Справа № 240/5092/18
Суддя: Моніч Б.С.
Дата ухвалення: 2019-07-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/5092/18

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Панкеєва Вікторія Анатоліївна

Суддя-доповідач - Моніч Б.С.

18 липня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Моніча Б.С.

суддів: Капустинського М.М. Охрімчук І.Г. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Довганюк В.В.,

сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 13 березня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області про визнання протиправною відмови, зобов`язання задовольнити заяву та надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою,

В С Т А Н О В И В :

І. ІСТОРІЯ СПРАВИ, КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ

В жовтні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області, в якому просив:

- визнати протиправною відмову відповідача у задоволенні його заяви про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо приватизації земель Колективного сільськогосподарського підприємства "Україна - Черняхів-1", які знаходяться на території Черняхівської селищної та Великогорбашівської сільської ради Черняхівського району, оформлену листом від 17.08.2018 №Р-7584/0-4540/0/22-18;

-зобов`язати відповідача задовольнити заяву та надати дозвіл на розроблення проекту приватизації земель Колективного сільськогосподарського підприємства "Україна - Черняхів-1", яке є правонаступником ДП "Україна", які знаходяться на території Черняхівської селищної та Великогорбашівської сільської ради Черняхівського району.

В обґрунтування позову зазначено, що відмова вмотивована тим, що державний акт на право постійного користування землею виданий учбово-дослідному господарству "Україна" для цільового призначення, не містить інформації про внесення змін щодо назви підприємства, в державному акті відсутні відомості щодо категорії земель. Позивач вважає таку відмову незаконною та такою, що порушує його права.

ІІ. ЗМІСТ РІШЕНННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 13 березня 2019 року позов задоволено частково.

Визнано протиправною відмову Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області у задоволенні заяви ОСОБА_1 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо приватизації земель колективного сільськогосподарського підприємства "Україна-Черняхів-1", які знаходяться на території Черняхівської селищної ради Черняхівського району Житомирській області та Великогорбашівської сільської ради Черняхівського району Житомирській області, оформлену листом від 17.08.2018 №Р-7584/0-4540/0/22-18.

Зобов`язано Головне управління Держгеокадастру у Житомирській області повторно розглянути клопотання ОСОБА_1 від 26.06.2018 про надання дозволу на виготовлення проекту приватизації земель колективного сільськогосподарського підприємства "Україна - Черняхів-1".

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено за безпідставністю.

ІІІ. ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Судом встановлено, що 26.06.2018 ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області з клопотанням про надання дозволу на розроблення проекту приватизації земель колективного сільськогосподарського підприємства "Україна- Черняхів-1", які знаходяться на території Великогорбашівської сільської ради Черняхівського району площею 1619,6 га. До клопотання було долучено: копію паспорта громадянина України, копію ідентифікаційного номера, копію трудової книжки, копію Державного акта на право постійного користування землею Серії НОМЕР_1 (а.с.12).

Листом від 17.08.2018 Р-7584/0-4540/0/22-18 Головне управління Держгеокадастру у Житомирській області розглянуло клопотання позивача щодо надання дозволу на розроблення проекту приватизації КСП "Україна-Черняхів-1" та зазначило, що копія Державного акту на право постійного користування землею Серії НОМЕР_1 , виданого учбово-дослідному господарству "Україна" для цільового призначення, не містить інформації про внесення змін щодо назви підприємства в разі, якщо КСП "Україна-Черняхів-1" є правонаступником учбово-дослідного господарства "Україна". Крім того, у вказаному акті відсутні відомості щодо категорії земель (а.с.15).

Не погоджуючись із відмовою відповідача, позивач звернувся до суду з даним позовом.

IV. ОЦІНКА СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки позивачем подано до відповідача клопотання щодо надання дозволу на виготовлення проекту приватизації земельної ділянки, відповідно і рішення про надання такого дозволу або про відмову в його наданні повинно оформлятися розпорядчим індивідуальним правовим актом у формі наказу Головного управління Держгеокадастру в Житомирській області. у даній справі, має місце протиправна бездіяльність відповідача, яка полягає у неприйнятті відповідачем рішення у встановленій законодавством формі.

V. ДОВОДИ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Не погоджуючись з ухваленим у справі судовим рішенням, посилаючись на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин справи та порушення норм матеріального, процесуального права, Головне управління Держгеокадастру у Житомирській області подало апеляційну скаргу, в якій, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги Головне управління Держгеокадастру у Житомирській області зазначило, що жодним чином не порушувало та не могло порушити права позивача, так як не являється розпорядником даної категорії земель, тому правомірно відмовило позивачу у задоволенні клопотання про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Зазначає, що всупереч ч.6,7 ст.118 Земельного кодексу України позивачем не було додано до заяви графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки та не було зазначено цільове призначення земельної ділянки. Крім того, у державних актах на право постійного користування земельними ділянками серії НОМЕР_1 та НОМЕР_4 не зазначено цільове призначення та відсутні відомості щодо категорії земель.

Також вказує, що з урахуванням ч.5 ст.116 Земельного кодексу України, земельні ділянки, зазначені в державних актах НОМЕР_1 та НОМЕР_4, можуть бути передані у власність тільки після припинення права користування ними.

Головне управління Держгеокадастру у Житомирській області є розпорядником земель лише державної форми власності за цільовим призначенням: особисте селянське господарство, садівництво, фермерство.

Правом подати до суду відзив на апеляційну скаргу позивач не скористався.

