Справа № 280/2497/19
Суддя: Семененко Марина Олександрівна
Дата ухвалення: 2019-07-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

17 липня 2019 року о 13 год. 33 хв. Справа № 280/2497/19 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Семененко М.О., за участю секретаря судового засідання: Сонгулія О.В., представника позивача ОСОБА_1 , представника відповідача Струч С.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 )

до Головного управління Пенсійного фонду України у Запорізькій області (69057, м.Запоріжжя, пр.Соборний, буд.158-Б; )

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_2 (далі - позивач, ОСОБА_2 ) з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Запорізькій області (далі - відповідач, Управління), в якому позивач просить суд:

1) визнати протиправною бездіяльність відповідача, яка полягає у неоформлені подання про повернення позивачу сплаченого збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі продажу нерухомого майна в розмірі 4 933,11 грн;

2) зобов`язати відповідача сформувати і подати до відповідного Управління Державної казначейської служби України у м.Запоріжжі Запорізької області подання про повернення позивачу сплаченого збору на обов`язкове державне пенсійне страхування в розмірі 4 933,11 грн з операції купівлі продажу нерухомого майна.

Крім того, позивач просить суд стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судовий збір у розмірі 768,40 грн та інші судові витрати у розмірі 10 000,00 грн на користь позивача.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що у грудні 2015 року придбав квартиру у приватну власність та сплатив збір на обов`язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна. Позивач вважає, що він не є платником збору на обов`язкове державне пенсійне страхування в розумінні п.9 ст.1 Закону України «Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування», оскільки придбавав житло вперше, тому сплачений ним збір підлягає поверненню. Позивач зазначає, що Управління протиправно відмовило у формуванні подання про повернення суми помилково сплаченого збору, що зумовило його звернення до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 03.06.2019 відкрито спрощене позовне провадження у справі, призначено судове засідання на 02.07.2019, витребувано докази по справі.

19.06.2019 Управління подало відзив на позовну заяву (вх.№25173), у якому вказує на відсутність можливості підтвердження обставин первинного придбання житла. При зверненні з заявою про повернення суми збору позивачем не надано доказів, які свідчать, що житло придбавалось ним вперше, у зв`язку з чим підстави для звернення до органів Державної казначейської служби з поданням про повернення суми збору на обов`язкове державне пенсійне страхування були відсутні.

25.06.2019 позивачем подано відповідь на відзив (вх.№26242), у якій він зазначив, що за відсутності відповідного правового механізму перевірки інформації про факт придбання нерухомості вперше саме держава в особі Пенсійного фонду України як уповноважений суб`єкт владних повноважень зобов`язана доводити той факт, що у кожному конкретному випадку особа, що зобов`язана сплачувати збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, придбала житло не вперше.

Відповідач правом на подання заперечень не скористався.

У судовому засіданні 02.07.2019 протокольною ухвалою суду розгляд справи відкладено на 17.07.2019.

04.07.2019 позивачем подано заяву про зміну предмету позову та поновлення строку на подання такої заяви.

Ухвалою суду від 17.07.2019 поновлено строк звернення до адміністративного суду з заявою про зміну предмету позову.

У судовому засіданні 17.07.2019 судом прийнято до розгляду заяву позивача про зміну предмету позову, за результатами розгляду справи по суті оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши вступне слово та пояснення представників сторін, дослідивши надані до матеріалів справи копії письмових доказів, суд встановив такі обставини.

17.12.2015 між гр. ОСОБА_3 , неповнолітнім ОСОБА_4 , який діє за згодою батьків (Продавці) та позивачем (Покупець) укладено Договір купівлі-продажу квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.11-12). Договір посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області Вовк І.І. та зареєстрований в реєстрі за №13197.

Право власності на придбану квартиру зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 17.12.2015, запис №12596786, що підтверджується копією витягу №50153090 від 17.12.2015 (а.с.13).

