Справа № 815/1153/18
Суддя: Шляхтицький О.І.
Дата ухвалення: 2019-07-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 липня 2019 р.м.ОдесаСправа № 815/1153/18
Головуючий в 1 інстанції: Корой С. М.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача - Шляхтицького О.І.,

суддів: Потапчука В.О., Семенюка Г.В.,

при секретарі - Ханділян Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі апеляційну скаргу Державного підприємства «Ананьївське лісове господарство» на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 02 травня 2019 року у справі за адміністративним позовом Державного підприємства «Ананьївське лісове господарство» до Південного офісу Держаудитслужби про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог.

У березні 2018 року ДП «Ананьївське лісове господарство» звернулось з адміністративним позовом, в якому просило визнати протиправним рішення про відмову у розгляді заперечень до акту ревізії та зобов`язати прийняти заперечення на лист № 15-07-23-14/9788 від 21.12.2017р. щодо усунення порушень законодавства в

пункту 3 в порушення частини 2 статті 799 Цивільного кодексу України протягом періоду 2015 року підприємством за договором оренди легкового автомобіля від 02.11.2016р. № 67 ДО безпідставно понесено витрат (паливо) в сумі 59257,71 грн. Відповідне порушення призвело до втрат (збитків), завданих підприємству на загальну суму 59257,71 грн.;

пункту 6 в порушення частини 1 статті 3 та частини 3 статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» безпідставно списано палива (бензину А-95 Євро) на автомобіль Лада 212140, державний номер НОМЕР_1 за подорожнім листом від 11.11.2016 №4 та від 25.11.2016 №14 у загальній кількості 31 літр на загальну суму 475,0 грн., що призвело до матеріальної шкоди (збитків), завданих підприємству, на відповідну суму;

пункту 7 в порушення пункту 5 Заходів щодо економічного та раціонального використання державних коштів, передбачених для утримання органів державної влади та інших державних органів, утворених органами державної влади підприємств, установ та організацій, які використовують кошти державного бюджету, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 01 березня 2014 року № 65 (зі змінами) у 2015 році підприємством за рахунок бюджетних коштів проведені витрати з придбання палива, яке використано на утримання двох легкових транспортних засобів для обслуговування адмінперсоналу підприємства на загальну суму 57300,0 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначалось, що під час проведення ревізії встановлено не усунення позивачем порушення частини 2 статті 799 Цивільного кодексу України, яке полягає у тому, що протягом періоду 2015 року підприємством за договором оренди легкового автомобіля від 02.11.2014р. № 67 ДО безпідставно понесено витрати (паливо) у сумі 59257,71 грн. ДП «Ананьївське лісове господарство» у своїх запереченнях надано пояснення та документи щодо законності витрат на паливо на автомобіль GEELY, який використовувався для службових поїздок лісничого Долинського лісництва ОСОБА_1 згідно службової інструкції лісничого лісництва здійснює керівництво виробничо-господарською діяльністю лісництва, забезпечує виконання встановлених завдань, заходів з охорони лісів від самовільних вирубувань. При цьому згідно п. 15 Положення про державну лісову охорону, при використанні власних транспортних засобів під час виконання службових обов`язків працівникам держлісохорони в установленому порядку компенсуються відповідні витрати за затвердженими нормами. ОСОБА_1 працював на посаді помічника лісничого Долинського лісництва з 20.01.2014р. та з 01.08.2014р. переведений на посаду лісничого вказаного лісництва, яка належить до Державної лісової охорони. У період грудень 2014 - 2015рр. автомобіль GEELY використовувався для виконання службових обов`язків у державній лісовій охороні згідно наказу №43/1 від 03.03.2014р. Наказом №93/1 АП від 09.10.2014р. затверджено ліміт використання палива на цей автомобіль. У подорожніх листах щодо автомобіля GEELY зазначено, що останній використовувався для об`їзду лісових масивів (здійснення охорони лісів від пожеж та незаконних вирубок державного лісового фонду). Позивач згодний з висновками, викладеними в акті, щодо порушення приписів частини 2 статті 799 ЦК України, проте вважає, що паливо на автомобіль GEELY проводилось не за договором оренди, який фактично не застосовувався у господарській діяльності, для виконання службових обов`язків, а саме охорона та захист лісу. Зазначені витрати не призвели до матеріальних збитків підприємства, а були проведені для охорони та захисту державного лісового фонду.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 02 травня 2019 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Не погоджуючись з даним рішенням суду ДП «Ананьївське лісове господарство» подало апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі зазначено, що рішення судом першої інстанції ухвалене з неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, у зв`язку з чим просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким адміністративний позов задовольнити.

Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення.

Обставини справи.

Суд першої інстанції встановив, що Південним офісом Держаудитслужби відповідно до Плану проведення заходів державного фінансового контролю Південного офісу Держаудитслужби на ІІІ квартал 2017 року, на підставі направлень проведено ревізію фінансово-господарської діяльності ДП «Ананьївське лісове господарство» за період з 01.01.2015р. по 31.07.2017р., за наслідками якої складено акт № 07-11/88 від 04.12.2017р. Перший і третій примірника вказаного акта 04.12.2017 р. направлено позивачу для ознайомлення та підпису поштовим відправленням від 04.12.2017р. № 15-07-23-14/9288.

19.12.2017р. (вих. №15-07-23-14/9696) на адресу ДП «Ананьївське лісове господарство» відповідно до приписів абзацу 4 пункту 4 Порядку проведення інспектування Державною аудиторською службою, її міжрегіональними територіальними органами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 550 від 20.04.2006р., направлено акт про відмову від підпису першого та третього примірників акта ревізії фінансово-господарської діяльності ДП «Ананьївське лісове господарство».

Листом Південного офісу Держаудитслужби від 21.12.2017р. № 15-07-23-14/9788 на адресу позивача направлено вимоги щодо усунення порушення законодавства, встановлених за результатами ревізії згідно вимог абзацу 3 пункту 40 № 550 Порядку № 550.

До того ж, на звернення позивача листами від 05.01.2018р. та від 17.01.2018р. повідомлено, що заперечення на акт ревізії від 04.12.2017р. №07-11/88 (лист ДП «Ананьївське лісове господарство» від 22.12.2017р.) надійшли до Південного офісу Держаудитслужби після здійснення заходів для реалізації результатів ревізії, в зв`язку з чим їх залишено без розгляду.

15.02.2018р. (вих. № 43) ДП «Ананьївське лісове господарство» направлено до Державної аудиторської служби України скаргу щодо складання акта про відмову від підпису та відмову розгляду заперечень.

05.09.2018р. (вих. № 15-07-23-14/5035) Південним офісом Держаудитслужби на адресу ДП «Ананьївське лісове господарство» направлено висновок на заперечення (зауваження) до акту ревізії фінансово-господарської діяльності ДП «Ананьївське лісове господарство».

21.12.2017р. № 15-07-23-14/9788 на підставі акта ревізії Південного офісу Держаудитслужби пред`явлено ДП «Ананьївське лісове господарство» вимогу щодо усунення порушень законодавства.

Вказані обставини сторонами не заперечуються, а отже є встановленими.

Висновок суду першої інстанції.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не спростовано наявності виявленого за результатами перевірки факту порушення частини 2 статті 799 ЦК України, внаслідок чого протягом 2015 року ДП «Ананьївське лісове господарство» за договором оренди легкового автомобіля № 67-ДО від 02.11.2014р. безпідставно понесено витрати у сумі 59257,71 грн.

Колегія суддів вважає ці висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам статей 2, 6, 8, 9, 73, 74, 75, 76, 77, 78 КАС України, Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні».

Джерела права й акти їх застосування та оцінка суду.

За змістом частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

На підставі частини 2 статті 2 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» державний фінансовий контроль забезпечується органом державного фінансового контролю через проведення державного фінансового аудиту, інспектування, перевірки закупівель та моніторингу закупівлі.

