Справа № 280/1222/19
Суддя: Стрельнікова Наталя Вікторівна
Дата ухвалення: 2019-06-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

20 червня 2019 року Справа № 280/1222/19 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Стрельнікової Н.В., розглянувши у порядку спрощеного (письмового) провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Департаменту захисту економіки Національної поліції України

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду із позовом до Департаменту захисту економіки Національної поліції України (далі - відповідач), в якому позивач просить суд:

-визнати протиправними дії Департаменту захисту економіки Національної поліції України щодо відмови у проведенні розрахунку розміру грошового забезпечення та оформленні всіх необхідних документів для призначення ОСОБА_1 пільгової пенсії за вислугу років відповідно до вимог п. "а" ст. 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (у редакції, чинній на час призначення ОСОБА_1 на посаду - 13 липня 2000 року);

- зобов`язати Департамент захисту економіки Національної поліції України провести розрахунок розміру грошового забезпечення ОСОБА_1 , оформити всі необхідні документи та подати їх до Головного Управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області для призначення пільгової пенсії за вислугу років відповідно до п. "а" ст. 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (у редакції, чинній на час призначення ОСОБА_1 на посаду - 13 липня 2000 року).

В обгрунтування позову позивач зазначає, що його вислуга років на день звільнення (станом на 27 липня 2018 року) у календарному обчисленні становить 20 років 03 місяці 28 днів, у пільговому обчисленні - 05 років 04 місяців 27 днів, усього його вислуга складає 25 років 08 місяців 25 днів. Вказує, що 24.01.2019 позивачем було подано заяву до відповідача про підготовку належним чином необхідних документів для призначення позивачу пенсії за вислугу років. Однак листом від 21.02.2019 року за № К-155 відповідачем було прийнято рішення про відмову у направленні матеріалів для призначення пенсії позивачу, у зв`язку з відсутністю на час звільнення у позивача необхідної календарної вислуги років, що дає підстави для призначення пенсії відповідно до умов Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб". Посилається на положення Постанови правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 №3-1 "Про затвердження порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" та вважає протиправною вказану відмову відповідача, просить позов задовольнити.

Представник відповідача позов не визнав, надавши свій письмовий відзив (вх.№18761 від 11.05.2019). Зокрема, вказує, що у позивача відсутнє право на призначення пенсії за вислугою років з урахуванням пільгової вислуги років, оскільки позивач не має встановленої пунктом «а» частини першої статті 12 Закону № 2262-ХІІ календарної вислуги років, що складає 23 календарних роки та 6 місяців і більше. Крім того вказує, що норми пункту 3 постанови КМУ №393 суперечать нормам пункту «а» статті 12 Закону №2262-ХІІ, а отже застосування підлягає саме Закон. Стверджує, що саме календарна вислуги років є визначальною для набуття права на призначення такої пенсії, якої позивач у мінімально визначеному законодавством розмірі не має, а тому права на призначення пенсії за вислугу років не набув. Просить відмовити позивачу у задоволенні вимог.

Ухвалою суду від 22.04.2019 відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі №280/1222/19, та призначено перше судове засідання на 21.05.2019 без виклику сторін.

Згідно ч. 5 ст. 262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Статтею 258 КАС України передбачено, що суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до п. 10 ч.1 ст. 4 КАС України, письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом.

Отже, відповідно до вищевказаних приписів КАС України, справу розглянуто судом в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами у межах строку, встановленого ст. 258 КАС України.

Розглянувши матеріали справи, судом встановлено наступне:

Наказом Департаменту захисту економіки Національної поліції України від 18.07.2018 № 170о/с ОСОБА_1 звільнено зі служби за власним бажанням згідно з п. 7 ч. 1 ст. 77 Закону України "Про Національну поліцію" з 27.07.2018.

Вислуга років ОСОБА_1 на день звільнення склала у календарному обчисленні 20 років 03 місяці 28 днів, вислуга років на пільгових умовах 05 років 04 місяці 27 днів.

24.01.2019 ОСОБА_1 звернувся до Департаменту захисту економіки Національної поліції України із заявою про підготовку необхідних документів для призначення позивачу пенсії за вислугу років (а.с.13).

