Справа № 120/1378/19-а
Суддя: Демитор Наталія Володимирівна
Дата ухвалення: 2019-07-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

16 липня 2019 р. Справа № 120/1378/19-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Демитор Наталії Володимирівни,

за участю:

секретаря судового засідання: Дмитрука В.В.,

представника позивача: Татаринова О.С.,

представника відповідача: Мельника В. М., Пенської О.Ю., Іскри С.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська-мукомельна компанія» до Головного управління ДФС у Вінницькій області , Головного управління Державної казначейської служби у Вінницькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень та стягнення коштів

ВСТАНОВИВ:

23.04.2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Українська-мукомельна компанія» звернулось в суд з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Вінницькій області, Головного управління Державної казначейської служби у Вінницькій області про:

- визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 01.04.2019 року на суму 4511629 грн.

- визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 01.04.2019 року на суму 5854727 грн.

- стягнення з Державного бюджету України через Головне управління Державної казначейської служби у Вінницькій області заборгованість бюджету з відшкодування податку на додану вартість за грудень 2018 року в розмірі 4511629 грн.

В обґрунтування позову позивач вказує, що вищевказані податкові повідомлення-рішення прийняті на підставі акту № 854/02-32-12-02/42282608 від 13.03.2019 року про результати документальної позапланової перевірки з питань достовірності заявленої суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість та правомірності формування від`ємного значення податку на додану вартість за грудень 2018 року, яким встановлено ряд порушень.

Вважає, що податкові повідомлення - рішення №, № від 01.04.2019 року підлягають визнанню протиправним та скасу ванню, в зв`язку з чим за захистом порушених прав звернувся до суду.

Ухвалою суду від 26.04.2019 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Вирішено розгляд справи здійснювати в порядку загального позовного провадження. Також встановлено відповідачам строк на подачу відзиву на позовну заяву.

Підготовче судове засідання призначено на 23.05.2019 року.

21.05.2019 року від представника Головного управління ДФС у Вінницькій області надійшов відзив на позовну заяву (вх. № 27051), в якому останній заперечує щодо задоволення адміністративного позову, виходячи з того, що актом перевірки встановлено порушення вимог податкового законодавства, які вплинули на від`ємне значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) період, а саме завищено суму від`ємного значення на 1343098 грн.

Отже, податкові повідомлення-рішення, є правомірними, а тому не підлягають скасуванню.

23.05.2019 року в підготовчому судовому засіданні оголошено перерву. Наступне судове засідання призначене на 03.06.2019 року.

29.05.2019 року на адресу суду від представника Головного управління Державної казначейської служби у Вінницькій області надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній також заперечує щодо задоволення адміністративного позову з наступних підстав.

Позовні вимоги щодо стягнення з Державного бюджету України заборгованості з відшкодування ПДВ є безпідставними та передчасними, оскільки підставою для повернення відшкодування сум ПДВ має передувати затвердження та прийняття податковим органом заявленої суми.

Ухвалою суду від 03.06.2019 року закрито підготовче провадження та призначено до судового розгляду по суті на 02.07.2019 року.

02.07.2019 року в судовому засіданні оголошено перерву, наступне судове засідання призначено на 16.07.2019 року.

В судовому засіданні, 16.07.2019 року представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги, просив адміністративний позов задовольнити.

Представники відповідачів заперечували щодо задоволення адміністративного позову.

Заслухавши думку сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд встановив наступне.

Так, у період з 21.02.2019 року по 06.03.2019 року відповідачем було проведено позапланову перевірку ТОВ «Українська-мукомельна компанія» з питань достовірності заявленої суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість та правомірність формування від`ємного значення за грудень 2018 року.

За результатами даної перевірки складено Акт № 854/02-32-12-02/42282608 від 13.03.2019 року, у висновках якого встановлено порушення п. 198.5 ст. 198 ПК України, п. 187.1 ст. 187 ПК України, п. 198.2 ст. 198 ПК України, зокрема:

- занижено суму податку на додану вартість, що сплачується до державного бюджету на суму 995916 грн.

- завищено обсяг експортних операцій в грудні 2018 року на 19484449 грн.

- завищено суму від`ємного значення на 1343098 грн.

