Справа № 607/5348/19
Суддя: Судова-Хомюк Наталія Михайлівна
Дата ухвалення: 2019-07-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2019 рокуЛьвів№ 857/6958/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді Судової-Хомюк Н.М.,

суддів Пліша М.А., Шинкар Т.І.,

за участі секретаря судового засідання Сердюк О.Ю.

позивач: не з`явився,

відповідач: не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Львівської митниці ДФС України на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 21 травня 2019 року у справі №607/5348/19 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Львівської митниці ДФС України про скасування постанови,-

суддя в 1-й інстанції - Черніцька І.М.,

час ухвалення рішення - не зазначено ,

місце ухвалення рішення - м. Тернопіль,

дата складання повного тексту рішення - 21.05.2019,-

В С Т А Н О В И В:

04 березня 2019 року позивач - ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до відповідача - Львівської митниці ДФС України та просив скасувати постанову в справі про порушення митних правил №0441/20900/19 від 12 лютого 2019 року та закрити провадження у справі; судові витрати стягнути з відповідача.

В обгрунтування позовних вимог зазначає, що 12 лютого 2019 року начальником управління протидії митним правопорушенням та міжнародної взаємодії Львівської митниці Державної фіскальної служби України була винесена постанова №0441/20900/19 про накладення адміністративного стягнення, відповідно до якої його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3ст. 470 МК України та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 8500 грн.. З даною постановою не згідний, оскільки викладені у постанові дані не відповідають дійсним обставинам справи та не підтвердженні будь-якими доказами. Вказує, що його транспортний засіб марки «Mercedes-Benz CLK320», номерний знак НОМЕР_1 офіційно зареєстрований у Федеративній Республіці Німеччина та він офіційно сплачує страхові внески за вказаний транспортний засіб. Так, згідно вимог п.п. «б» п. 3 ч. 10ст. 374 МК України зазначені вимоги МК України не поширюються на транспортні засоби, постійно зареєстровані у відповідних реєстраційних органах іноземної держави, що підтверджується відповідним документом. Також зазначає, що при складені протоколу та постанови було порушено його право на перекладача, оскільки протокол та постанову було складено українською мовою, якою він не володіє та не розуміє, про що він повідомляв працівників митниці.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 21 травня 2019 року позов задоволено частково. Скасовано постанову про накладення адміністративного стягнення в справі про порушення митних правил №0441/20900/19 від 12 лютого 2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3ст. 470 Митного кодексу України із накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 8500 гривень. Справу про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 470 Митного кодексу України надіслано на новий розгляд до Львівської митниці ДФС України. У задоволенні решти вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, відповідач - Львівська митниця ДФС України оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржуване рішення прийняте з неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи та з порушенням норм процесуального права. Просить скасувати рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 21 травня 2019 року та прийняти нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

На обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає, що під час складання протоколу про порушення митних правил позивач був присутній та підписався в графі про отримання другого примірника протоколу, а також поставив свій підпис на кожній сторінці протоколу, а отже даний факт свідчить про те, що позивачу було зрозуміло зміст протоколу про порушення митних правил. Звертає увагу, що на розгляд справи громадянин ОСОБА_1 не з`явився, а тому потреби для залучення перекладача та перекладу постанови на німецьку мову не було.

Від позивача відзив на апеляційну скаргу не надходив, що не перешкоджає її розгляду по суті.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не прибули, хоча належним чином були повідомлені про його дату, час та місце.

У відповідності до ч. 3 ст. 268 і ч. 4 ст. 229 КАС України неприбуття сторін не перешкоджає апеляційному розгляду справи і такий проведено у їх відсутності без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю - доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду - без змін з наступних підстав.

Так, судом першої інстанції встановлено, матеріалами справи підтверджено, що 27 січня 2019 року державним інспектором Львівської митниці ДФС України Мартинюк Ю.П. відносно ОСОБА_1 складено протокол про порушення митних правил №441/209000/2019 за ч. 3ст. 470 МК України.

12 лютого 2019 року на підставі зазначеного протоколу заступником начальника Львівської митниці ДФС України начальником управління протидії митним правопорушенням та міжнародної взаємодії Скоромним Я.І. була винесена постанова серії №0441/20900/19 про накладення адміністративного стягнення по справі про порушення митних правил, відповідно до якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3ст. 470 МК України та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 8500 грн..