За правилами пункту 1 частини 1 статті 8 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» орган державного фінансового контролю здійснює державний фінансовий контроль та контроль за: виконанням функцій з управління об`єктами державної власності; цільовим та ефективним використанням коштів державного і місцевих бюджетів; цільовим використанням і своєчасним поверненням кредитів (позик), одержаних під державні (місцеві) гарантії; достовірністю визначення потреби в бюджетних коштах при складанні планових бюджетних показників; відповідністю взятих бюджетних зобов`язань розпорядниками бюджетних коштів відповідним бюджетним асигнуванням, паспорту бюджетної програми (у разі застосування програмно-цільового методу у бюджетному процесі); веденням бухгалтерського обліку, а також складанням фінансової і бюджетної звітності, паспортів бюджетних програм та звітів про їх виконання (у разі застосування програмно-цільового методу у бюджетному процесі), кошторисів та інших документів, що застосовуються в процесі виконання бюджету; станом внутрішнього контролю та внутрішнього аудиту у розпорядників бюджетних коштів; усуненням виявлених недоліків і порушень.

Згідно пункту 7 статті 10 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» органу державного фінансового контролю надається право пред`являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов`язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства.

Відповідно до частини 2 статті 15 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» законні вимоги службових осіб органу державного фінансового контролю є обов`язковими для виконання службовими особами об`єктів, що контролюються.

За змістом пункту 1 Положення про Державну аудиторську службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 43 від 03.02.2016р., Державна аудиторська служба України (Держаудитслужба) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України та який забезпечує формування і реалізує державну політику у сфері державного фінансового контролю.

Отже, у разі виявлених порушень законодавства орган державного фінансового контролю пред`являє обов`язкові до виконання вимоги щодо усунення таких порушень. Вимога органу державного фінансового контролю спрямована на корегування роботи підконтрольної організації та приведення її у відповідність із вимогами законодавства і у цій частині вона є обов`язковою до виконання.

Щодо відшкодування виявлених збитків, завданих державі чи об`єкту контролю, то про їх наявність може бути зазначено у вимозі, але вони не можуть бути примусово стягнуті шляхом вимоги. Такі збитки відшкодовуються у добровільному порядку або шляхом звернення до суду з відповідним позовом.

При виявленні збитків, завданих державі чи об`єкту контролю, орган державного фінансового контролю має право визначати їх розмір у встановленому законодавством порядку та звернутися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Поряд з цим з аналізу сутності завдань і функцій органів фінансового контролю, в тому числі у їх співвідношенні із завданнями адміністративного судочинства (рішення суб`єкта владних повноважень як предмет судового контролю), вбачається, що рішення (дії, бездіяльність) органу фінансового контролю, прийняті в результаті реалізації їх окремо взятих завдань або функцій (пред`явлення обов`язкової до виконання вимоги як одна з них), є окремими предметами судового контролю. Таким чином підконтрольна установа не позбавлена права оскаржувати в судовому порядку правомірність висновку контролюючого органу про наявність самого порушення законодавства, встановленого під час проведення ревізії фінансово-господарської діяльності (перевірки), чи правомірності дій Держаудитслужби щодо висування вимоги про усунення порушень законодавства.

Аналогічну правову позицію висловлено Верховним Судом у постанові від 29.03.2019 р. у справі №826/6926/17.

За змістом частини 3 статті 2 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» порядок проведення органом державного фінансового контролю державного фінансового аудиту, інспектування та перевірки закупівель установлюється Кабінетом Міністрів України.

Порядок проведення інспектування Державною аудиторською службою, її міжрегіональними територіальними органами затверджено постановою Кабінету Міністрів України № 550 від 20.04.2006 р. (далі - Порядок № 550).

Пунктом 40 Порядку № 550 передбачено, що керівник, головний бухгалтер та інші визначені працівники об`єкта контролю зобов`язані ознайомитися з актом ревізії та у разі погодження з викладеними у ньому фактами підписати отримані примірники акта. У разі наявності заперечень (зауважень) щодо змісту акта ревізії керівник, головний бухгалтер чи інші особи підписують його із застереженням.

