Справа № 640/21/19
Суддя: Кузьменко Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2019-07-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 640/21/19 Суддя (судді) першої інстанції: Григорович П.О.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2019 року м. Київ

Колегія Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:
судді-доповідача Кузьменка В. В.,
суддів Василенка Я. М., Степанюка А. Г.
за участю секретаря Кірієнко Н.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій, зобов`язати вчинити дії, за апеляційною скаргою Військової частини НОМЕР_1 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 03 травня 2019, -

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання протиправною оформлену листом від 11.12.2018 № 222/4/1973 відмову Військової частини НОМЕР_1 в призначенні та виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при настанні інвалідності, як військовослужбовцю, якого визнано інвалідом ІІ групи внаслідок захворювання, яке пов`язано з проходженням військової служби.
Просив зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 прийняти рішення про призначення та виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, як військовослужбовцю, якого визнано інвалідом ІІ групи внаслідок захворювання, яке пов`язано з проходженням військової служби.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 03 травня 2019 позов задоволено.
Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції як таке, що ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права, та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позову в повному обсязі.
В судове засідання з`явилися представник відповідача, підтримав апеляційну скаргу, просив їх задовольнити.
Позивач в судове засідання не з`явився, про апеляційний розгляд справи повідомлений належним чином, надіслав суду відзив на апеляційну скаргу.
Заслухавши суддю-доповідача, представника апелянта, перевіривши матеріали справи, доводи скарги, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції не підлягає скасуванню з таких підстав.
Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З матеріалів справи вбачається, що позивач 22 січня 1994 звільнений з військової служби з посади старшини взводу охорони військової частини НОМЕР_2 .
23.10.2006 ОСОБА_1 під час первинного огляду медико-соціальною (експертною) комісією (далі - МСЕК) встановлено інвалідність третьої групи внаслідок загального захворювання на підставі довідки МСЕК серії № КБ-1 №002300 від 26.10.2006.
14.05.2007 Позивачу проведено повторний огляд та встановлено вищу (другу) групу інвалідності на підставі довідка від 21.05.2007 № 014228, внаслідок загального захворювання.
23.10.2018 Позивачу змінено причину інвалідності (захворювання, пов`язані з проходженням військової служби) на підставі витягу з протоколу засідання ЦВЛК № 1508 від 04.06.2018 та довідки МСЕК серії АВ № 0983457 від 23.10.2018.
Позивач заявою від 07.11.2018 звернувся до Відповідача з питанням, пов`язаним із призначенням та виплатою одноразової грошової допомоги у зв`язку зі зміною причини інвалідності.
11.12.2018 листом за вих. № 222/4/1973 відмовлено позивачу в призначенні одноразової грошової допомоги, оскільки заявнику причину інвалідності змінено понад дворічний термін після первинного встановлення інвалідності.
Вважаючи дії відповідача протиправними, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав та інтересів.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно ч. 1 ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.
Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення військовослужбовцю (крім військовослужбовців строкової служби) інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті.
Постановою КМ України від 25.12.2013 № 975, затверджено Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві.
Одноразова грошова допомога призначається і виплачується військовослужбовцю (крім військовослужбовця строкової служби), інвалідність якого настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок зазначених причин, у розмірі: - 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення інвалідності II групи.
Аналогічні за змістом положення щодо розміру одноразової виплати наведено в ст.16-2 Закону.
Статтею 16-4 Закону визначено, що призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються, якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), інвалідність або часткова втрата працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста є наслідком: а) вчинення ним злочину або адміністративного правопорушення; б) вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння; в) навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, іншої шкоди своєму здоров`ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, встановленого судом); г) подання особою за відомо неправдивих відомостей для призначення і виплати одноразової грошової допомоги.
Отже, право на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку з інвалідністю, що настала після звільнення з військової служби внаслідок захворювання, пов`язаного з її проходженням, починається саме з моменту настання підстав для отримання цієї допомоги, тобто, в даному випадку, саме з моменту настання інвалідності, а не з моменту прийняття норми щодо виплати відповідної допомоги.
Частиною 2 п.3 Порядку №975 встановлено, що днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності - дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.
Позивачем до заяви про призначення одноразової грошової допомоги було надано, серед іншого, копію довідки МСЕК від 23.10.2018.
З матеріалів справи убачається, що позивачу інвалідність ІІІ групи за загальним захворюванням встановлена 23.10.2006.
23.10.2018 позивачу встановлена ІІ група інвалідності за захворюванням, так, пов`язаним з проходженням військової служби, відтак, саме з цієї дати у позивача виникло право на отримання одноразової грошової допомоги.
Таким чином, оскільки позивач отримав інвалідність у зв`язку з захворюванням, пов`язаним з виконанням обов`язків військової служби, то він має право на отримання одноразової грошової допомоги згідно статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та в порядку, визначеному постановою Кабінету Міністрів України № 975 від 25.12.2013.
В контексті встановлених обставин справи, за яких рішення щодо позивача про виплату одноразової грошової допомоги відповідач не приймав, з огляду на чинні на час встановлення йому ІІ групи інвалідності та звернення позивача за призначенням та виплатою такої допомоги положення Закону № 2011-XII та Порядку № 975 колегія дійшла висновку про протиправність відмови, оформленої листом щодо призначення допомоги.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові ВС від 13.12.2018 у справі 623/1711/17.
Згідно положень вищенаведеного нормативно-правового акту, рішення про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з інвалідністю військовослужбовців приймає головний розпорядник коштів, у даному випадку Міністерство оборони України, після отримання відповідного висновку із визначеним переліком документів, необхідних для призначення виплати.
Таким чином, враховуючи вищенаведене у сукупності, беручи до уваги при цьому кожен аргумент, викладений учасниками справи, рішення суду першої інстанції у цій справі є законним та обґрунтованим і не підлягає скасуванню, оскільки суд, всебічно перевіривши обставини справи, вирішив спір у відповідності з нормами матеріального права та при дотриманні норм процесуального права, в судовому рішенні повно і всебічно з`ясовані обставини в адміністративній справі, та колегія суддів не вбачає підстав для його скасування.
Суд також застосовує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29).
Керуючись ст.ст. 242, 308, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 03 травня 2019 у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій, зобов`язати вчинити дії залишити без задоволення.
Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 03 травня 2019 залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач: В. В. Кузьменко

Судді: Я. М. Василенко

А. Г. Степанюк

Повний текст постанови виготовлено 26.07.2019