На підставі встановлених перевіркою порушень, відповідачем 01.04.2019 року прийнято податкові повідомлення-рішення № (завищення бюджетного відшкодування на суму 4 511 629 грн., штрафні (фінансові) санкції у сумі 1127907 грн.) та № (завищення від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду на суму 5 854 727 грн.)

Не погоджуючись із висновками податкового органу оформлених в Акті перевірки та, як наслідок, із прийнятими податковими повідомленнями-рішеннями, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог, суд виходив із наступного.

Як слідує з матеріалів справи, позивачем, у відповідності до норм Податкового кодексу України було подано до Головного управління ДФС у Вінницькій області податкову декларацію з податку на додану вартість за грудень 2018 року разом із заявою про бюджетне відшкодування на суму 4 511 629 грн.

Фактичний вид діяльності товариства: 46.21 - оптова торгівля зерном, необробленим тютюном, насінням і кормами для тварин.

Першим заступником начальника Головного управління ДФС у Вінницькій області видано наказ № 888 від 19.02.2019 року про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «Українська-мукомельна компанія» з 21.02.2019 року по 06.03.2019 року. Перевірку провести з метою визначення достовірності заявленої суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість та правомірності формування від`ємного значення за грудень 2018 року.

В ході перевірки податковим органом встановлено, згідно Акту перевірки за листопад 2018 року 30.11.2018 р. за даними бухгалтерського (податковою) обліку (за періоди виникнення від`ємного значення з ПДВ) по рахунку 26 «Готова продукція» обліковується залишок на кінець звітного періоду на суму 31025735, 44грн.

Згідно наданими оборотно-сальдовими відомостями підприємства по рахунку 26 «Готова продукція» па початок періоду 01.12.2018 р. обліковується залишок на суму 26046155,28 грн. Різниця між наданими даними про залишок сум по рахунку 26 «Готова продукція» в сумі 4979580.16 грн. (ПДВ 995916.032 грн.)

Під час проведення перевірки, заступником начальника відділу контролю за відшкодуванням ПДВ та камеральних перевірок податкової звітності управління податків і зборів з юридичних осіб ГУ ДФС у Вінницькій області Мельником В.М. виписано запит від 22.02.2019 року на ім`я позивача щодо надання оригіналів документів, які підтверджують показники відображені в декларації по ПДВ за грудень 2018 року в строк до 27.02.2019 року.

Даний запит отримав директор ТОВ «Українська-мукомельна компанія» ОСОБА_2 , про що свідчить його особистий підпис.

Однак, в судовому засіданні представник позивача зазначає, що оскільки запит не оформлений належним чином, за відсутності офіційного бланку та печаті податкового органу, крім того не перелічено які саме потрібно надати документи, позивач вважає, що документальну перевірку можна провести по інформації, яка міститься в базі даних податкового органу. А відтак, не надання позивачем первинних документів, на його думку не може бути підставою для винесення оскаржуваних повідомлень-рішень.

Перевіркою операцій з придбання та зберігання товарно-матеріальних цінностей не реалізованих на час проведення перевірки, встановлено порушення, відповідно до п. 198.5 ст. 198 1 ПКУ «у разі якщо на момент перевірки платника податку контролюючим органом виявлено нестачу придбаних таким платником товарів (крім випадку, якщо така нестача обумовлена знищенням внаслідок дії обставин непереборної сили, що підтверджується цього Кодексу такі товари вважаються використаними платником податку в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку»

Отже, враховуючи вищевикладене та на порушення п. 198.5 ст. 198 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року ТОВ «УКРАЇНСЬКА - МУКОМЕЛЬНА КОМПАНІЯ» занижено суму податкових зобов`язань (р. 9 декларації) на 995916 грн. ПДВ.

Відповідно до положень 187.1 ст. 187 ПКУ датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг за межі митного кордону України вважається дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства.

Аналізом наявної інформації щодо вивезення товарів за межі митної території України, здійснених платником у періоді, що підлягає перевірці, за даними інформації про фактичне вивезення товару за межи митної території України, податкової декларації за грудень 2018 року встановлено, що позивачем експортовано товару на суму 19484449, вид експортного товару - борошно пшеничне з зерна м`якої пшениці, вищого гатунку. Країна призначення- Палестина, Катар, Сомалі, Венесуела , Бенін .