При здійсненні операції з купівлі продажу-нерухомого майна за даним договором позивачем сплачено збір на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування в сумі 4 933,11 грн відповідно до квитанції №3753619 від 17.12.2015 (а.с.49).

05.04.2019 адвокатом Гришиним Станіславом Володимировичем подано Адвокатський запит в порядку ст.24 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» вих.№05/04/19-01ДК, у якому він просив:

- надати наступну інформацію та відповідні документи на її підтвердження: чи здійснювалось зарахування збору на обов`язкове державне пенсійне страхування в розмірі 4933,11 грн на бюджетні рахунки від ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) в грудні 2015 року;

- якщо зарахування збору на обов`язкове державне пенсійне страхування у розмірі 4933,11 грн на бюджетні рахунки від ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) в грудні 2015 року здійснювались, сформувати і подати до ГУ Державної казначейської служби України у Запорізькій області подання про повернення ОСОБА_2 суми збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна у розмірі 1% вартості об`єкта купівлі-продажу, що становить 4933,11 грн (а.с.15).

11.04.2019 Управління надало відповідь на адвокатський запит (вих.№6395/04), у якій повідомило, що Державний реєстр речових прав на нерухоме майно та Реєстр прав власності на нерухоме майно не містять вичерпний перелік власників не рухомого майна, витяги з них не доводять факту придбання покупцем нерухомого майна вперше. Таким чином, підстави для повернення збору відсутні (а.с.17).

Також, у відповідь на адвокатський запит ОСОБА_5 від 06.05.2019 №06/05/19-01ДК Управління повідомило, що відповідно до електронного реєстру платежів збору з операцій купівлі-продажу нерухомого майна, що надані органами Державної казначейської служби України у Запорізькій області, на розрахунковий рахунок №0007 управління казначейства у м. Запоріжжі 17.12.2015 від гр. ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) надійшла сума в розмірі 4933,11 грн (а.с.14).

Позивач вважає, що він не повинен був сплачувати збір на обов`язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу квартири, і сума збору має бути йому повернена як помилково сплачена. Вважаючи протиправною відмову відповідача в направленні до органів державного казначейства подання про повернення помилково сплаченого збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з того, що порядок справляння та використання збору на обов`язкове державне пенсійне страхування врегульований Законом України «Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до п.9 ст.1 Закону України «Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування» (тут і в подальшому в редакції, чинній на момент здійснення операції з купівлі-продажу нерухомого майна) платниками збору на обов`язкове державне пенсійне страхування є підприємства, установи та організації незалежно від форм власності та фізичні особи, які придбавають нерухоме майно, за винятком державних підприємств, установ і організацій, що придбавають нерухоме майно за рахунок бюджетних коштів, установ та організацій іноземних держав, що користуються імунітетами і привілеями згідно із законами та міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також громадян, які придбавають житло і перебувають у черзі на одержання житла або придбавають житло вперше.

Нерухомим майном визнається жилий будинок або його частина, квартира, садовий будинок, дача, гараж, інша постійно розташована будівля, а також інший об`єкт, що підпадає під визначення групи 3 основних засобів та інших необоротних активів згідно з Податковим кодексом України.

Згідно з п.8 ч.1 ст.2 Закону України «Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування» для платників збору, визначених пунктом 9 статті 1 цього Закону, об`єктом оподаткування є вартість нерухомого майна, зазначена в договорі купівлі-продажу такого майна.

Частиною 1 ст.3 Закону України «Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування» визначено, що збір на обов`язкове державне пенсійне страхування платники збору, визначені у частині другій цієї статті, сплачують до Пенсійного фонду України в порядку, визначеному законодавством України.

Згідно з ч.3 ст.3 Закону України «Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування» платники збору, визначені пунктами 5-7, 9 і 10 статті 1 цього Закону, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування сплачують на бюджетні рахунки для зарахування надходжень до державного бюджету, відкриті в головних управліннях центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів. Ці кошти в установленому порядку зараховуються до загального фонду державного бюджету і використовуються згідно із законом про Державний бюджет України.