21.02.2019 позивачу надано відповідь вих. № К-155, в якій повідомлено про повернення наданих позивачем документів у зв`язку з відсутністю права на призначення пенсії за вислугу років, адже умовою для призначення пенсії за вислугу років є наявність відповідної календарної вислуги (а.с. 14).

Не погоджуючись з відмовою відповідача та з вимогою зобов`язати відповідача вчинити певні дії, позивач звернувся до суду із вказаним позовом за захистом своїх прав.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, осіб начальницького і рядового складу Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, визначає Закон України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 № 2262-XII (далі - Закон № 2262-XII).

Відповідно до пункту «а» статті 12 Закону № 2262-ХІІ, пенсія за вислугу років призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах «б» - «д», «ж» статті 1-2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби з 1 жовтня 2017 року по 30 вересня 2018 року і на день звільнення мають вислугу 23 календарних роки та 6 місяців і більше.

Частиною другої статті 17 Закону № 2262-ХІІ передбачено, що до вислуги років поліцейським, особам офіцерського складу, особам середнього, старшого та вищого начальницького складу органів внутрішніх справ, державної пожежної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції чи Державної кримінально-виконавчої служби України при призначенні пенсії на умовах цього Закону додатково зараховується час їхнього навчання (незалежно від форми навчання) у цивільних вищих навчальних закладах, а також в інших навчальних закладах, після закінчення яких присвоюється офіцерське (спеціальне) звання, до вступу на військову службу, службу до органів внутрішніх справ, Національної поліції, державної пожежної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції чи Державної кримінально-виконавчої служби України або призначення на відповідну посаду в межах до п`яти років із розрахунку один рік навчання за шість місяців служби.

Календарний рік - це рік, який особа фактично відпрацювала на займаній посаді.

Виходячи з наведеного, в Законі № 2262-XII не вказано, що пенсію за вислугу років можна призначати особам при наявності 24 років і більше вислуги, обчисленої на пільгових умовах, а навпаки цим Законом чітко передбачено, що пенсія за вислугу років призначається при наявності, у випадку позивача, 23 календарних роки та 6 місяців і більше вислуги, та визначено виключний перелік періодів служби, які враховуються в календарну вислугу років.

Водночас, відповідно до п. 3 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 №393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей» (Постанова № 393) визначено періоди служби, які зараховуються на пільгових умовах до вислуги років для призначення пенсії, особам зазначеним в абзаці 1 пункту 1 цієї постанови.

Згідно з ч.3 ст. 7 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі невідповідності правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу, або положення відповідного міжнародного договору України.

Оскільки норми п. 3 Постанови № 393 суперечать нормам пункту «а» ст. 12 Закону № 2262-ХІІ, застосуванню підлягає саме Закон, який відповідно до ч.3 ст.7 Кодексу адміністративного судочинства України має вищу юридичну силу.

Аналогічні висновки зазначені в постановах Верховного Суду від 27.03.2018 у справі №295/6301/17, від 19.09.2018 у справі №725/1959/17 та від 22.11.2018 у справі №161/4876/17.

Так з матеріалів справи встановлено, що позивач проходив службу в органах внутрішніх справ з 24.07.1995 по 06.11.2015, та в Національній поліції України з 07.11.2015 по 27.07.2018.

Вислуга років позивача відповідно до послужного списку в календарному обчисленні становить 20 років 03 місяці 28 днів, вислуга років на пільгових умовах 05 років 04 місяці 27 днів.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про відсутність у позивача права на призначення пенсії за вислугою років з урахуванням пільгової вислуги років, оскільки позивач не має встановленої пунктом "а" частини першої статті 12 Закону № 2262-XII календарної вислуги років.

Крім того, щодо посилання позивача на те, що на час прийняття його на службу до органів внутрішніх справ Законом № 2262-ХІІ було встановлено підставою для призначення пенсії за вислугу років наявність 20 років служби, то відповідно до діючої на сьогодні редакції статті 12 Закону № 2262-ХІІ, якою встановлено підставою для призначення пенсії за вислугу років, якщо вони звільнені зі служби з 1 жовтня 2017 року по 30 вересня 2018 року і на день звільнення мають вислугу 23 календарних роки та 6 місяців і більше, звужено його права у розумінні Конституції України.

Проте суд звертає увагу, що саме календарна вислуга років є визначальною для набуття права на призначення такої пенсії, якої позивач у мінімально визначеному законодавством розмірі не має, а тому права на призначення пенсії за вислугу років не набув.

