оподаткування є: прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього розділу.

Також, у відповідності до пп. «а» п. 198.1, п. 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України (чинного та в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів та послуг.

Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи); ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Аналізуючи вимоги Податкового кодексу України, колегія суддів зазначає, що витрати підприємства можна віднести до складу валових лише у разі фактичності відповідних витрат, оскільки сам факт їх здійснення є визначальною ознакою формування валових витрат. Фактичність здійснення витрат повинна підтверджуватись розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, однак, самі по собі документи без реального здійснення операції, за наслідком якої сформовані витрати підприємства, не мають юридичної сили та не можуть бути підставою для формування валових витрат підприємства.

В свою чергу, право на віднесення сум ПДВ, сплачених при придбанні товару, до податкового кредиту виникає у суб`єкта господарювання у разі дотримання ним наступних умов: фактичності придбання такого товару, тобто, реальності відповідної господарської операції; наявності податкових накладних, складених особою, зареєстрованою платником податку, чи митних декларацій на підтвердження придбання такого товару та сплати відповідної суми ПДВ; подальшого використання придбаного товару в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності підприємства. При цьому, сама по собі несплата податку продавцем (у тому числі внаслідок ухилення від сплати) в разі фактичного здійснення господарської операції не впливає на формування податкового кредиту покупцем та суму бюджетного відшкодування. Водночас, наявність податкової накладної за відсутності здійснення господарської операції позбавляє покупця права на формування податкового кредиту.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з наявних у матеріалах справи документів, між ТОВ «ЮГ-БЕТОН» (Покупець) та ТОВ «ВЕСТТ ТД» (Постачальник) укладено Договір поставки № 01/04-17, за умовами якого Постачальник зобов`язується виготовити та поставити, а Покупець оплатити та прийняти бетон ЗБВ вироби та матеріали в асортименті, кількості, ціні та термінах поставки обумовлених даною угодою, згідно виставлених рахунків (специфікацій, тощо).

Факт постачання контрагентом позивача - ТОВ «ВЕСТТ ТД» визначеного умовами договору товару (цемент, щебінь) повністю підтверджено наданими позивачем, наявними у матеріалах справи та дослідженими судом відповідними первинними документами, а саме: оборотно-сальдовою відомістю по рахунку 361 за період з 01.04.2017 року по 30.11.2017 року, податковими, видатковими та товарно-транспортними накладними, актами здачі-прийняття робіт (наданих послуг) (щодо поставки товару), які складені з дотриманням законодавчо передбачених вимог, містять опис господарських операцій, найменування товару, що поставлявся, підписані уповноваженими особами, підписи засвідчені печатками відповідних підприємств.

Також, як встановив відповідач під час перевірки, оплата придбаних позивачем товарів/послуг здійснювалась в безготівковій формі, кредиторська заборгованість станом на 31.12.2017 року складає 9749,76 грн.

Крім того, згідно акту перевірки, в ході перевірки відповідачем встановлено оприбуткування позивачем в бухгалтерському обліку господарських операцій з ТОВ «ВЕСТТ ТД», відображення цих господарських операцій у деклараціях з ПДВ та податку на прибуток у відповідних періодах.

Окрім цього, як встановлено відповідачем та підтверджується матеріалами справи, в перевіряємий період ТОВ «ЮГ-БЕТОН» мало право здійснювати та фактично здійснювало наступні види господарської діяльності: виробництво бетонних розчинів, готових для використання.

При цьому, на підтвердження використання придбаних товарів/послуг у ТОВ «ВЕСТТ ТД» у власній господарській діяльності позивачем надані копії документів, які підтверджують наявність у ТОВ «ЮГ-БЕТОН» матеріально-технічної бази, необхідної для виготовлення бетонної суміші, а саме: докази придбання складових заводу з виробництва бетону, автобетонозмішувачів, акти внутрішнього переміщення основних засобів та введення в експлуатацію придбаних основних засобів (бетонозмішувальної установки, операторської, пресу), договір оренди відкритої складської ділянки, а також оборотно-сальдову відомість щодо використання придбаного товару з метою виготовлення бетону та його подальшої реалізації контрагентам позивача, договори поставки, податкові накладні, специфікації щодо подальшої реалізації контрагентам позивача бетону.

Тобто, матеріалами справи підтверджується, що проведенні операції позивачем з ТОВ «ВЕСТТ ТД» відповідають господарській діяльності позивача, надані позивачем первинно-бухгалтерські документи щодо операцій з ТОВ «ВЕСТТ ТД» повністю підтверджують зв`язок понесених витрат із господарською діяльністю позивача, а відтак є належними доказами, підтверджуючими правомірність віднесення ТОВ «ЮГ-БЕТОН» спірних сум до складу валових витрат та податкового кредиту.

