Справа № 817/854/16
Суддя: Смокович М.І.
Дата ухвалення: 2019-07-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

24 липня 2019 року

Київ

справа № 817/854/16

провадження №№ К/9901/29778/18, К/9901/29779/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Смоковича М. І.,

суддів: Бевзенка В. М., Данилевич Н. А.

розглянув у попередньому судовому засіданні у касаційній інстанції справу

за позовом ОСОБА_1 до Державного агентства земельних ресурсів України, Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області, за участю третіх осіб - Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру, Голови комісії з реорганізації Держземагенства України Шемелинець Л. М., про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинення певних дій, визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, провадження по якій відкрито

за касаційними скаргами Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області та Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру на постанову Житомирського апеляційного адміністративного суду від 04 вересня 2017 року, прийняту у складі колегії суддів: головуючого - Моніча Б. С., суддів: Капустинського М. М., Охрімчук І. Г.

І. Суть спору

1. У червні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Державного агентства земельних ресурсів України (далі - Держземагенство), Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області (далі - ГУ Держгеокадастру у Рівненській області), за участю третіх осіб - Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру (далі - Держгеокадастр), Голови комісії з реорганізації Держземагенства України Шемелинець Л. М., в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просив:

1.1. визнати протиправними дії Держземагенства щодо непропонування в попередженні про вивільнення від 05 листопада 2015 року вакантних посад: заступника начальника та першого заступника начальника ГУ Держгеокадастру у Рівненській області;

1.2. визнати протиправними дії Держземагенства щодо непропонування в попередженні про вивільнення від 01 березня 2016 року вакантної посади першого заступника начальника ГУ Держгеокадастру у Рівненській області;

1.3. зобов`язати Держземагенство присвоїти йому ранг державного службовця відповідно до Закону України "Про державну службу" від 10 грудня 2016 року № 889-VIIІ;

1.4. визнати протиправним та скасувати наказ Держземагенства від 10 травня 2016 року № 44-кт/а "Про звільнення ОСОБА_1 ";

1.5. визнати протиправним та скасувати наказ ГУ Держземагенства у Рівненській області від 10 травня 2016 року № 2-к "Про звільнення ОСОБА_1 ", поновити позивача на посаді заступника начальника ГУ Держземагентства у Рівненській області з 11 травня 2016 року, стягнути з Державного агентства земельних ресурсів України середній заробіток за час вимушеного прогулу з дати звільнення по день фактичного поновлення на роботі, постанову суду в частині поновлення його на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць звернути до негайного виконання та зобов`язати відповідачів протягом 30 днів з моменту одержання копії рішення подати до Рівненського окружного адміністративного суду звіт про виконання судового рішення в частині, яка підлягає негайному виконанню, а в іншій частині рішення - протягом 30 днів з моменту набрання рішенням законної сили.

2. В мотивування позову зазначає, що, починаючи з 01 вересня 1998 року позивач працював в державних органах у сфері регулювання земельних відносин на різних посадах, останню з яких обіймав заступника начальника ГУ Держземагентства у Рівненській області.

2.1. Однак, наказом Держземагенства від 10 травня 2016 року № 44-кт/а позивача звільнено із займаної посади за пунктом 1 частини першої статті 87 Закону України "Про державну службу" від 10 грудня 2015 року № 889-VIII (далі - Закон № 889-VIII).

2.2. Підстава прийняття оскаржуваного наказу зумовлена реорганізацією державного органу відповідно до наказу Комісії з реорганізації Держземагенства від 29 квітня 2015 року № 2 від 29 січня 2016 року № 6, який видано на виконання постанови Кабінету Міністрів України від 14 січня 2015 року № 5 "Про утворення територіальних органів Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру".

2.3. Стверджує, що в попередженнях про його вивільнення у зв`язку із реорганізацією державного органу, які він отримав 05 листопада 2015 року та 01 березня 2016 року від Голови комісії з реорганізації Держземагенства України, не було запропоновано всі вакантні посади у ГУ Держгеокадастру у Рівненській області, які він міг би зайняти відповідно до своєї кваліфікації.

2.4. Вважаючи своє звільнення з посади незаконним, ОСОБА_1 з метою захисту своїх прав звернувся до суду з вимогою про скасування наказу щодо його звільнення.