Підписані примірники акта ревізії об`єкт контролю зобов`язаний повернути органу державного фінансового контролю у строк не пізніше ніж 3 робочих дні після отримання. У разі ненадходження до органу державного фінансового контролю підписаних примірників акта ревізії протягом зазначеного строку посадові особи органу державного фінансового контролю засвідчують це актом про відмову від підпису, що складається у трьох примірниках, один з яких видається об`єкту контролю способом, визначеним у пункті 39 цього Порядку.

Після складення акта про відмову від підпису орган державного фінансового контролю має право здійснити належні заходи щодо реалізації результатів ревізії з обов`язковим інформуванням про факт відмови від підписання акта ревізії органу управління об`єкта контролю і за необхідності відповідних органів державної влади та органів місцевого самоврядування.

У разі неповернення об`єктом контролю першого і третього примірників акта ревізії орган державного фінансового контролю у передбачених цим Порядком та законодавством випадках подає правоохоронним органам акт про відмову від підпису, належним чином завірену копію другого примірника акта ревізії та долучає оригінал цього примірника до матеріалів ревізії.

В ході судового розгляду встановлено, що заперечення на акт ревізії позивачем направлено до Південного офісу Держаудитслужби лише 22.12.2017р. (вих. № 148), тобто без дотримання строку, встановленого п.40 Порядку № 550. Зазначені заперечення надійшли до Південного офісу Держаудитслужби 27.12.2017р., тобто після здійснення заходів реалізації результатів ревізії.

На підставі акта ревізії Південного офісу Держаудитслужби пред`явлено ДП «Ананьївське лісове господарство» вимогу щодо усунення порушень законодавства від 21.12.2017р. № 15-07-23-14/9788.

Відповідно до пункту 46 Порядку № 550 якщо вжитими в період ревізії заходами не забезпечено повне усунення виявлених порушень, органом державного фінансового контролю у строк не пізніше ніж 10 робочих днів після реєстрації акта ревізії, а у разі надходження заперечень (зауважень) до нього - не пізніше ніж 3 робочих дні після надіслання висновків на такі заперечення (зауваження) надсилається об`єкту контролю письмова вимога щодо усунення виявлених ревізією порушень законодавства із зазначенням строку зворотного інформування.

Про усунення виявлених ревізією фактів порушення законодавства цей об`єкт контролю у строк, визначений вимогою про їх усунення, повинен інформувати відповідний орган державного фінансового контролю з поданням завірених копій первинних, розпорядчих та інших документів, що підтверджують усунення порушень.

Згідно заяви про зміну (уточнення) позовних вимог від 01.08.2018 р. (вх. № 28809/18) позивач просить визнати протиправними та скасувати вимоги, викладені Південним офісом Державної аудиторської служби України в листі № 15-07-23-14/9788 від 21.12.2017р. «щодо усунення порушень законодавства» в пункті 3 «В порушення ч.2 ст.799 Цивільного кодексу України протягом періоду 2015 року Підприємством за договором оренди легкового автомобіля від 02.11.2014 № 67 ДО безпідставно понесено витрати (паливо) у сумі 59257,71 гривень. Відповідне порушення призвело до втрат (збитків), завданих підприємству, на загальну суму 59257,71 грн.».

Однак, позивач фактично погодився з наявністю зазначеного порушення як під час розгляду його заперечень як на робочій групі Південного офісу Держаудитслужби, так і в уточненій позовній заяві від 02.08.2018р.

Відповідно до матеріалів справи, ревізією було встановлено, що протягом 2015 року ДП «Ананьївське лісове господарство» використовувався орендований транспортний засіб згідно договору оренди легкового автомобіля від 02.11.2015р. №67-ДО, а саме автомобіля марки GEELY, 2008 року виробництва, державний номер НОМЕР_2 .

02.11.2014р. між ДП «Ананьївське лісове господарство» (орендар) та ОСОБА_1 (орендодавець) укладено договір оренди легкового автомобіля № 67-ДО, за умовами якого орендодавець зобов`язався передати у строкове безоплатне користування, а орендар прийняти зазначений автомобіль (марки GEELY, 2008 року випуску, колір сірий, державний номер НОМЕР_2 , зареєстрований Маловисловським МРЕВ ДАІ УМВС України в Кіровоградській області). Автомобіль орендується з метою його використання орендарем для службових поїздок, перевезення його персоналу, а також для перевезення дрібних речей. Передача автомобіля здійснюється за актом приймання-передачі (т.2, а.с 139).