Крім того, як встановлено самим відповідачем та відображено в акті перевірки, податкові накладні, виписані ТОВ «ВЕСТТ ТД» на адресу ТОВ «ЮГ-БЕТОН», зареєстровані в ЄРПН та включені до складу податкових зобов`язань/податкового кредиту у відповідні періоди, за даними підсистеми «Система співставлення сум податкових зобов`язань та податкового кредиту» АІС «Податковий блок» по взаємовідносинах з контрагентом ТОВ «ВЕСТТ ТД» розбіжності відсутні.

Також, як вбачається зі змісту акту оскаржуваної перевірки, при її проведенні відповідачем були досліджені наведені первинно - бухгалтерські документи позивача щодо господарських операцій з ТОВ «ВЕСТТ ТД» та відповідач не заперечує, що первинні документи, в тому числі, податкові накладні, на підставі яких позивачем сформований податковий кредит та валові витрати за перевіряємий період щодо господарських операцій з вказаним контрагентом належним чином оформлені, суми податку на додану вартість по зазначеним податковим накладним включені до податкового кредиту відповідного періоду, відображені у реєстрі отриманих та виданих податкових накладних, а також відповідають даним податкових декларацій.

Тобто, вбачається, що під час проведення спірної перевірки до наявної у позивача первинної документації по операціям з його контрагентом у податкового органу не виникло жодних претензій, як і до правильності її оформлення, так і до відображення у бухгалтерському та податковому обліку.

Поряд з цим, як відображено в акті спірної перевірки та поданій апеляційній скарзі, висновки щодо порушення позивачем вимог податкового законодавства, що стали підставою для виставлення позивачу податкових повідомлень - рішень в оскаржуваних частинах, ґрунтуються виключно на наведеній в акті перевірки інформації щодо кримінального провадження № 0000104 від 20.10.2017 року щодо службових осіб ТОВ «ВЕСТТ ТД» за ознаками кримінального порушення, передбаченого ст. 212 КК України (ухилення від сплати податків, зборів (обов`язкових платежів)), яка отримана відповідачем від Управління фінансових розслідувань ГУ ДФС в Одеській області.

Проте, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно відхилив посилання відповідача на інформацію щодо вказаного кримінального провадження з огляду на викладене.

Відповідно до ст. 83 Податкового кодексу України для посадових осіб контролюючих органів під час проведення перевірок підставами для висновків є: документи, визначені цим Кодексом; податкова інформація; експертні висновки; судові рішення; податкові консультації, інші матеріали, отримані в порядку та у спосіб, передбачені цим Кодексом або іншими законами, контроль за дотриманням яких покладений на контролюючі органи.

Згідно зі ст. 368 КПК України питання, чи винен обвинувачений у вчиненні цього кримінального правопорушення вирішується виключно судом під час ухвалення вироку.

Проте, відповідачем до матеріалів справи не додано копії вироку суду, з якого б вбачалося, що службових осіб ТОВ «ВЕСТТ ТД» визнано винними у вчиненні кримінального порушення за наслідками розгляду кримінального провадження № 0000104.

Навпаки, як зазначається самим відповідачем та підтверджено отриманою судом апеляційної інстанції інформацією щодо вказаного кримінального провадження, згідно ухвали Малиновського районного суду м. Одеси від 01 жовтня 2018 року, яка набрала законної сили 09.10.2018 року, кримінальне провадження у відношенні посадових осіб ТОВ «ВЕСТТ ТД» - закрито зі звільненням від кримінальної відповідальності у зв`язку із сплатою податків і відшкодування завданої державі шкоди.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з доводами суду першої інстанції, що наведені висновки досудового розслідування не можуть вважатись належними доказами порушення позивачем вимог податкової дисципліни.

Також, колегія суддів зазначає, що відповідачем не надано жодних пояснень, яким чином порушене відносно посадових осіб ТОВ «ВЕСТТ ТД» кримінальне провадження за ознаками кримінального правопорушення «ухилення від сплати податків, зборів (обов`язкових платежів)» (ст. 212 КК України) може свідчити про фіктивність операцій позивача з ТОВ «ВЕСТТ ТД».

З дослідженої судом ухвали Малиновського районного суду м. Одеси від 01 жовтня 2018 року про закриття вказаного кримінального провадження вбачається, що це кримінальне провадження не стосувалось операцій позивача та ТОВ «ВЕСТТ ТД», а стосувалось операцій ТОВ «ВЕСТТ ТД» з ФОП ОСОБА_1 щодо несплати податків.