Відповідно до п.10 ч.1 ст.4 Закону України «Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування» на обов`язкове державне пенсійне страхування встановлюються ставки збору в таких розмірах: 10) для платників збору, визначених пунктом 9 статті 1 цього Закону, - 1 відсоток від об`єкта оподаткування, визначеного пунктом 8 статті 2 цього Закону.

Питання сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій згідно із Законом України «Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування» врегульовані Порядком сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 3 листопада 1998 р. № 1740 (далі - Порядок №1740).

Згідно з абзацом 1 п.15-1 Порядку № 1740 збір на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна сплачується підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності та фізичними особами, які придбавають нерухоме майно, у розмірі 1 відсотка від вартості нерухомого майна, зазначеної в договорі купівлі-продажу такого майна, за винятком державних підприємств, установ і організацій, що придбавають нерухоме майно за рахунок бюджетних коштів, установ та організацій іноземних держав, що користуються імунітетами і привілеями згідно із законами та міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також громадян, які придбавають житло і перебувають у черзі на одержання житла або придбавають житло вперше.

Відповідно до п.15-3 Порядку № 1740 нотаріальне посвідчення або реєстрація на біржі договорів купівлі-продажу нерухомого майна здійснюється за наявності документального підтвердження сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна.

Аналізуючи вищезазначені норми можна дійти висновку, що за загальним правилом громадянин, який придбає нерухоме майно, має обов`язок сплатити збір на обов`язкове державне пенсійне страхування в розмірі 1 відсотка від його вартості. Для здійснення нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу нерухомого майна громадянин зобов`язаний надати документальне підтвердження сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна. Виключення з даного правила становлять випадки, коли нерухоме майно придбає громадянин, який придбає житло і перебуває у черзі на одержання житла, або якщо придбається житло вперше.

При цьому суд критично оцінює посилання відповідача на відсутність компетентного органу щодо підтвердження обставин первинного придбання житла та наявність у позивача обов`язку доводити вказані обставини з огляду на те, що за відсутності правового механізму перевірки інформації про факт придбання нерухомості вперше саме держава в особі Пенсійного фонду України як уповноваженого суб`єкта владних повноважень зобов`язана доводити той факт, що у кожному конкретному випадку особа, що зобов`язана сплачувати збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, придбала житло не вперше. Держава, запроваджуючи певний механізм правового регулювання відносин, зобов`язана забезпечити і його реалізацію. В протилежному випадку всі негативні наслідки відсутності належного правового регулювання покладаються саме на державу.

Відсутність в Україні єдиної системи реєстрації прав на нерухоме майно та позбавлення можливості Пенсійного фонду України та його територіальних відділень встановити факт придбання квартири конкретною особою вперше не може ставитись в провину особі, оскільки невизначення порядку реалізації законодавчо закріплених норм не може призводити до порушення чи обмеження прав громадян, які наділені такими правами.

Відповідно до статті 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини (рішення у справах «Лелас проти Хорватії» (Lelas v. Croatia), «Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки» (PincovdandPine v. The Czech Republic), «Ґаші проти Хорватії» (Gashiv. Croatia), «Трго проти Хорватії» (Trgo v. Croatia) щодо застосування принципу «належного урядування», згідно якого державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків. Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються.

Оскільки саме держава не виконала свій обов`язок запровадити внутрішню процедуру встановлення факту придбання нерухомого майна вперше, що сприяло б юридичній визначеності у правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси особи, то негативні наслідки вказаної бездіяльності мають покладатися саме на державу.

Вищезазначене відповідає правовому висновку Верховного Суду, викладеному у постанові від 03.07.2018 по справі № 819/33/17, від 30.01.2018 по справі № 819/1498/17, від 31.01.2018 по справі №819/1667/17 тощо.

Відповідачем не надано жодних доказів на спростування твердження позивача про те, що житло придбавалось ним вперше, як не надано і доказів вчинення будь-яких дій, спрямованих на з`ясування даної обставини.

