Справа № 136/1240/14-а
Суддя: Демитор Наталія Володимирівна
Дата ухвалення: 2019-07-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

м. Вінниця

29 липня 2019 р. Справа № 136/1240/14-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Демитор Наталії Володимирівни, розглянувши у письмовому провадженні заяву про відвід в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Іллінецької міської ради Вінницької області, ОСОБА_3 про визнання незаконним та скасування рішення Іллінецької міської ради, скасування державного акту на право власності на земельну ділянку та зобов`язання відповідача передати у приватну власність земельну ділянку,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Вінницького окружного адміністративного суду знаходиться адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Іллінецької міської ради Вінницької області, ОСОБА_3 про визнання незаконним та скасування рішення Іллінецької міської ради, скасування державного акту на право власності на земельну ділянку та зобов`язання відповідача передати у приватну власність земельну ділянку.

25.07.2019 року позивачем ОСОБА_1 заявлено усне клопотання про відвід головуючого судді Воробйової Інни Анатоліївни з підстав, які викликають сумнів у її неупередженості та об`єктивності. На обґрунтування клопотання вказала, що не довіряє судді Воробйовій І.А., оскільки останньою розглядалась справа за позовом ОСОБА_1 до Іллінецької міської ради в 2012 чи в 2013 році, рішення у якій в подальшому оскаржено у касаційному порядку. На думку позивача, дана обставина вказує на упередженість і не об`єктивність судді у даній справі.

Відповідно до ухвали суду від 25.07.2019 року провадження у даній справі зупинено, а справу передано для вирішення питання про відвід в порядку ст. 31 КАС України.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями для розгляду заяви про відвід судді визначено суддю Демитор Н.В.

Згідно із ч. 8 ст. 40 КАС України розгляд даного питання здійснюється в порядку письмового провадження.

Оцінивши доводи заяви про відвід судді у справі, суд дійшов до наступного висновку.

Пунктом 4 ч. 1 ст. 36 КАС України передбачено, що суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді.

При цьому, ч. 4 ст. 36 КАС України передбачено, що незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно, думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Схожа позиція висловлена й Радою суддів України у рішенні від 07.09.2017 №46, в пункті 2 якого зазначено, що наявність судового рішення, яке ухвалене судом в іншій справі у подібних правовідносинах, або за участю тих самих сторін, або з процесуальних, чи інших питань у тій самій справі не породжує у діяльності судді конфлікту інтересів.

Аналізуючи підстави заявленої заяви про відвід, суд зазначає, що незгода позивача із процесуальними рішеннями суду та діями судді в справі, є формою реалізації процесуальних та позапроцесуальних прав позивачів. Відтак, сумнів у неупередженості судді у зв`язку із вчиненням процесуальних дій та прийняття рішень у справі, не є чинником, що може свідчити про упередженість та необ`єктивності суду.

Крім того, при вирішенні питання про відвід судді, суд враховує практику Європейського суду з прав людини.

Так, виходячи із загальних засад здійснення судочинства, визначених положеннями ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка ратифікована Законом України "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 Конвенції" від 17.07.1997 року, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків або при висуненні проти неї будь-якого кримінального обвинувачення має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Відповідно до п. п. 103, 104, 105 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Олександр Волков проти України" від 09.01.2013 року, "для того, щоб встановити, чи може суд вважатися "незалежним" у розумінні п. 1 ст. 6 Конвенції, слід звернути увагу на спосіб призначення його членів і строк їхніх повноважень, існування гарантій проти тиску ззовні та на питання, чи створює орган видимість незалежного. Як правило, безсторонність означає відсутність упередженості та необ`єктивності. Згідно з усталеною практикою Суду існування безсторонності для цілей п. 1 ст. 6 Конвенції повинно встановлюватися згідно з: (1) суб`єктивним критерієм, врахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та (2) об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності.

Проте між суб`єктивною та об`єктивною безсторонністю не існує беззаперечного розмежування, оскільки поведінка судді не тільки може викликати об`єктивні побоювання щодо його безсторонності з точки зору стороннього спостерігача (об`єктивний критерій), а й може бути пов`язана з питанням його або її особистих переконань (суб`єктивний критерій). Отже, у деяких випадках, коли докази для спростування презумпції суб`єктивної безсторонності судді отримати складно, додаткову гарантію надасть вимога об`єктивної безсторонності".

Водночас, особиста безсторонність судді презюмується, поки не надано доказів протилежного, про що зазначено у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Веттштайн проти Швейцарії".

Суд наголошує, що при вирішенні того, чи є у цій конкретній справі обґрунтовані причини побоюватися, що суддя може бути небезстороннім, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (п. 44 рішення у справі "Ветштайн проти Швейцарії" та п. 58 рішення у справі "Ферантелі та Сантанжело проти Італії" від 07.08.1996 року).

Наведені ж позивачем ОСОБА_1 мотиви для відводу, які полягають у тому що, суддя Воробйова І.А. розглядала в 2012 чи в 2013 році справу за позовом ОСОБА_1 до Іллінецької міської ради, рішення у якій в подальшому оскаржено в касаційному порядку, на думку суду, є непогодження позивача з процесуальними рішеннями головуючого судді при розгляді іншої справи.

Наведені позивачем доводи стосовно висловленої суддею Воробйовою І.А. правової позиції при розгляді нею іншої справи, на яку посилається ОСОБА_1 , якою вирішувались процедурні питання, не визнаються у розумінні норм законодавства підставами для відводу.

Така ж позиція висловлена в ухвалі Верховного суду Касаційного адміністративного суду від 03.07.2019 року у справі № 826/14033/17.

Крім того, доводи ОСОБА_1 щодо розгляду суддею Воробйовою І.А. в 2012-2013 роках справи за позовом ОСОБА_1 до Іллінецької міської ради, не знайшли свого підтвердження, оскільки згідно дослідження інформації бази «Діловодство спеціалізованого суду» не встановлено, що суддею Воробйовою І.А. здійснювався розгляд будь-яких справ за позовом ОСОБА_1 , окрім як данної.

Як зазначалося, відповідно до положень п. 4 ч. 1 ст. 36 КАС України суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді.

Тому, для відведення судді заявнику необхідно обґрунтувати наявність обставин, які об`єктивно можуть вказувати на можливу упередженість. Обставини, які були покладені в основу заяви про відвід, повинні бути доведеними. Водночас, відвід повинен бути вмотивований, з наведенням відповідних аргументів, доказів, які підтверджують наявність підстав для відводу.

Із урахуванням практики Європейського суду з прав людини, не є підставами для відводу судді заяви, які містять лише припущення про існування упередженості, не підтверджені належними та допустимими доказами.

Тому, враховуючи, що заява про відвід ґрунтується лише на суб`єктивних сумнівах позивача у неупередженості суду, переконливих підстав для таких сумнівів позивачем не наведено, суд доходить висновку, що у її задоволенні слід відмовити.

На підставі вищезазначеного, керуючись ст.ст. 36-40, 248, 256, 294 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви про відвід судді Воробйової І.А. відмовити.

Ухвала набирає законної сили в порядку визначеному ст. 256 КАС України

Ухвала в повному обсязі складена 29.07.2019 р.

Суддя Демитор Наталія Володимирівна