ІІ. Встановлені судами фактичні обставини справи

3. ОСОБА_1 , починаючи з 01 вересня 1998 року, працював в державних органах у сфері регулювання земельних відносин на різних посадах. У період з 09 січня 2013 року по 10 травня 2016 року позивач перебував на посаді заступника начальника ГУ Держземагенства у Рівненській області. Вказана посада є посадою державного службовця.

4. Постановою Кабінету Міністрів України від 14 січня 2015 року № 5 "Про утворення територіальних органів Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру" визначено: утворити як юридичні особи публічного права територіальні органи Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру за переліком згідно з додатком 1; реорганізувати територіальні органи Державного агентства земельних ресурсів шляхом їх приєднання до відповідних територіальних органів Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру; установити, що територіальні органи Державного агентства земельних ресурсів, які реорганізуються, продовжують виконувати свої повноваження до передачі таких повноважень територіальним органам Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру.

5. На виконання вказаної постанови 29 квітня 2015 року Держземагентство прийнято наказ № 2, відповідно до якого прийнято рішення реорганізувати ГУ Держземагентства у Рівненській області шляхом приєднання до ГУ Держгеокадастру у Рівненській області.

6. 05 листопада 2015 року головою комісії з реорганізації ГУ Держземагенства у Рівненській області вручено позивачу попередження про вивільнення, в якому запропоновано вакантні посади для подальшого працевлаштування у ГУ Держгеокадастру у Рівненській області.

7. ОСОБА_1 , ознайомившись із даною пропозицією погодився на запропоновану йому посаду начальника відділу ринку та оцінки земель Управління державного земельного кадастру ГУ Держгеокадастру у Рівненській області (на період відсутності основного працівника до фактичного його виходу на роботу).

8. Однак, у зв`язку із виходом на роботу основного працівника, на посаду яка пропонувалась, до закінчення терміну попередження про вивільнення, листом Держземагенства України від 01 березня 2016 року № ДЗА-22-28-0.15-70/23-16 позивача повідомлено, що зайняття вищевказаної посади стало неможливим, а тому повторно попереджено про майбутнє вивільнення та запропоновано інші наявні вакантні посади у ГУ Держгеокадастру у Рівненській області, проте позивач відмовився від переведення на запропоновані йому вакантні посади.

9. 10 травня 2016 року Держземагенством видано наказ № 44-кт/а, яким ОСОБА_1 відповідно до пункту 1 частини першої статті 87 Закону № 889-VIII на підставі попередження про вивільнення від 05 листопада 2015 року, листа ГУ Держгеокадастру у Рівненській області від 10 травня 2016 року № 21-17-09-4757/2-16.

10. Вказаний наказ оголошено наказом ГУ Держземагенства у Рівненській області від 10 травня 2016 року №2-к.

ІІІ. Рішення судів першої та апеляційної інстанцій і мотиви їх ухвалення

11. Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 15 березня 2017 року позовні вимоги задоволено частково.

11.1. Зобов`язано Держземагенство присвоїти ОСОБА_1 за період роботи з 01 травня 2016 року по 10 травня 2016 року ранг державного службовця відповідно до Закону № 889-VIII та постанови Кабінету Міністрів України від 20 квітня 2016 року № 306.

11.2. В решті позову - відмовлено.

12. Постановою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 04 вересня 2017 року постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 15 березня 2017 року скасовано та прийнято нову, якою позовні вимоги задоволено частково.

12.1. Зобов`язано Держземагенство присвоїти ОСОБА_1 за період роботи з 01 травня 2016 року по 10 травня 2016 року ранг державного службовця відповідно до Закону № 889-VIII та постанови Кабінету Міністрів України від 20 квітня 2016 року № 306.

12.2. Визнано протиправним та скасовано наказ Держземагенства від 10 травня 2016 року № 44-кт/а "Про звільнення ОСОБА_1 ".

12.3. Визнано протиправним та скасовано наказ ГУ Держземагенства у Рівненській області від 10 травня 2016 року № 2-к "Про звільнення ОСОБА_1 ".