Позивачем надано до матеріалів інформаційні довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта (а.с.18, 59-66), з яких судом встановлено, що за параметрами запиту « ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 » наявна інформація про набуття позивачем права власності на об`єкт нерухомого майна в результаті операції купівлі-продажу лише щодо одного об`єкта: квартири адресою АДРЕСА_2 .

Отже, посилання відповідача на відсутність підстав для повернення позивачу суми сплаченого збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна є безпідставними.

Разом з тим суд зазначає, що відносини, які виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, визначає Податковий кодекс України.

За змістом п.1.3 ст.1 Податкового кодексу України цей Кодекс не регулює питання погашення зобов`язань зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, зборів на обов`язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій.

Пунктом 1.4 Податкового кодексу України визначено, що встановлення і скасування зборів на обов`язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій, їх розмірів та механізмів справляння здійснюються відповідно до Закону України "Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування".

Отже, норми Податкового кодексу України застосовуються до регулювання відносин в сфері справляння збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій, окрім питань встановлення і скасування зборів на обов`язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій, їх розмірів та механізмів справляння, погашення зобов`язані з їх сплати.

Враховуючи, що підстави та порядок повернення помилково або надміру сплаченого збору на обов`язкове державне пенсійне страхування нормами Закону України «Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування» не врегульований, до даних спірних правовідносин мають бути застосовані загальні норми Податкового кодексу України.

Умови повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань та пені визначені ст.43 Податкового кодексу України.

Відповідно до п.43.1 ст.43 Податкового кодексу України помилково та/або надміру сплачені суми грошового зобов`язання підлягають поверненню платнику відповідно до цієї статті та статті 301 Митного кодексу України, крім випадків наявності у такого платника податкового боргу.

Пунктом 43.3 ст.43 Податкового кодексу України визначено, що обов`язковою умовою для здійснення повернення сум грошового зобов`язання є подання платником податків заяви про таке повернення (крім повернення надміру утриманих (сплачених) сум податку з доходів фізичних осіб, які розраховуються контролюючим органом на підставі поданої платником податків податкової декларації за звітний календарний рік шляхом проведення перерахунку за загальним річним оподатковуваним доходом платника податку) протягом 1095 днів від дня виникнення помилково та/або надміру сплаченої суми.

Процедура повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, а саме: податків, зборів, пені, платежів та інших доходів бюджету, коштів від повернення до бюджетів бюджетних позичок, фінансової допомоги, наданої на поворотній основі, та кредитів, у тому числі залучених державою (місцевими бюджетами) або під державні (місцеві) гарантії, визначена Порядком повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 3 вересня 2013 року №787 (далі - Порядок № 787).

Відповідно до п.3 Порядку №787 повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету платежів у національній валюті здійснюється органами Державної казначейської служби України з відповідних бюджетних рахунків для зарахування надходжень, відкритих в органах Казначейства відповідно до законодавства, шляхом оформлення розрахункових документів.

Повернення платежів у національній валюті здійснюється на рахунки одержувачів коштів, відкриті в банках або органах Казначейства, вказані у поданні або заяві платника. Повернення платежів фізичним особам, які не мають рахунків у банках, може здійснюватись шляхом повернення у готівковій формі коштів за чеком органу Казначейства з відповідних рахунків, відкритих у банках на ім`я органу Казначейства, або з відповідних рахунків банку чи підприємства поштового зв`язку, вказаних у поданні або заяві платника (його довіреної особи).

Відповідно до п. 5 Порядку №787 повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету податків, зборів, пені, платежів та інших доходів бюджетів здійснюється за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, а при поверненні судового збору (крім помилково зарахованого) - за ухвалою суду, яка набрала законної сили (абзац 1).

Подання на повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету зборів, платежів та інших доходів бюджетів (крім зборів та платежів, контроль за справлянням яких покладено на органи Державної фіскальної служби України) подається до відповідного органу Казначейства за формою згідно з додатком 1 до цього Порядку (абзац 3).

