Справа № 540/1294/19
Суддя: Ковбій О.В.
Дата ухвалення: 2019-07-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
________________________________________________________________________________
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2019 р. м. ХерсонСправа № 540/1294/19

Суддя Херсонського окружного адміністративного суду Ковбій О.В., перевіривши виконання вимог статей 160-161 КАС України за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

01.07.2019 року ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з вказаним адміністративним позовом, у якому просить зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу, що дає право на призначення пенсії за віком періоди навчання в професійно-технічному училищі №18 с. Козацьке Звенигородського району із 01.09.1977 року по 09.08.1980 рік із здобуттям кваліфікації тракторист-машиніст широкого профілю з кваліфікацією слюсаря по ремонту сільськогосподарських машин, роботи трактористом з червня 1980 р. по 25 жовтня 1980 р. в колгоспі ім. Ватутіна та строкової військової служби із 26.10.1980 року по 22.02.1983 року, зарахувати ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до загального стажу, що дає право на призначення пенсії за віком період роботи охоронцем тракторної бригади №4 Колективного пайового сільськогосподарського підприємства ім. Леніна з 01.07.2001 року по 17.12.2003 року, зарахувати ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1 . АДРЕСА_1 ) до загального стажу, що дає право на призначення пенсії за віком періоди догляду за особою, яка досягла 80 років, а саме: з жовтня 2017 року по липень 2018 року та із 17 січня 2003 року по 21 жовтня 2003 року, а також вирішити питання про призначення ОСОБА_1 пенсії відповідно до пункту "в" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", з урахуванням зазначених періодів, з дати звернення із заявою про призначення пенсії.

Ухвалою суду від 08.07.2019 року позовну заяву залишено без руху у зв`язку з неподанням позивачем заяви про поновлення пропущеного строку звернення до суду з обґрунтуванням поважності пропуску та встановлено строк для усунення зазначених недоліків.

17.07.2019 року від позивача до суду надійшла заява про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду.

В обґрунтування заяви позивач не наводить обставин, що перешкоджали б його зверненню до суду, а повторно наводить аргументи з яких він вважає, що строк звернення не пропущено.

В силу зазначеного, суд повторює власні аргументи, до цього наведені в ухвалі про залишення позовної заяви без руху.

Надаючи оцінку обґрунтованості заявленого клопотання позивача суд виходить з наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Разом з тим, процесуальний закон обмежує право звернення до адміністративного суду певними часовими рамками, що сприяє юридичній визначеності у публічно-правових відносинах та дисциплінує учасників судового процесу. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Частинами 1, 2 ст. 122 КАС України, передбачено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Таким чином, перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на адміністративний позов. Початок строку визначено альтернативно - це день, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення.

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди при розгляді справ застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно з ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (п. 1 ст. 32 Конвенції), наголошує, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме: забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу (п. 51 рішення від 22.10.96 за заявами N 22083/93, 22095/93 у справі "Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства"; пункт 570 рішення від 20.09.2011 за заявою у справі "ВАТ "Нафтова компанія "Юкос" проти Росії").

Щодо застосування строку позовної давності в контексті ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод у справі "Gradescolo S.R.L. проти Молдови" Суд зазначив, що дотримання строку звернення є однією з умов реалізації права на позов і тісно пов`язано з реалізацією права на справедливий суд. Наявність такої умови запобігає зловживанням і погрозам звернення до суду. Її відсутність призводила б до постійного збереження стану невизначеності у правовідносинах.

Тобто практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав.

Для вирішення питання про застосування строку звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів особи необхідно встановити початок його перебігу.

З позову вбачається, що ОСОБА_1 заявлено позовну вимогу про зобов`язання відповідача зарахувати йому до пільгового та загального стажу зазначені ним періоди роботи, навчання та служби в армії, а також вирішити питання про призначення позивачу пенсії з урахуванням зазначених періодів з дати звернення із заявою про призначення пенсії.