12.4. Поновлено ОСОБА_1 на посаді заступника начальника ГУ Держземагентства у Рівненський області в ГУ Держгеокадастру у Рівненській області з 11 травня 2016 року.

12.5. Стягнуто з ГУ Держгеокадастру у Рівненській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток в розмірі 92776,20 грн. за час вимушеного прогулу з 11 травня 2016 року по день постановлення судового рішення.

12.6. В решті позову - відмовлено.

13. Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що наявність вільної посади у структурі державного органу, який утворюється внаслідок реорганізації державного органу, не є достатньою підставою для переведення на неї державного службовця, посада якого скорочується. Законодавством (чинним на час попередження та пропонування посад позивачу) передбачено було лише два способи просування по службі державного службовця, які могли б визначити відповідність кваліфікації державного службовця: конкурс та стажування, а тому усі твердження позивача про відповідність його кваліфікації посаді першого заступника начальника не ґрунтуються на нормах законодавства, а є лише його суб`єктивною думкою.

14. Житомирський апеляційний адміністративний суд, скасовуючи постанову суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про часткове задоволення позовних вимог, виходив з того, що пропонування іншої посади, що відповідає кваліфікації особи, яка підлягає звільненню, не є просуванням по службі. У даному випадку такі дії є виконанням прямо покладеного трудовим законодавством обов`язку працевлаштувати особу на роботу, яка відповідає його кваліфікації. З цих підстав покликання суду першої інстанції на статтю 27 Закону України "Про державну службу" від 16 грудня1993 року № 3723-ХІІ (далі - Закон № 3723-ХІІ), як підставу на порядок заміщення позивачем посади першого заступника ГУ Держгеокадастру у Рівненській області через конкурс є безпідставним, оскільки положеннями статті 27 Закону № 3723-ХІІ фактично регулюється просування по службі. Отже нормами Закону № 3723-ХІІ на час повторного попередження ОСОБА_1 01 березня 2016 року не передбачалося розподілу посад першого заступника та заступника начальника управління, що прирівнює їх до посади заступника керівника територіального органу управління. Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що посада першого заступника керівника ГУ Держгеокадастру Рівненської області, станом на березень 2016 року була рівнозначна займаній посаді ОСОБА_1 , що відповідало його кваліфікації та освітньому рівню відповідно до кваліфікаційних вимог до керівництва територіальних органів Держгеокадастру, затверджених наказом від 27 березня 2015 року № 11-ок.

IV. Касаційне оскарження

15. У касаційних скаргах представники ГУ Держгеокадастру Рівненської області та Держгеокадастру, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, просять скасувати його рішення та залишити в силі постанову суду першої інстанції.

16. Свої касаційні скарги мотивують неврахуванням судом апеляційної інстанції проведеної реорганізації територіальні органи Державного агентства земельних ресурсів, внаслідок якої відбулися структурні зміни, а відтак оскаржуваний наказ про звільнення позивача є правомірним. Разом з цим вказують, що на посаду заступника начальника призначає Голова Держземагентства України за погодженням з Міністром аграрної політики та продовольства України та звільняється з посади Головою Держземагентства України. Тобто, для переведення на посаду першого заступника начальника ГУ Держгеокадастру у Рівненській області необхідно погодження Міністра аграрної політики та продовольства України та рішення Голови Держгеокадастру.

16.1. Вказують, що факт пропонування позивачу наявних у ГУ Держгеокадастру Рівненської області вакантних посад чітко встановлено судами як першої, так і апеляційної інстанцій та не спростовувався позивачем.

17. Водночас позивач у відзиві вказує на безпідставність касаційної скарги і просить залишити її без задоволення, а судове рішення апеляційної інстанції - без змін.

V. Релевантні джерела права й акти їх застосування

18. Статтею 327 Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів", що набув чинності 15 грудня 2017 року (далі - КАС України), обумовлено, що судом касаційної інстанції в адміністративних справах є Верховний Суд.

19. За правилами частини третьої статті 3 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

20. Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу VII "Перехідні положення" КАС України касаційні скарги (подання) на судові рішення в адміністративних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

21. Приписами частини першої статті 341 КАС України визначено, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

22. Частиною другою статті 19 Конституції України обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

23. Однією із гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений у статті 5-1 КЗпП України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

24. Загальні підстави звільнення працівників визначені КЗпП України.