З цих самих підстав, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно не прийняв до уваги посилання ГУ ДФС в Одеській області на пояснення водія транспортного засобу марки КАМАЗ 54229 державний номер НОМЕР_1 , котрий належить ТОВ «ВЕСТТ ТД», ОСОБА_2 , оскільки такі пояснення відбиралась в рамках розслідування наведеного вище кримінального провадження, за результатами якого вироку, що набрав законної сили не прийнято. Навпаки, вказане кримінальне провадження у відношенні посадових осіб ТОВ «ВЕСТТ ТД» закрито зі звільненням від кримінальної відповідальності.

Крім того, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно не прийняв до уваги посилання відповідача на наявність висновку експертного економічного дослідження № 2 від 13.10.2017 року, оскільки вказаний висновок так само складений в рамках кримінального провадження, яке закрито. Більш того, у вказаному висновку відсутні будь-які посилання на фіктивність операцій позивача та ТОВ «ВЕСТТ ТД», а лише визначений можливий розмір податків і зборів, що не були сплачені посадовими особами ТОВ «ВЕСТТ ТД» за результатами своєї господарської діяльності.

Таким чином, вбачається, що відповідачем не підтверджено жодними доказами свого висновку про неможливість виконання ТОВ «ВЕСТТ ТД» операцій з поставки позивачу товару у спірний період, доводи відповідача ґрунтуються виключно на інформації щодо кримінального провадження № 0000104, яким не встановлювалось будь-яких обставин щодо відсутності проведення операцій ТОВ «ЮГ-БЕТОН» та ТОВ «ВЕСТТ ТД», судом встановлено, що вказане кримінальне провадження було порушено за ухилення від сплати податків, зборів (обов`язкових платежів) та це КП закрито зі звільненням від відповідальності посадових осіб ТОВ «ВЕСТТ ТД».

Натомість, позивачем надані докази, що підтверджують рух активів у процесі здійснення господарських операцій між позивачем та його контрагентом, зв`язок між фактом придбання позивачем товарів, понесенням витрат і господарською діяльністю цього платника податку.

Крім того, додатково на підтвердження наявності можливостей для виконання ТОВ «ВЕСТТ ТД» умов договору, укладеного з ТОВ «ЮГ-БЕТОН», позивачем надані копії документів, які підтверджують наявність матеріально-технічної бази з постачання цементу ТОВ «ВЕСТТ ТД», працівників, документів, оформлених на виконання господарських операцій з придбання цементу, реалізованого на користь ТОВ «ЮГ-БЕТОН», зокрема: лист ТОВ «ВЕСТТ ТД», Статут ТОВ «ВЕСТТ ТД», Виписку з ЄДР ТОВ «ВЕСТТ ТД», свідоцтво про реєстрацію ТОВ «ВЕСТТ ТД» платником ПДВ, електронний витяг з ЄДР МВСУ про зареєстровані автотранспорті засоби ТОВ «ВЕСТТ ТД», розрахунки 1-ДФ щодо штату ТОВ «ВЕСТТ ТД» у кількості 60 осіб, договір поставки, укладений ТОВ «ВЕСТТ ТД» з ПП «Антей-А» щодо придбання цементу, реалізованого на користь позивача, видаткові та залізничні накладні, оформлені на виконання господарських операцій з ПП «Антей-А» з придбання цементу, реалізованого ТОВ «ВЕСТТ ТД» в подальшому на користь позивача, договори оренди цехів та складських комплексів, укладені ТОВ «ВЕСТТ ТД» щодо місця навантаження реалізованого позивачу цементу, яке вказане в ТТН, договори ТОВ «ВЕСТТ ТД щодо оренди будівельної техніки - автотранспорту, необхідного для перевезення цементу.

На підставі наведеного у сукупності, враховуючи надану позивачем первинно-бухгалтерську документацію щодо операцій з його контрагентом, з огляду на те, що усі доводи відповідача, що наведені ним в акті оскаржуваної перевірки та поданій апеляційній скарзі, в обґрунтування правомірності винесення податкових повідомлень - рішень та відповідно в обґрунтування висновків про безпідставність формування позивачем податкового кредиту та витрат за перевіряємий період спростовані матеріалами справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення заявленого позову та скасування оскаржуваних податкових повідомлень - рішень у спірній частині.

Доводи апеляційної скарги спростовуються наведеними висновками суду апеляційної інстанції та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Враховуючи викладені обставини та з огляду на наведені положення законодавства, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення - без змін.

Керуючись ст.ст. 229, 241, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС в Одеській області - залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 05 жовтня 2018 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Судове рішення складено у повному обсязі 23.07.2019 р.

Суддя-доповідач: Л.П. Шеметенко

Суддя: Л.В. Стас

Суддя: І.О. Турецька