Закон України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи», яким було внесено зміни до Закону № 2262-ХІІ, зокрема в частині збільшення років вислуги, які дають право на призначення пенсії за вислугу років - на сьогодні є чинним.

Закон № 2262-ХІІ має на меті реалізацію особами, які мають право на пенсію за цим Законом, свого конституційного права на державне пенсійне забезпечення у випадках, передбачених Конституцією України та цим Законом, і спрямований на встановлення єдності умов та норм пенсійного забезпечення зазначеної категорії громадян України.

Посилання позивача на те, що змінами до даного Закону № 2262-ХІІ звужено його права в розумінні Конституції України, є необґрунтованим, оскільки право на отримання пенсії у працівників правоохоронних органів не було скасовано жодним законодавчим актом, а було лише збільшено виключно загальний розмір вислуги років на день звільнення зі служби, жодних додаткових умов для отримання такої пенсії також не було встановлено.

Крім того, відповідно до п. 1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", що затверджений Постановою правління пенсійного фонду України №3-1 від 30.01.2007, заяви про призначення пенсії за вислугу років та по інвалідності особам, звільненим зі служби, які мають право на пенсію згідно із зазначеним вище Законом, подаються цими особами до головних управлінь ПФУ в Автономній Республіці Крим, областях, м. Києві та Севастополі (далі - органи, що призначають пенсії) через уповноважені структурні підрозділи Міністерства оборони України, Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства надзвичайних ситуацій України, Міністерства інфраструктури України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Державної прикордонної служби України, Державної податкової служби України, Державної пенітенціарної служби України, Державної інспекції техногенної безпеки України (далі - міністерства та інші органи).

Міністерства та інші органи, їх територіальні підрозділи в Автономній Республіці Крим, областях, м. Києві та Севастополі визначають уповноважені структурні підрозділи, на які за їх рішенням покладаються функції щодо підготовки та подання до органів, що призначають пенсії, необхідних для призначення пенсії документів (далі - уповноважені структурні підрозділи).

Згідно з п. 12 вказаного Порядку уповноважений структурний підрозділ у 10-денний термін з дня одержання заяви про призначення пенсії оформляє всі необхідні документи і своє подання про призначення пенсії (додаток 2), ознайомлює з ним особу, якій оформлюється пенсія, і направляє до органу, що призначає пенсії за місцем проживання особи. Уповноважений структурний підрозділ надає допомогу особі в одержанні відсутніх на момент подання заяви документів для призначення пенсії. У разі, якщо підготовлені не всі необхідні для призначення пенсії документи, подаються наявні документи, а документи, яких не вистачає, подаються додатково в строки, визначені п. 6 цього Порядку.

Уповноважений структурний підрозділ в Департаменті не створено, водночас такий структурний підрозділ утворено в Національній поліції України - сектор пенсійного забезпечення, через який і подаються документи працівників Департаменту до органів Пенсійного фонду України.

Тому, обраний позивачем у позові спосіб захисту прав стосовно зобов`язання Департаменту направити його документи до органів Пенсійного фонду України - суперечить вищезазначеним нормам законодавства, так як Департамент не наділений такими повноваженнями, оскільки в його структурі не створено відповідний уповноважений структурний підрозділ.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади і органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією і законами України.

За таких обставин, у відповідача були відсутні підстави для направлення до органів Пенсійного фонду України необхідних документів для призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років, з огляду на що, оскаржувана відмова є правомірною.

Згідно з частиною 1 статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

У даному випадку відповідачем доведено, що ним у відповідності до положень чинного законодавства було розглянуто заяву ОСОБА_1 про підготовку та подання до органів Пенсійного фонду України документів для призначення пенсії, та відмовлено у зв`язку з наявністю на те обгрунтованих підстав.

Таким чином, позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.9, 77, 132, 143, 243-246 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) до Департаменту захисту економіки Національної поліції України (01601, м.Київ, вул.Академіка Богомольця, 10, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, відмовити у повному обсязі.

Відповідно до статті 255 КАС України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини 1 статті 295 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 Перехідних положень КАС України рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги, з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Рішення у повному обсязі виготовлено 20.06.2019 року.

Суддя Н.В.Стрельнікова