Враховуючи вищевикладене, при перевірці операцій щодо вивезення товарів за межі митної території України позивачем, встановлено порушення п. 185.1. ст. 185 , п. 187.1 ст. 187 Податкового кодексу України, а саме завищено обсяг експортних операцій в грудні 2018 року на 19484449 грн.

ТОВ «УКРАЇНСЬКА - МУКОМЕЛЬНА КОМПАНІЯ» в грудні 2018 року до декларації по ПДВ включено до складу податкового кредиту податкові накладні по яких відсутні первині документи, які підтверджують отримання платником податку товарі та послуг або списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг (на письмовий запит, щодо надання оригіналів документів, які підтверджують показники відображені в декларації по ПДВ за грудень 2318 року, документи для опрацювання надано не в повному обсязі (додаток 2)).

Відповідно до п. 201.7 ст. 201 Податкового кодексу України, податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс).

Також п. 198.2 ст. 198 Податкового кодексу України, датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:

- дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг: дата отримання платником податку товарів/послуг.

Отже, враховуючи вищевикладене, та на порушення пункту 198.2 ст. 198 та п.201.7 ст. 201 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року - ТОВ ''УКРАЇНСЬКА - МУКОМЕЛЬНА КОМПАНІЯ" завищено суму податкового кредиту на 4858811 грн. Документальною позаплановою виїзною перевіркою встановлено, то ТОВ «УКРАЇНСЬКА МУКОМЕЛЬНА КОМПАНІЯ» (код за ЄДРПОУ - 42282608) на порушення п.198.5 ст. 198. її. 187.1 ст. 187, п. 198.2 ст. 198: п. 201.4, п.201.7 ст. 201 аб. «б» п.200.4 ст.200 Податкового кодексу України завищено суму, що підлягає бюджетному відшкодуванню (рядок 20.2.1декларації) на 4511629 грн.

Вищезазначене порушення вплинуло на від`ємне значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) період (рядок 20.2.1 декларації), а саме завищено суму від`ємного значення на 1343098 грн.

За результатами перевірки складено акт №854/02-32-12-02/42282608 від 13.03.2019 року, в якому вказані наступні виявлені порушення п. 198.5 ст. 198, п. 187.1 ст. 187, п. 198.2 ст. 198, п. 201.4 п. 201. 7, ст. 201 аб. «б» п. 200.4 ст. 200 Податкового кодексу України, завищено суму, що підлягає бюджетному відшкодуванню на 4 511 629 грн. що вплинуло на від`ємне значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного(податкового) періоду, а саме завищено суму від`ємного значення на 1 343 098 грн.

Причиною виникнення від`ємного значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту контролюючим органом стало перевищення обсягів придбання товарів над обсягами реалізації, з подальшою реалізацією.

На підставі виявлених порушень, Головним управлінням ДФС у Вінницькій області прийнято податкові повідомлення-рішення: № від 01.04.2019 року (завищення бюджетного відшкодування на суму 4 511 629 грн., штрафні (фінансові) санкції у сумі 1127907 грн.) та № від 01.04.2019 року (завищення від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду на суму 5 854 727 грн.)

Не погоджуючись з прийнятими відповідачем податковими повідомленнями-рішеннями позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд керується наступним.

Згідно з вимогами ст. 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює та визначає Податковий кодекс України від 02 грудня 2010 року № 2755-VI (далі - ПК України).

Так, пунктом 6.1 статті 6 ПК України встановлено, що податком є обов`язковий, безумовний платіж до відповідного бюджету, що справляється з платників податку відповідно до цього Кодексу.

Згідно з пп.14.1.181п.14.1статті14 ПК України(тут і далі норми матеріального права наведені в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), податковий кредит - це сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Відповідно до підпункту 16.1.2 пункту 16.1 статті 16 ПК України платник податків зобов`язаний вести в установленому порядку облік доходів і витрат, складати звітність, що стосується обчислення і сплати податків і зборів.

Згідно з підпунктом 16.1.3 пункту 16.1 статті 16 ПК України, платник податків зобов`язаний подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів.

Платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи (підпункт 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 ПК України).

