Справа № 640/8252/19
Суддя: Сорочко Євген Олександрович
Дата ухвалення: 2019-07-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 640/8252/19 Суддя (судді) суду 1-ї інст.:
ПОСТАНОВА

Іменем України

23 липня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Сорочка Є.О.,

суддів Літвіної Н.М.,

Федотова І.В.,

за участю секретаря с/з Грисюк Г.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 травня 2019 року, що прийнята у місті Києві, у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Біогазенерго" до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг про зупинення дії постанови,

ВСТАНОВИВ:

ТОВ «Біогазенерго» звернулося до суду із заявою про забезпечення позову в порядку до подання адміністративного позову, в якій просило зупинити дію постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання в сферах енергетики та комунальних послуг (далі - НКРЕКП) від 11.05.2019 №695 «Про зупинення дії ліцензії на право провадження господарської діяльності з виробництва електричної енергії, виданої ТОВ «Біогазенерго», та здійснення заходів державного регулювання» до набрання законної сили рішенням суду у даній справі.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 травня 2019 року заяву задоволено: зупинено дію постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання в сферах енергетики та комунальних послуг, від 11.05.2019 №695 «Про зупинення дії ліцензії на право провадження господарської діяльності з виробництва електричної енергії, виданої ТОВ «Біогазенерго», та здійснення заходів державного регулювання».

Приймаючи таке рішення, від першої інстанції вказав про те, що продовження дії постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання в сферах енергетики та комунальних послуг, від 11.05.2019 №695 «Про зупинення дії ліцензії на право провадження господарської діяльності з виробництва електричної енергії, виданої ТОВ «Біогазенерго», та здійснення заходів державного регулювання» до набрання законної сили рішенням суду у справі, предметом оскарження в якій виступить дана постанова Комісії, може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг в апеляційній скарзі просить скасувати вказане судове рішення та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні заяви про забезпечення позову, оскільки вважає, що висновки суду не відповідають обставинам справи, судом порушено норми процесуального права.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що підстави для застосування заходів реагування відсутні.

Заявник у відзиві на апеляційну скаргу просить відмовити у її задоволенні, посилаючись на необґрунтованість доводів скаржника.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС) суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю (частина друга статті 150 КАС).

Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що заходи забезпечення позову можуть вживатися виключно у випадках, коли невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Згідно з положеннями частини першої статті 151 КАС, позов може бути забезпечено, крім іншого, шляхом: зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору.

Згідно роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» при розгляді заяв про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Згідно Рекомендації № R (89) 8 про тимчасовий судовий захист в адміністративних справах, прийнятій Комітетом Ради Європи 13.09.1989 року, рішення про вжиття заходів тимчасового захисту може, зокрема, прийматися у разі, якщо виконання адміністративного акта може спричинити значну шкоду, відшкодування якої неминуче пов`язано з труднощами, і якщо на перший погляд наявні достатньо вагомі підстави для сумнівів у правомірності такого акта. Суд, який постановляє вжити такий захід, не зобов`язаний одночасно висловлювати думку щодо законності чи правомірності відповідного адміністративного акта; його рішення стосовно вжиття таких заходів жодним чином не повинно мати визначального впливу на рішення, яке згодом має бути ухвалено у зв`язку з оскарженням адміністративного акта.

Тобто, інститут забезпечення адміністративного позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб - позивачів в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення прийнятого в адміністративній справі.

При цьому заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути адекватними та співмірними з позовними вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Отже, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Аналогічна правова позиція міститься, зокрема, у постанові Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 826/8556/17.

При цьому, в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі, а також вказати, в чому будуть полягати дії, направлені на відновлення прав позивача, оцінити складність вчинення цих дій, встановити, що витрати, пов`язані з відновленням прав будуть значними.

Як вбачається зі змісту оскаржуваного рішення суду першої інстанції, задовольняючи заяву про забезпечення адміністративного позову, суд дійшов до висновку, що спірна постанова Національної комісії, що здійснює державне регулювання в сферах енергетики та комунальних послуг спрямована на зупинення господарської діяльності ТОВ «Біогазенерго» на невизначений строк, з урахуванням розроблення та прийняття у подальшому рішення про встановлення від`ємного платежу для ТОВ «Біогазенерго» за відпущену електричну енергію. Наведене, на переконання суду першої інстанції, свідчить про те, продовження дії постанови що може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Суд апеляційної інстанції з таким висновком суду першої інстанції погодитись не може.

Так, згідно постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання в сферах енергетики та комунальних послуг, від 11.05.2019 №695 «Про зупинення дії ліцензії на право провадження господарської діяльності з виробництва електричної енергії, виданої ТОВ «Біогазенерго», та здійснення заходів державного регулювання» вирішено:

1. <…> зупинити з 15 травня 2019 року дію безстрокової ліцензії на право провадження господарської діяльності з виробництва електричної енергії, виданої ТОВАРИСТВУ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «БІОГАЗЕНЕРГО» () на підставі постанови НКРЕ від 27 лютого 2014 року № 178, за порушення Ліцензійних умов з виробництва електричної енергії, а саме: підпункту 2 пункту 2.3 щодо зобов`язання ліцензіата повідомляти НКРЕКП про всі зміни даних, які були зазначені в його документах, що додавалися до заяви про отримання ліцензії, у строк не пізніше ніж один місяць з дня настання таких змін; підпункту 3 пункту 2.3 щодо провадження ліцензованої діяльності виключно з використанням засобів провадження господарської діяльності та в межах місць провадження господарської діяльності ліцензіата, які зазначені в документах, що додаються до заяви про отримання ліцензії (з урахуванням змін до них, поданих ліцензіатом до НКРЕКП);

2. <…> у межах здійснення заходів державного регулювання, зобов`язати ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «БІОГАЗЕНЕРГО» у строк до 01 липня 2019 року усунути порушення <…>.