Із змісту оскаржуваної постанови вбачається, що 13 березня 2018 року ОСОБА_1 через пункт пропуску «Краковець» Львівської митниці ДФС України в митному режимі «транзит» ввіз на митну територію України транспортний засіб марки «Mercedes-BenzCLK320», номерний знак НОМЕР_1 , Vin-код НОМЕР_2 , країна реєстрації Федеративна Республіка Німеччина, стосовно якого відсутні відомості про його подальше вивезення.

Вважаючи постанову в справі про порушення митних правил №0441/20900/19 від 12 лютого 2019 року протиправною, позивач звернувся з даним адміністративним позовом до суду.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що постанова серії №0441/20900/19 від 12 лютого 2019 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 3ст. 470 МК України підлягає скасуванню з надсиланням справи на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи), оскільки відповідачем при її винесені порушено вимоги ст. ст.492,498 МК України та не забезпечено участь перекладача з української на німецьку мови, а отже не забезпечено його права виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, давати усні і письмові пояснення, подавати свої доводи, міркування та заперечення.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно ч. 1ст. 486 Митного кодексу України, завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням. У відповідності до ст. ст. 33,280 Кодексу України про адміністративні правопорушення орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати : чи було вчинене правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 1ст. 467 Митного кодексу України, якщо справи про порушення митних правил відповідно до статті 522 цього Кодексу розглядаються органами доходів і зборів або судами (суддями), адміністративне стягнення за порушення митних правил може бути накладено не пізніше ніж через шість місяців з дня виявлення правопорушення.

За правилами ч.ч. 1, 9, 10ст. 494 Митного кодексу України, про кожний випадок виявлення порушення митних правил уповноважена посадова особа органу доходів і зборів, яка виявила таке порушення, невідкладно складає протокол за формою, установленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Якщо при складенні протоколу особа, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, не була присутня, до протоколу вноситься відповідний запис, який підписується посадовою особою органу доходів і зборів, яка склала протокол, та свідками, якщо вони є, після чого один примірник протягом трьох робочих днів надсилається особі, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, за повідомленою нею або наявною в органах доходів і зборів адресою (місце проживання або фактичного перебування).

Протокол вважається врученим у тому числі у разі, якщо особа, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, не перебувала за повідомленою нею або наявною в органах доходів і зборів адресою або місце проживання чи фактичного перебування, повідомлене такою особою, є недостовірним.

Згідно ст.ст.524,525 Митного кодексу України, справа про порушення митних правил розглядається за місцезнаходженням органу доходів і зборів, посадові особи якого здійснювали провадження у цій справі.

Справа про порушення митних правил розглядається у п`ятнадцятиденний строк з дня отримання посадовою особою органу доходів і зборів або судом (суддею) матеріалів, необхідних для вирішення справи.

Відповідно до ч.ч.1, 2, 4ст. 526 Митного кодексу України, справа про порушення митних правил розглядається в присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за це правопорушення, та/або її представника.

Про час та місце розгляду справи про порушення митних правил органом доходів і зборів цей орган інформує особу, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, поштовим відправленням з повідомленням про вручення, якщо це не було зроблено під час вручення зазначеній особі копії протоколу про порушення митних правил.

Справа про порушення митних правил може бути розглянута за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за це правопорушення, лише у випадках, якщо є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про перенесення розгляду справи.

Згідно ч.1 та ч.2 ст. 492 Митного кодексу України провадження у справі про порушення митних правил здійснюється державною мовою. Особи, які беруть участь у провадженні у справі про порушення митних правил і не володіють або недостатньо володіють державною мовою, мають право робити заяви, давати пояснення, подавати клопотання рідною мовою, а також користуватися послугами перекладача.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст. 494 Митного кодексу України про кожний випадок виявлення порушення митних правил уповноважена посадова особа органу доходів і зборів, яка виявила таке порушення, невідкладно складає протокол за формою, установленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику. Протокол про порушення митних правил повинен містити такі дані: 1)дату і місце його складення; 2)посаду, прізвище, ім`я, по батькові посадової особи, яка склала протокол; 3)необхідні для розгляду справи відомості про особу, яка притягується до відповідальності за порушення митних правил, якщо її встановлено; 4)місце, час вчинення, вид та характер порушення митних правил; 5)посилання на статтю цього Кодексу, що передбачає адміністративну відповідальність за таке порушення; 6)прізвища та адреси свідків, якщо вони є; 7) відомості щодо товарів, у тому числі транспортних засобів особистого користування, транспортних засобів комерційного призначення та документів, вилучених згідно із статтею 511 цього Кодексу; інші необхідні для вирішення справи відомості.