25. За змістом статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємств, установ, організацій, скорочення численності або штату працівників.

Звільнення з цих підстав допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Не допускається звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності (крім звільнення за пунктом 5 цієї статті), а також у період перебування працівника у відпустці. Це правило не поширюється на випадок повної ліквідації підприємства, установи, організації.

26. Відповідно до статті 42 КЗпП України при скороченні чисельності чи штату працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці.

При рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації перевага в залишенні на роботі надається:

1) сімейним - при наявності двох і більше утриманців;

2) особам, в сім`ї яких немає інших працівників з самостійним заробітком;

3) працівникам з тривалим безперервним стажем роботи на даному підприємстві, в установі, організації;

4) працівникам, які навчаються у вищих і середніх спеціальних учбових закладах без відриву від виробництва;

5) учасникам бойових дій, інвалідам війни та особам, на яких поширюється чинність Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту";

6) авторам винаходів, корисних моделей, промислових зразків і раціоналізаторських пропозицій;

7) працівникам, які дістали на цьому підприємстві, в установі, організації трудове каліцтво або професійне захворювання;

8) особам з числа депортованих з України, протягом п`яти років, з часу повернення на постійне місце проживання до України;

9) працівникам з числа колишніх військовослужбовців строкової служби та осіб, які проходили альтернативну (невійськову) службу, - протягом двох років з дня звільнення їх зі служби.

Перевага в залишенні на роботі може надаватися й іншим категоріям працівників, якщо це передбачено законодавством України.

27. У свою чергу, відповідно до пункту 12 статті 1 Закону України "Про вищу освіту" кваліфікація - офіційний результат оцінювання і визнання, який отримано, коли уповноважена установа встановила, що особа досягла компетентностей (результатів навчання) відповідно до стандартів вищої освіти, що засвідчується відповідним документом про вищу освіту.

28. За визначенням пунктів 8, 13, 20, 21 статті 1 Закону України "Про вищу освіту" компетентність - динамічна комбінація знань, вмінь і практичних навичок, способів мислення, професійних, світоглядних і громадянських якостей, морально-етичних цінностей, яка визначає здатність особи успішно здійснювати професійну та подальшу навчальну діяльність і є результатом навчання на певному рівні вищої освіти; галузь знань - основна предметна область освіти і науки, що включає групу споріднених спеціальностей, за якими здійснюється професійна підготовка; спеціальність - складова галузі знань, за якою здійснюється професійна підготовка; спеціалізація - складова спеціальності, що визначається вищим навчальним закладом та передбачає профільну спеціалізовану освітньо-професійну чи освітньо-наукову програму підготовки здобувачів вищої та післядипломної освіти.

29. За загальним правилом пріоритетними є норми спеціального законодавства, а трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, якщо нормами спеціального законодавства не врегульовані спірні правовідносини.

30. Так, нормами спеціального законодавства, а саме частиною першою статті 83 Закону № 889-VІІ передбачено, що державна служба припиняється: 1) у разі втрати права на державну службу або його обмеження (стаття 84 цього Закону); 2) у разі закінчення строку призначення на посаду державної служби (стаття 85 цього Закону); 3) за ініціативою державного службовця або за угодою сторін (стаття 86 цього Закону); 4) за ініціативою суб`єкта призначення (стаття 87 цього Закону); 5) у разі настання обставин, що склалися незалежно від волі сторін (стаття 88 цього Закону); 6) у разі незгоди державного службовця на проходження державної служби у зв`язку із зміною її істотних умов (стаття 43 цього Закону); 7) у разі досягнення державним службовцем 65-річного віку, якщо інше не передбачено законом; 8) у разі застосування заборони, передбаченої Законом України "Про очищення влади".

31. У відповідності до пункту 1 частини першої статті 87 Закону № 889-VІІ підставами для припинення державної служби за ініціативою суб`єкта призначення є, зокрема, скорочення чисельності або штату державних службовців, ліквідація державного органу, реорганізація державного органу у разі, коли відсутня можливість пропозиції іншої рівноцінної посади державної служби, а в разі відсутності такої пропозиції - іншої роботи (посади державної служби) у цьому державному органі.