Визначальним в даній позовній вимозі є те, що не враховані періоди стажу позивач просить зарахувати з дати звернення ОСОБА_1 із заявою про призначення пенсії.

Датою такого звернення ОСОБА_1 з заявою про призначення пенсії є 20.11.2017 року.

Тобто, не зважаючи на те, що в позовних вимогах відсутня вимога про визнання протиправним та скасування рішення відповідача за заявою від 20.11.2017 року, предметом позову є саме відмова органу Пенсійного фонду України зарахувати наведені позивачем періоди стажу, яка була оформлена рішенням від 20.11.2017 року.

Так, зі слів позивача, про відмову органу пенсійного фонду зарахувати зазначені періоди стажу йому стало відомо під час розгляду справи №540/2471/18 (під час ознайомлення з матеріалами справи за заявою від 11.02.2019 року) та з отриманого листа Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області від 25.02.2019 року. Проте, суд вважає, що зазначене дійсності не відповідає в силу наступного.

В рішенні Херсонського окружного адміністративного суду від 21.01.2019 року у справі №540/2471/18 судом зазначено: "позивач в позовній заяві зазначив про те, що про рішення відповідача №2 від 22.03.2018 р. він дізнався, отримавши лист ГУ ПФУ в Херсонській області від 08.06.2018 р. №377/Б-99-10. Відповідач у відзиві не спростував даний факт, у зв`язку із чим суд вважає, що позивачем не порушений 6-ти місячний строк звернення до суду із позовом."

Тобто про відмову в призначенні пенсії за заявою від 20.11.2017 року та про підстави такої відмови ОСОБА_1 стало відомо щонайменше з 08.06.2018 року.

Окрім зазначеного, з листа від 08.06.2018 р. №377/Б-99-10 вбачається, що Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області вважає безспірним період роботи позивача трактористом з 01.01.1985 по 31.12.1989, з 01.10.1991 року по 20.03.2000 та 301 вихододень у 1984 році в колгоспі, КПСП імені Леніна.

З наведеного змісту листа абсолютно закономірним та очевидним як для суду так і для позивача має бути висновок, що інші періоди заявлені ОСОБА_1 до зарахування на підставі поданих 20.11.2017 року документів та заяви про призначення пенсії відповідачем не зараховані.

Отже твердження позивача, що про наявність порушеного права - відмови ГУ ПФУ зарахувати до пільгового та загального стажу зазначені ним в даній позовній заяві періоди роботи, навчання та служби в армії йому стало відомо під час розгляду справи №540/2471/18 та з отриманого листа Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області від 25.02.2019 року дійсності не відповідають.

З цього слідує, що про порушення прав позивачу було відомо, щонайменше з 08.06.2018 року, а з позовом він звернувся до суду 01.07.2019 р., тобто з пропуском встановленого ст.122 КАС України шестимісячного строку.

Щодо отримання листа Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області від 20.03.2019 року, як обставини з настанням якої слід обраховувати початок перебігу шестимісячного строку звернення до суду, суд зазначає наступне.

Так, по-перше, в заяві позивача від 25.02.2019 року, відповідь на яку надана зазначеним листом, ОСОБА_1 не просив вчинити відповідача будь-які дії щодо зарахування зазначених ним періодів до стажу, а лише просить повідомити чому цей стаж не був зарахований відповідачем при винесенні рішення, оскарженого в адміністративній справі №540/2471/18, тобто рішення від 20.11.2017 року.

По-друге, в заяві ОСОБА_1 просить повідомити підстави не зарахування до пільгового стажу тільки періоду його роботи трактористом з червня по жовтень 1980 року та періоду під час проходження строкової військової служби, тоді як в даній позовній заяві позивач просить зарахувати до стажу, окрім зазначених періодів, ще період навчання в училищі з 01.09.1977 року по 09.08.1980 рік, період роботи охоронцем з 01.07.2001 року по 17.12.2003 рік, період догляду за особою, яка досягла 80 років з жовтня 2017 року по липень 2018 року та з 17 січня 2003 року по 21 жовтня 2003 року.