Відповідно до ст. 498 Митного кодексу України особи, які притягуються до адміністративної відповідальності за порушення митних правил під час розгляду справи про порушення митних правил у органі доходів і зборів або суді мають право знайомитися з матеріалами справи, робити з них витяги, одержувати копії рішень, постанов та інших документів, що є у справі, бути присутніми під час розгляду справи у органі доходів і зборів та брати участь у судових засіданнях, подавати докази, брати участь у їх дослідженні, заявляти клопотання та відводи, під час розгляду справи користуватися юридичною допомогою захисника, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, давати усні і письмові пояснення, подавати свої доводи, міркування та заперечення, оскаржувати постанови органу доходів і зборів, суду (судді), а також користуватися іншими правами, наданими їм законом. Зазначені в цій статті особи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами.

Колегія суддів, аналізуючи наведені приписи МК України вважає, що обов`язок по дотриманню прав, свобод та інтересів особи, яка притягується до відповідальності за порушення митних правил лежить саме на посадових особах митниці, які здійснюють провадження у справі про порушення митних правил.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач ОСОБА_1 є громадянином Федеративної Республіки Німеччина.

Із письмових пояснень позивача, наданих суду на німецькій мові, з офіційним нотаріально посвідченим перекладом на українську мову вбачається, що останній не володіє та не розуміє української мови.

Однак, при складені протоколу та розгляду справи, а також винесенні оскаржуваної постанови працівниками митниці не було забезпечено право позивача на перекладача. Крім того, постанова у справі про порушення митних правил №0441/20900/19 не перекладена на мову, якою володіє ОСОБА_1 .

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що оскільки під час винесення постанови працівники Львівської митниці ДФС України не забезпечили ОСОБА_1 перекладача з української на німецьку мову та не роз`яснили прав та суті інкримінованого йому правопорушення, а отже позбавили можливості позивача реалізувати свої права, передбачені ст. 498 Митного кодексу України ст. 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення, зокрема, дати пояснення, подати докази, заявити клопотання про допит свідків, користуватися юридичною допомогою захисника тощо.

Відповідно до рішення Європейського Суду з прав людини від 06 вересня 2005 року у справі «Гурепка проти України» справа про адміністративне правопорушення за суттю є кримінальною, а адміністративне покарання фактично мало кримінальний характер з усіма гарантіями статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Крім того, відповідно до принципу рекомендацій № R (91) 1 Комітету - Міністрів Ради Європи державам - членам стосовно адміністративних санкцій, окрім сформульованих у резолюції (77) 31 принципів справедливо адміністративної процедури, що звичайно застосовуються до адміністративних актів, слід керуватись такими принципами: особа, стосовно якої розглядається можливість застосування адміністративної санкції, попередньо інформується щодо фактів, які їй ставляться в вину; вона має достатньо часу для підготовки свого захисту залежно від складності справи та суворості санкцій, що можуть бути застосовані; вона або її представник інформується стосовно характеру доказів зібраних у справі проти неї; вона має можливість висловити свою думку перед оголошенням рішення про санкцію; адміністративний акт про застосування санкцій містить мотиви, на яких вона ґрунтується.

Таким чином, аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та фактичні обставини справи, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про те, що постанова серії №0441/20900/19 від 12 лютого 2019 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за ч. 3ст. 470 МК України є протиправною, оскільки відповідачем при її винесенні порушено вимоги ст. ст.492,498 Митного кодексу України, а саме не забезпечено його права виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, давати усні і письмові пояснення, подавати свої доводи, міркування та заперечення, а тому підлягає скасуванню з надісланням справи на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи) відповідно до вимог ч. 3 ст. 286 КАС України.

Відповідно до ч.1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

У п.29 Рішення Європейського суду з прав людини від 09.12.1994 Справа «Руїз Торіха проти Іспанії» (серія А, №303А) Суд повторює, що згідно з його установленою практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтованості рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Відтак, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції з вищенаведених мотивів.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції обґрунтовано частково задовольнив позовні вимоги з надісланням справи на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи), правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстави для його скасування відсутні.

Відповідно до ч.1ст.316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ч.4 ст.229, ст.ст. 243, 272, 286, 308, 310, 313, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Львівської митниці ДФС залишити без задоволення, а рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 21 травня 2019 року у справі № 607/5348/19 - без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення.

Постанова є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає. (стаття 272 КАС).

Головуючий суддя Н. М. Судова-Хомюк
судді М. А. Пліш
Т. І. Шинкар
Повне судове рішення складено 25.07.2019.