Підпунктом 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 ПК України встановлено, що контролюючі органи мають право: проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Пунктом 75.1 ст.75 ПК України передбачено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Згідно з підпунктом 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 ПК України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Згідно з пунктом 81.3 статті 81 ПК України під час проведення перевірок посадові (службові) особи органів державної служби повинні діяти у межах повноважень, визначених цим Кодексом.

Згідно зі статтею 83 ПК України для посадових осіб контролюючих органів під час проведення перевірок підставами для висновків є: документи, визначені цим Кодексом; податкова інформація; експертні висновки; судові рішення; податкові консультації, інші матеріали, отримані в порядку та у спосіб, передбачені цим Кодексом або іншими законами, контроль за дотриманням яких покладений на контролюючі органи.

Відповідно до п.198.1статті198 ПК України, до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Пункт198.3статті198 ПК України встановлює, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом193.1статті193цьогоКодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з:

- придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг;

- придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до п. 201.10 статті 201 ПК України, при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Згідно з п.198.2 статті198 ПК України, датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:

- дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;

- дата отримання платником податку товарів/послуг.

Відповідно до п.198.6 статті198 ПК України, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними / розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

За змістом наведених норм право платника податків на збільшення в податковому обліку сум податкового кредиту обумовлено юридичним складом, до якого входять такі юридичні факти, як придбання платником податку у інших платників цього податку товарів (послуг), призначених для використання в оподатковуваних операціях, що відповідають цілям господарської діяльності платника податку; підтвердження податковою накладною, виписаною постачальником - платником податку, митною декларацією (іншими подібними документами згідно з пунктом201.11статті201 ПК) суми нарахованого (сплаченого) податку в ціні придбання товару (послуг).

Відповідно до п.п.14.1.36 п.14.1 ст.14 ПК України (у редакції, чинній на час здійснення спірних господарських правовідносин) господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Згідно з п. 20.1 ст. 20 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року №2755-VІ зі змінами і доповненнями (далі - ПКУ) контролюючі органи мають право:

для здійснення функцій, визначених законом, отримувати безоплатно від платників податків, у тому числі благодійних та інших неприбуткових організацій, усіх форм власності у порядку, визначеному законодавством, довідки, копії документів, засвідчені підписом платника або його посадовою особою та скріплені печаткою (за наявності), про фінансово-господарську діяльність, отримані доходи, видатки платників податків та іншу інформацію, пов`язану з обчисленням та сплатою податків, зборів, платежів, про дотримання вимог законодавства, здійснення контролю за яким покладено на контролюючі органи, а також фінансову і статистичну звітність у порядку та на підставах, визначених законом (п.п. 20.1.2 п. 20.1 ст. 20 ПКУ);

запитувати та вивчати під час проведення перевірок первинні документи, що використовуються в бухгалтерському обліку, регістри, фінансову, статистичну та іншу звітність, пов`язану з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів, виконанням вимог законодавства, контроль за додержанням якого покладено на контролюючі органи (п.п. 20.1.6 п. 20.1 ст.20 ПКУ).

Також, згідно з підпунктом 16.1.5 пункту 16.1 статті 16 ПКУ платник податків зобов`язаний подавати на належним чином оформлену письмову вимогу контролюючих органів (у випадках, визначених законодавством) документи з обліку доходів, витрат та інших показників, пов`язаних із визначенням об`єктів оподаткування (податкових зобов`язань), первинні документи, регістри бухгалтерського обліку, фінансову звітність, інші документи, пов`язані з обчисленням та сплатою податків та зборів. У письмовій вимозі обов`язково зазначаються конкретний перелік документів, які повинен надати платник податків, та підстави для їх надання.

При цьому платник податків зобов`язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки. Такий обов`язок виникає у платника податків після початку перевірки (пункт 85.2 статті 85 ПКУ) та не пов`язаний безпосередньо з оформленням будь-яких додаткових запитів.

Водночас платник податків має право бути присутнім під час проведення перевірок та надавати пояснення з питань, що виникають під час таких перевірок, ознайомлюватися та отримувати акти (довідки) перевірок, проведених контролюючими органами, перед підписанням актів (довідок) про проведення перевірки, у разі наявності зауважень щодо змісту (тексту) складених актів (довідок) підписувати їх із застереженням та подавати контролюючому органу письмові заперечення в порядку, встановленому цим Кодексом (підпункт 17.1.6 пункту 17.1 статті 17 ПКУ).