По-третє, ОСОБА_1 в дослідженій позовній заяві просить зарахувати зазначені ним періоди та призначити пенсію з 20.11.2017 року, а не з дати його звернення до відповідача з заявою від 25.02.2019 року, що унеможливлює використання відповіді на вказану заяву позивача як обставини, з якої слід починати обрахунок строку звернення ОСОБА_1 до суду з оскарженням відмови ГУ ПФУ від 20.11.2017 року.

Додатково до викладеного, суд зазначає, що перебіг строку звернення до суду розпочинається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, а не з дня, коли вона дізналася про підстави з яких були порушені її права.

Таким чином, як встановлено судом при розгляді справи №540/2471/18 (рішення від 21.01.2019 року), позивачу стало відомо про існування рішення відповідача №2 від 22.03.2018 р., щонайменше 08.06.2018 року, з отриманого листа ГУ ПФУ в Херсонській області від 08.06.2018 р. №377/Б-99-10. Отже, й про порушення власних прав відмовою в зарахуванні до загального та пільгового стажу періодів, заявлених ОСОБА_1 в даній позовній заяві позивачу стало відомо щонайменше з 08.06.2018 року.

Таким чином, щонайменше з цієї дати строк звернення позивача до суду з вимогою про зобов`язання відповідача зарахувати йому до пільгового та загального стажу зазначені ним періоди роботи, навчання та служби в армії, а також вирішити питання про призначення позивачу пенсії з урахуванням зазначених періодів з дати звернення із заявою про призначення пенсії (20.11.2017 року) починає свій перебіг.

Натомість ОСОБА_1 звернувся до суду 01.07.2019 року, тобто з порушенням строку звернення.

При цьому, суд зазначає, що поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

Позивачем не вказано жодної обставини, яка об`єктивно унеможливила б його звернення до суду за захистом своїх прав протягом строку у шість місяців, додаткове листування з відповідачем, що, в силу зазначених вище обставин, не мало на меті поновлення порушених прав, а лише уточнювало підстави за яких право було порушеним не може бути визнано поважною обставиною для поновлення строку звернення до суду, адже вказане не є непереборною обставиною, яка перешкоджала позивачу своєчасно звернутись до суду.

Відтак, вказана причина не може бути визнана судом поважною, оскільки не носить ознак об`єктивності та непереборності.

Таким чином, суд не встановив переконливих фактичних обставин, які б свідчили про дійсні істотні перешкоди чи труднощі для своєчасного звернення позивача до суду за захистом своїх прав.

Тому, з наведених вище обґрунтувань, суд визнає неповажними підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду викладені позивачем в заяві від 17.07.2019 року та застосовує наслідки, передбачені ч. 2 ст. 123 КАС України у вигляді повернення позовної заяви позивачу.

При цьому, суд повторно звертає увагу ОСОБА_1 , що пропуск позивачем строку звернення до суду з цим позовом не означає відсутність у ОСОБА_1 права на оскарження правової позиції відповідача щодо не зарахування до пільгового та загального стажу періодів зазначених ним в даному позові, пропущеним є лише строк на оскарження цієї відмови ГУ ПФУ при розгляді заяви позивача від 20.11.2017 року.

Відповідно до п. 9 ч. 4 ст. 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві - у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу .

Керуючись ч. 4 ст. 169, 243, 248 КАС України суд -

ухвалив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії разом з доданими документами повернути позивачу.

Роз`яснити позивачеві, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Копію ухвали надіслати позивачу.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду в 15-денний строк з дня її проголошення, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомукаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Якщо ухвалу було постановлено поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, строк на апеляційне оскарження обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення (підписання) суддею.

Суддя Ковбій О.В.