В матеріалах справи наявний акт приймання-передачі автомобіля від 02.11.2014р.

Згідно матеріалів справи, до ревізії не було надано акта приймання передачі автомобіля після закінчення терміну дії договору та документів на підтвердження оцінку автомобіля у розмірі 75000,00 грн.

Відповідно до частини 2 статті 799 ЦК України договір найму транспортного засобу за участю фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню.

Згідно листа ДП «Ананьївське лісове господарство» № 96 від 25.10.2017р., протягом 2015 року позивачем проведено витрати з придбання палива у загальній сумі 59257,71 грн., яке використано на орендований автомобіль марки GEELY.

В ході судового розгляду позивачем належними доказами не спростовано того, що договір оренди легкового автомобіля № 67-ДО 02.11.2014 р., відповідно до вимог частини 2 статті 799 ЦК України не посвідчено нотаріально та належними доказами протилежного не доведено.

На підставі викладеного колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивачем не спростовано наявності виявленого за результатами перевірки факту порушення частини 2 статті 799 ЦК України, внаслідок чого протягом 2015 року ДП «Ананьївське лісове господарство» за договором оренди легкового автомобіля № 67-ДО від 02.11.2014р. безпідставно понесено витрати у сумі 59257,71 грн.

Відповідно до статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В ході розгляду справи позивач не довів суду ті обставини, на які він посилався в обґрунтування заявлених вимог, а відповідач надав суду належні докази на підтвердження своїх заперечень проти позову.

Надаючи оцінку правомірності дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Доводи апеляційної скарги.

Доводи апелянта, що працівники держлісохорони мають право використовувати власні транспортні засоби під час виконання службових обов`язків з відповідною компенсацією витрат на пальне для такого автомобіля колегія суддів відхиляє з огляду на наступне.

Так, у Положенні про Державну лісову охорону, затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 16 вересня 2009 р. № 976 відсутній пункт 15 на який посилається апелянт, що він мав право використовувати цей автомобіль для службових обов`язків та на підставі якого видає наказ № 43/1 АП від 03.03.2014 року «Про використання власного автотранспорту при виконанні службових зобов`язань в державній лісовій охороні» та наказ № 93/1 АП від 03.03.2014 «Про ліміт витрати палива для автомобіля «GEELY».

Також в ході ревізії наказ № 43/1 АП від 03.03.2014 року на момент перевірки не пред`являвся, а лише був наданий договір оренди та акт приймання - передачі автомобіля від 02.12.2014, згідно якого прийняв автомобіль ОСОБА_2 (сторінка 41 акту ревізії)

Отже, законодавством України не передбачено, що працівники держлісоохорони мають права використовувати власні транспортні засоби під час виконання службових обов`язків з відповідною компенсацією витрат на пальне для такого автомобіля.

Інші доводи апеляційної скарги, яким була дана оцінка в мотивувальній частині постанови, ґрунтуються на суб`єктивній оцінці фактичних обставин справи та доказів. Зазначені доводи не містять посилань на конкретні обставини чи факти або на нові докази, які б давали підстави для скасування рішення суду першої інстанції.

Таким чином, на підставі встановлених в ході судового розгляду обставин, суд першої інстанції правильно дійшов висновку, що позовні вимоги Державного підприємства «Ананьївське лісове господарство» є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

З огляду на залишення рішення суду першої інстанції без змін відповідно до приписів статті 139 КАС України підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 308, 309, 315, 321, 322, 325 КАС України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державного підприємства «Ананьївське лісове господарство» залишити без задоволення, рішення Одеського окружного адміністративного суду від 02 травня 2019 року у справі № 815/1153/18 - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених підпунктами а), б), в), г) пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Дата складення та підписання повного тексту судового рішення - 24 липня 2019 року.

Головуючий: О.І. Шляхтицький

Суддя: В.О. Потапчук

Суддя: Г.В. Семенюк