Подання за формою згідно з додатком 1 до цього Порядку подається платником до органу Казначейства разом з його заявою про повернення коштів з бюджету та оригіналом або копією документа на переказ, або паперовою копією електронного розрахункового документа, які підтверджують перерахування коштів до бюджету (абзац 5).

Заява про повернення коштів з бюджету, яка подається до відповідного органу Казначейства, складається платником у довільній формі з обов`язковим зазначенням такої інформації: причини повернення коштів з бюджету, найменування платника (суб`єкта господарювання), код за ЄДРПОУ (для юридичної особи) або прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи, реєстраційний номер облікової картки платника податків (ідентифікаційний номер) або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та мають відмітку у паспорті), місцезнаходження юридичної особи або місце проживання фізичної особи та номер контактного телефону, сума платежу, що підлягає поверненню, спосіб перерахування коштів з бюджету - у безготівковій формі із зазначенням реквізитів рахунку одержувача коштів чи у готівковій формі (абзац 8).

Позивач не надав до суду доказів того, що він звертався до відповідача або до органу казначейства з заявою про повернення помилково сплаченого збору з операції купівлі-продажу нерухомого майна протягом строків, визначених ст.43 Податкового кодексу України.

При цьому направлення на адресу відповідача адвокатського запиту не може бути розцінено судом як належне подання заяви про повернення помилково сплачених коштів в розумінні Податкового кодексу України та Порядку № 787, оскільки по-перше, відповідно до ч.1 ст.24 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» адвокатський запит - письмове звернення адвоката до органу державної влади, органу місцевого самоврядування, їх посадових та службових осіб, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності та підпорядкування, громадських об`єднань про надання інформації, копій документів, необхідних адвокату для надання правової допомоги клієнту. Отже, при зверненні з адвокатським запитом адвокат може вимагати від осіб, до яких він звертається, надати інформацію та копії документів для надання правової допомоги клієнту. Однак він не наділений повноваженнями вимагати вчинення будь-яких дій в інтересах клієнта.

По-друге, вказаний адвокатський запит за змістом не відповідає вимогам, встановленим Порядком №787 (абзац 8 п.5).

З наданих представниками сторін у судовому засіданні пояснень судом з`ясовано, що будь-яких інших звернень з питання повернення помилково сплаченого збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, окрім як направлення адвокатського запиту, зокрема заяви про повернення помилково сплачених коштів з бюджету, позивач не подавав.

Враховуючи наведене суд дійшов висновку про відсутність підстав для зобов`язання відповідача направити до органу казначейства подання про повернення на користь позивача помилково сплаченого збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна.

Що стосується строку звернення до адміністративного суду, суд зазначає наступне.

Згідно з частиною першою ст.122 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до ч.2 ст.122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

За змістом позовних вимог позивач заявляє про вчинення відповідачем протиправної бездіяльності за наслідками його звернення до Управління, яке відбулось 05.04.2019.

Враховуючи те, що позивач звернувся до суду з даним позовом 23.05.2019 (згідно штампу поштового відправлення) суд вважає, що позивач звернувся до адміністративного суду в межах строків, визначених ст.122 КАС України.

Згідно з частинами 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до положень статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

За наведеного вище суд вважає, що заявлені позовні вимоги є необґрунтованими і в задоволенні позову належить відмовити.

У зв`язку з відмовою в позові розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись ст.ст.2, 5, 9, 77, 132, 139, 143, 243-246, 255, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України у Запорізькій області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, - відмовити.

2. У зв`язку з відмовою в позові розподіл судових витрат не здійснюється.

3. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга може бути подана до Третього апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд.

4. Повне найменування сторін та інших учасників справи:

Позивач - ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України у Запорізькій області, місцезнаходження: 69057, м.Запоріжжя, пр.Соборний, буд.158-Б; .

Повне судове рішення складено 22.07.2019.

Суддя М.О. Семененко