Крім того під час проведення документальних перевірок, згідно з підпунктом 11 пункту 3 розділу ІІІ Порядку оформлення результатів документальних перевірок дотримання законодавства України з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства платниками податків-юридичними особами та їх відокремленими підрозділами, затвердженого наказом Мінфіну від 20.08.2015 року №727, зареєстрованим у Мін`юсті 26.10.2015 (зі змінами) (далі - Порядок), передбачено, у разі необхідності, надання (надіслання) посадовим особам платника податків (керівнику платника податків або уповноваженій ним особі) запитів щодо надання для проведення перевірки документів (копій документів), пояснень, довідок, інформації тощо. Інформація про такі запити наводиться у загальних положеннях акту (довідки) документальної перевірки.

Такі запити підписуються посадовими особами, що проводять документальну перевірку, та вручаються платнику податків (керівнику платника податків або уповноваженій ним особі) під підпис. У разі неможливості вручити запит безпосередньо посадовим особам платника податків (керівнику платника податків або уповноваженій(им) ним особі(ам)) такі запити можуть бути підписані керівником контролюючого органу (його заступником або уповноваженою особою) та надіслані платнику податків у порядку, встановленому статтею 42 глави 1 розділу II ПКУ (абзац 2 підпункту 11 пункту 3 розділу ІІІ Порядку).

Отримані пояснення додаються до акту (довідки) документальної перевірки (абзац 7 пункту 1 Розділу ІV Порядку).

Згідно п.44.1 ст.44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`ємів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Положення п. 44.6 ст. 44 Податкового кодексу України передбачають, що у разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в абзаці другому пункту 44.7 цієї статті платник податків не надає посадовим особам контролюючого органу, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності.

Якщо платник податків після закінчення перевірки та до прийняття рішення контролюючим органом за результатами такої перевірки надає документи, що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, не надані під час перевірки (у випадках, передбачених абзацами другим і четвертим пункту 44.7 цієї статті), такі документи повинні бути враховані контролюючим органом під час розгляду ним питання про прийняття рішення.

Згідно із п. 44.7 ст. 44 цього кодексу, протягом 10 робочих днів з дня, наступного за днем отримання акта перевірки, платник податків має право подати контролюючому органу, що проводив перевірку, заперечення та/або додаткові документи, які підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності.

Також, згідно з абзацом 11 пункту 1 Розділу ІV Порядку оформлення результатів документальних перевірок дотримання законодавства України з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства платниками податків-юридичними особами та їх відокремленими підрозділами у разі ненадання платником податків документів (їх копій), пояснень, довідок, інформації тощо, які необхідні для проведення перевірки у визначений у запиті строк (у разі його складання), складається відповідний акт: акт про ненадання платником податків, відмови від надання або надання не в повному обсязі документів (їх копій), пояснень, довідок та інформації, якій додається до акту документальної перевірки.

Отже, під час перевірки (документальної планової або позапланової, виїзної або невиїзної, фактичної) посадові особи контролюючих органів для отримання пояснень мають право надавати письмові запити платникам податків.

Правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні визначає Закон України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

Згідно ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинний документ це документ, який містить відомості про господарську операцію.

Частинами 1, 2 ст. 9 даного Закону визначено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Крім того, слід враховувати, що визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків. Для бухгалтерського обліку мають значення лише ті документи, які підтверджують фактичне здійснення господарських операцій.

Господарські операції для визначення податкового кредиту мають бути фактично здійсненими та підтвердженими належним чином оформленими первинними бухгалтерськими документами, які відображають реальність таких операцій, та спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків

Таким чином, єдиною підставою документального підтвердження спірних сум податкового кредиту та сум, на які збільшено від`ємне значення фінансового результату до оподаткування, мають бути належним чином складені та підписані повноважними особами первинні документи в розумінні наведених норм законодавства.

Враховуючи усі вищевикладені обставини, суд приходить до висновку, що доводи позивача не знайшли своїх підтверджень в ході розгляду справи, оскільки відповідачем спростовуються зазначеними вище нормами законодавства та дослідженими обставинами.