32. Частиною третьою статті 87 Закону № 889-VІІ встановлено, що процедура вивільнення державних службовців на підставі пункту 1 частини першої цієї статті визначається законодавством про працю.

Звільнення на підставі пункту 1 частини першої цієї статті допускається лише у разі, якщо державного службовця не може бути переведено на іншу посаду відповідно до його кваліфікації або якщо він відмовляється від такого переведення.

Державний службовець, якого звільнено на підставі пункту 1 частини першої цієї статті, у разі створення в державному органі, з якого його звільнено, нової посади чи появи вакантної посади, що відповідає кваліфікації державного службовця, протягом шести місяців з дня звільнення має право поворотного прийняття на службу за його заявою, якщо він був призначений на посаду в цьому органі за результатами конкурсу.

33. Приписами частин першої та третьої статті 49-2 КЗпП України обумовлено, що про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації.

34. За змістом статті 235 КЗпП України, у разі звільнення без законної підстави працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

VI. Позиція Верховного Суду

35. Виходячи з положень статті 40 КЗпП України, розірвання трудового договору можливе як при ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, так і при скороченні чисельності або штату працівників.

36. При цьому, з урахуванням приписів статті 49-2 КЗпП України власник або уповноважений ним орган одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку зі змінами в організації виробництва і праці зобов`язаний запропонувати працівнику всі наявні вакантні посади, які він може обіймати відповідно до своєї кваліфікації.

37. З аналізу наведених норм слідує, що визначальним критерієм для визначення наявності переважного права на залишенні на роботі при скороченні чисельності штату працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці, або реорганізації є саме рівень кваліфікації працівника та продуктивність праці.

38. Водночас, кваліфікація як рівень досягнення компетентності є результатом навчання на певному рівні вищої освіти, який визначає здатність особи успішно здійснювати професійну діяльність у певній галузі.

39. З матеріалів справи вбачається, що 05 листопада 2015 року позивача ознайомлено з попередженням про вивільнення та у зв`язку з реорганізацією запропоновано для подальшого працевлаштування в ГУ Держгеокадастрі у Рівненській області вакантні посади, на одну з яких позивач погодився.

40. Слід зазначити, що станом на 05 листопада 2015 року в ГУ Держгеокадастру у Рівненській області, окрім запропонованих посад, зокрема посаду начальника відділу ринку та оцінки земель управління державного земельного кадастру ГУ Держгеокадастру у Рівненській області (на період відсутності основного працівника до фактичного його виходу на роботу), на яку позивач погодився, також були вакантними посади заступника начальника та першого заступника начальника ГУ Держгеокадастру у Рівненській області.

41. Однак листом Держземагенства України від 01 березня 2016 року № ДЗА-22-28-0.15-70/23-16 позивача повідомлено, що зайняття посади начальника відділу ринку та оцінки земель управління державного земельного кадастру ГУ Держгеокадастру у Рівненській області стало неможливим, оскільки до закінчення терміну попередження на роботу вийшов основний працівник, а тому повторно попереджено про майбутнє вивільнення та запропоновано посади головних спеціалістів, завідувача сектору, заступника начальника відділу документального, господарського та організаційного забезпечення ГУ Держгеокадастру Рівненської області, оскільки його кваліфікаційний та освітній рівень відповідає запропонованим посадам.

42. Як вбачається, з відмітки на вищевказаному листі позивач відмовився від переведення на запропоновані йому вакантні посади.

43. Слід зауважити, що станом на 01 березня 2016 року в ГУ Держгеокадастру у Рівненській області була вакантною, окрім запропонованих позивачу посад, також посада першого заступника начальника ГУ Держгеокадастру у Рівненській області.

44. Матеріалами справи підтверджується наявність у позивача двох вищих освіт, свідоцтва та сертифікати щодо постійного підвищення кваліфікації, заохочення та стаж близько 18 років, з яких 7 років на посадах заступника начальника Головного управління Держкомзему у Рівненської області, що свідчить про протиправність дій відповідача, що полягає у пропонуванні позивачу не всіх вільних на час попередження про вивільнення посад.