Про здійснені заходи у строк до 10 липня 2019 року повідомити НКРЕКП та Управління НКРЕКП у м. Києві та Київській області з наданням належним чином завірених копій підтвердних документів.

3. Зупинення дії ліцензії на право провадження господарської діяльності з виробництва електричної енергії, виданої ТОВАРИСТВУ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «БІОГАЗЕНЕРГО» на підставі постанови НКРЕ від 27 лютого 2014 року № 178, триває до фактичного усунення ТОВ «БІОГАЗЕНЕРГО» порушень Ліцензійних умов з виробництва електричної енергії, зазначених у пункті 2 постановляючої частини цієї постанови, підтвердженого відповідним рішенням НКРЕКП.

4. <…> у межах здійснення заходів державного регулювання:

1) Управлінню ліцензування підготувати та винести на засідання НКРЕКП, яке проводиться у формі відкритого слухання, проект постанови щодо коригування потужності генеруючого обладнання ТОВ «БІОГАЗЕНЕРГО» (І черга ТЕС) до 6 МВт;

2) Управлінню енергоринку підготувати звернення до Ради Оптового ринку електричної енергії щодо прийняття рішення про встановлення від`ємного платежу для ТОВ «БІОГАЗЕНЕРГО» за відпущену електричну енергію, вироблену у лютому - березні 2019 року в обсязі 2 516 960 кВт*год, у розмірі 9 876 551,04 грн;

3) Департаменту із регулювання відносин у сфері енергетики підготувати та винести на засідання НКРЕКП, яке проводиться у формі відкритого слухання, проект постанови щодо вилучення з постанови НКРЕКП від 29 березня 2019 року № 444 «Про встановлення «зелених» тарифів на електричну енергію та надбавки до «зелених» тарифів за дотримання рівня використання обладнання українського виробництва для суб`єктів господарювання» «зеленого» тарифу для ІІ черги ТЕС ТОВ «БІОГАЗЕНЕРГО»;

4) Департаменту ліцензійного контролю підготувати звернення до правоохоронних органів щодо порушень ліцензійних умов з виробництва електричної енергії ТОВ «БІОГАЗЕНЕРГО», виявлених Актом планової перевірки від 23 квітня 2019 року № 166.

Таким чином, зазначена постанова прийнята як захід реагування на виявлені у ході проведення перевірки заявника порушення ліцензійних умов з виробництва електричної енергії, у зв`язку із чим зупинено дію відповідної ліцензії, зобов`язано усунути порушення та доручено відповідним підрозділам підготувати певні проекти рішень та звернень.

Зупиняючи дію оскаржуваної постанови, суд першої інстанції, не врахував, що застосування таких заходів забезпечення позову, як зупинення дії оскаржуваної постанови, фактично надає можливість заявнику безперешкодно, без жодних обмежень, продовжувати здійснення ліцензованої діяльності, не зважаючи на встановлені НКРЕКП порушення ліцензійних умов.

Тобто, застосовуючи заходи забезпечення позову, суд фактично погодився із збереженням стану порушення ліцензійних умов.

Пленум Вищого адміністративного суду України у постанові від 29.09.2016 № 14 зазначив, що рішення, дії чи бездіяльність мають очевидні ознаки протиправності, якщо вони істотно суперечать чинному законодавству.

У суду апеляційної інстанції відсутні підстави вважати, що доводи заявника свідчать про істотне порушення вимог чинного законодавства при прийнятті НКРЕКП оскаржуваної постанови. На переконання колегії суддів, без вивчення та оцінки у ході судового розгляду по суті спору всіх обставин справи, дійти висновку про протиправність спірної постанови неможливо.

Викладене свідчить про непропорційність та неспівмірність застосованих судом першої інстанції заходів забезпечення позову.

Даний висновок узгоджується з правовою позицією, що міститься, зокрема, у постановах Верховного Суду від 25 квітня 2019 року у справі №826/10936/18, від 03 жовтня 2018 року у справі № 826/5233/18, від 28 лютого 2019 року у справі № 826/2259/18, у яких Верховний Суд скасував рішення судів першої та апеляційної інстанцій про забезпечення позову.

На цій підставі колегія суддів доходить до висновку, що судом першої інстанції надано неправильну правову оцінку підставам застосування заходів забезпечення адміністративного позову, заявленим у заяві про забезпечення позову, на відповідність їх вимогам частини другої статті 150 КАС і, як наслідок, застосовано заходи забезпечення позову без наявності хоча б однієї з підстав, визначених частиною другою статті 150 КАС.

Підсумовуючи викладене, за результатами розгляду апеляційної скарги колегія суддів суду апеляційної інстанції дійшла висновку, що суд першої інстанції прийняв помилкове рішення про задоволення заяви ТОВ «Біогазенерго» та вжиття заходів забезпечення позову позову.

Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .

Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 року, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Повноваження суду апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення встановлені статтею 315 КАС.

Відповідно до пункту другого частини першої статті 315 КАС за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

За змістом частини першої статті 317 КАС підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Оскільки висновки суду не відповідають обставинам справи, судом порушено норми процесуального права, то оскаржуване судове рішення підлягає скасуванню, а заява про вжиття заходів забезпечення позову залишенню без задоволення.

Керуючись статтями 34, 243, 312, 317, 321, 325, 328, 329, 331 КАС, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг задовольнити.

Скасувати ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 травня 2019 року та ухвалити нове судове рішення, яким заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Біогазенерго" про забезпечення позову залишити без задоволення.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Є.О. Сорочко

Суддя Н.М. Літвіна

Суддя І.В. Федотов

Повний текст постанови складений 25.07.2019.