За таких обставин податкові повідомлення-рішення від 01.04.2019 року №2 та № є правомірними, а тому не підлягають скасуванню.

Щодо вимоги позивача про стягнення з Державного бюджету України через Головне управління Державної казначейської служби у Вінницькій області заборгованість бюджету з відшкодування податку на додану вартість за грудень 2018 року в сумі 4511629 грн. суд зазначає, що є окремий порядок відшкодування суми податку на додану вартість.

Так, пунктом 200.7. статті 200 Податкового кодексу України передбачає, що платник податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення суми бюджетного відшкодування, подає відповідному контролюючому органу податкову декларацію та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації.

Пунктом 200.7.2. пункту 200.7. статті 200 Податкового кодексу України передбачено, що заяви про повернення сум бюджетного відшкодування автоматично вносяться до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування протягом операційного дня їх отримання у хронологічному порядку їх надходження.

Повернення узгоджених сум бюджетного відшкодування здійснюється у хронологічному порядку відповідно до черговості внесення до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування.

Відповідно до пункту 200.15. статті 200 Податкового кодексу України у разі коли за результатами перевірки сум податку, заявлених до відшкодування, платник податку розпочинає процедуру адміністративного або судового оскарження, контролюючий орган не пізніше наступного робочого дня після отримання відповідного повідомлення від платника або ухвали суду про порушення провадження у справі зобов`язаний внести відповідні дані до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування.

Після закінчення процедури адміністративного оскарження або набрання законної сили рішенням суду контролюючий орган на наступний робочий день після отримання відповідного рішення зобов`язаний внести до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування дані щодо узгодженої суми бюджетного відшкодування платника.

У разі неузгодження контролюючим органом суми податку, заявленої до відшкодування, або її частини зобов`язання з бюджетного відшкодування податку в частині неузгодженої суми виникає з дня закінчення процедури адміністративного або судового оскарження, за результатами якої прийнято рішення на користь платника податків.

Відповідно до пункту 200.12. статті 200 Податкового кодексу України зазначена у заяві сума бюджетного відшкодування вважається узгодженою в Реєстрі заяв про повернення суми бюджетного відшкодування з дня визнання протиправним та/або скасування податкового повідомлення-рішення.

Узгоджена сума бюджетного відшкодування стає доступною органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, для виконання на наступний операційний день за днем її відображення в Реєстрі заяв про повернення суми бюджетного відшкодування та перераховується органом, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, у строки, передбачені пунктом 200.13 цієї статті, на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку та/або на бюджетні рахунки для перерахування у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до Державного бюджету України.

Пункт 200.13. статті 200 Податкового кодексу України передбачає, що на підставі даних Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, після дня набуття статусу узгодженої суми бюджетного відшкодування перераховує таку суму з бюджетного рахунка на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку та/або на бюджетні рахунки для перерахування у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету, протягом п`яти операційних днів.

З урахуванням встановлених обставин, сума, яку просить стягнути позивач не є узгодженою, а отже вимога про стягнення з Державного бюджету України через Головне управління Державної казначейської служби у Вінницькій області заборгованість бюджету з відшкодування податку на додану вартість за грудень 2018 року в розмірі 4511629 грн. є передчасною та необґрунтованою.

Крім того, в матеріалах справи міститься заява про визначення розміру судових витрат на правничу допомогу в розмірі 70000 грн.

Однак, у відповідності до ч. 7 ст. 139 КАС України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

З огляду на вищевикладене, заяву представника позивача про визначення розміру судових витрат від 03.06.2019 року залишити без розгляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно із ч. ч. 1-3 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Частиною 1 ст. 9 КАС України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що оскаржувані податкові повідомлення - рішення прийняті відповідачем на підставі та у спосіб, передбачений законодавством України, а тому вони є правомірними та не підлягають скасуванню.

Відповідно до положень статті 139 КАС України, судові витрати стягненню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову відмовити.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Українська-мукомельна компанія" (вул. В. Винниченка, 34, м. Вінниця, );

Відповідач: Головне управління ДФС у Вінницькій області (вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, );

Відповідач: Головне управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області (вул. Пирогова, 29, м. Вінниця, ).

Рішення в повному обсязі складено 26.07.2019 р.

Суддя Демитор Наталія Володимирівна