45. З матеріалів справи вбачається, що 29 квітня 2015 року Держземагентством України видано наказ № 2 "Про реорганізацію Головного управління Держземагентства у Рівненській області", відповідно до якого прийнято рішення реорганізувати ГУ Держземагентства у Рівненській області шляхом приєднання до ГУ Держгеокадастру у Рівненській області.

46. Слід зауважити, що станом на дату повторного попередження про вивільнення діяв Закон № 3723-ХІІ, тому застосування до спірних правовідносин положень Закону № 889-VIII є недопустимим.

47. При цьому, саме Закон № 889-VIII вводить поняття рівнозначної посади, як посади державної служби, що належать до однієї групи оплати праці з урахуванням юрисдикції державного органу.

48. Натомість, Закон № 3723-XII такого поняття як рівнозначна посада не містить. Системний аналіз положень статей 11, 24, 25 цього Закону вказує на те, що під більш високою посадою розуміється посада більш високої категорії.

49. Матеріалами справи не доведено, що посади першого заступника начальника управління Держгеокадастру та заступника начальника управління Держгеокадастру відносяться до різних категорій посад державної служби і що посада першого заступника є вищою. Положення про управління Держгеокадастру та Положення про управління Держземагенства, Розподіл обов`язків між керівництвом зазначених управлінь свідчать про те, що конкретні обов`язки першого заступника та заступника визначалися відповідними наказами, однак і заступник, і перший заступник взаємозаміщували один одного та виконували обов`язки начальника відповідних управлінь.

50. Таким чином наведене вказує, що позивачу за його кваліфікацією могла бути запропонована посада першого заступника начальника управління Держгеокадастру і ця посада не була вищою в розумінні Закону № 3723-XII.

51. Щодо доводів відповідача стосовно того, що для переведення на посаду першого заступника начальника ГУ Держгеокадастру у Рівненській області необхідно погодження Міністра аграрної політики та продовольства України та рішення Голови Держгеокадастру відповідно до пункту 10 Положення про ГУ Держгеокадастру в Рівненській області, затвердженого наказом Держгеокадастру від 17 листопада 2016 року № 308, яким передбачено, що начальник Головного управління має заступників, у тому числі одного першого, які призначаються на посади Головою Держземагентства України за погодженням з Міністром та звільняються з посад Головою Держземагентства України, слід зазначити, що вказане положення не є нормативно-правовим актом та не може звужувати гарантії працівника. Крім того вказане положення затверджено після виникнення спірних правовідносин, тобто після звільнення позивача.

52. Аналіз наведених обставин справи дає підстави для висновку, що звільнення позивача з посади заступника начальника ГУ Держземагенства у Рівненській області відбулося з порушенням норм чинного законодавства.

53. При цьому, відповідачем не доведено неможливість переведення ОСОБА_1 , за його згодою на іншу рівнозначну посаду. Разом з цим відповідачем порушено процедуру попередження про вивільнення позивача, внаслідок незапропонування наявної вакантної посади, яка відповідала його кваліфікації і була рівнозначною.

54. За такого правового врегулювання та обставин справи, Верховний Суд погоджується з висновками суду апеляційної інстанції про протиправність оскаржуваного наказу щодо звільнення ОСОБА_1 із займаної посади.

55. З огляду на викладене, висновки суду апеляційної інстанції є правильними, обґрунтованими, відповідають нормам матеріального та процесуального права, підстави для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення відсутні.

56. Доводи касаційних скарг не спростовують висновків суду апеляційної інстанції і зводяться до переоцінки встановлених судами обставин справи.

57. Зважаючи на приписи статті 350 КАС України, касаційні скарги необхідно залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

VII. Судові витрати

58. З огляду на результат касаційного розгляду та відсутність документально підтверджених судових витрат, понесених учасниками справи у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції, судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись статтями 3, 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 КАС України, суд

п о с т а н о в и в :

1. Касаційні скарги Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області та Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру залишити без задоволення.

2. Постанову Житомирського апеляційного адміністративного суду від 04 вересня 2017 року у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий М. І. Смокович

Судді В. М. Бевзенко

Н. А. Данилевич