VI. ОЦІНКА АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Апеляційний суд, перевіривши доводи апеляційної скарги, виходячи з меж апеляційного перегляду, визначених ст. 308 КАС України, а також надаючи оцінку правильності застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права у спірних правовідносинах, виходить з наступного.

Згідно з ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як передбачено ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до вимог ч.1 ст.5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Статтею 13 Конституції України визначено, що земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Кожний громадянин має право користуватися природними об`єктами права власності народу відповідно до закону.

Згідно з п."а" ч.3 ст.22 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства.

Відповідно до ч.1 ст.25 ЗК України при приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій земельні ділянки передаються працівникам цих підприємств, установ та організацій, працівникам державних та комунальних закладів освіти, культури, охорони здоров`я, розташованих на території відповідної ради, а також пенсіонерам з їх числа з визначенням кожному з них земельної частки (паю).

Згідно з абзацом першим ч.1 та ч.2 ст.116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Згідно зі п.п. "в" ч. 3 ст. 116 ЗК України безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами врегульовано статтею 118 Земельного кодексу України.

Згідно з ч.3 ст.118 ЗК України громадяни - працівники державних та комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, а також пенсіонери з їх числа, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельних ділянок, які перебувають у постійному користуванні цих підприємств, установ та організацій, звертаються з клопотанням про приватизацію цих земель до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

Відповідно до ч.4 ст.118 ЗК України відповідний орган місцевого самоврядування або орган виконавчої влади в місячний термін розглядає клопотання і надає дозвіл підприємствам, установам та організаціям на розробку проекту приватизації земель.

Згідно з ч.6 ст.118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Згідно з ч.7 ст.118 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Таким чином, Земельним кодексом України визначено вичерпний перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, зокрема: невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

При цьому, чинним законодавством не передбачено право суб`єкта владних повноважень відступати від положень статті 118 ЗК України.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 27 лютого 2018 року в справі № 545/808/17.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо безпідставності відмови відповідача у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою з підстав відсутності доказів зміни назви підприємства.

Як вбачається з матеріалів справи, державним актом на право постійного користування землею НОМЕР_4 учбово-дослідному господарству "Україна" надано 3294,0 га землі за рішенням виконкому Черняхівської селищної ради народних депутатів від 25.05.1994 № 5 (а.с.20-23).

Державним актом на право постійного користування землею НОМЕР_1 учбово-дослідному господарству "Україна" надано 1619,6 га землі відповідно до рішення виконкому Великогорбашівської сільської ради народних депутатів від 22.07.1994 № 1 (а.с.24-27).

Наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 12.11.2014 №449 Державне підприємство "Навчально-дослідне господарство "Україна" Державного агроекологічного університету перейменовано у державне підприємство "Дослідне господарство "Україна". Водночас зазначено, що державне підприємство "Дослідне господарство "Україна" є правонаступником майнових прав та обов`язків державного підприємства "Навчально-дослідне господарство "Україна" (а.с.28-29).

Наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 25.03.2015 Державне підприємство "Навчально-дослідне господарство "Україна" перейменовано у державне підприємство "Україна", що також є правонаступником всіх прав і обов`язків попередника (а.с.30-31).

20.02.2018 відбулось припинення юридичної особи державного підприємства "Україна" та реєстрація правонаступника колективного сільськогосподарського підприємства "Україна - Черняхів-1", яке є правонаступником ДП "Україна".

На підтвердження вказаних обставин позивачем до матеріалів справи надано витяги з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с.16-19).

Право постійного користування земельними ділянками для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Черняхівської селищної та Великогорбашівської сільської ради Черняхівського району підтверджується наявними в матеріалах справи копіями державних актів про право постійного користування землею серія НОМЕР_1 та НОМЕР_4 .

Таким чином, колективне сільськогосподарське підприємство "Україна-Черняхів-1" є правонаступником учбово-дослідного господарства "Україна", і має право на постійне користування земельними ділянками згідно актів на землю серія НОМЕР_1 та НОМЕР_4 .

Згідно інформаційної довідки щодо земельних ділянок на території Черняхівської селищної та Великогорбашівської сільської ради Черняхівського району, земельні ділянки перебувають у постійному користуванні ДП Україна, землі сільськогосподарського призначення державної власності. Відсутня наявність особливо цінних земель (а.с.35-38).

Відтак суд першої інстанції вірно зазначив, що відсутність відомостей щодо категорії земель у акті на право постійного користування землею не може бути законно обґрунтованою підставою для відмови у наданні дозволу на розробку проекту приватизації.

Щодо правомірності винесення оскаржуваного листа, суд апеляційної інстанції враховує наступне.

Зі змісту листа від 17.08.2018 Р-7584/0-4540/0/22-18 слідує, що відповідач фактично відмовив позивачу у наданні дозволу на розроблення проекту приватизації земель колективного сільськогосподарського підприємства "Україна- Черняхів-1", які знаходяться на території Великогорбашівської сільської ради Черняхівського району площею 1619,6 га., посилаючись на відсутність доказів зміни назви підприємства та відсутність у акті відомостей щодо категорії земель. При цьому, посилання на підстави такої відмови, визначені ст. 118 ЗК України, у даному листі відсутні.

Частиною 7 ст. 118 ЗК України наведено два альтернативні варіанти правомірної поведінки органу, у разі звернення до нього особи з відповідним клопотанням: а) надати дозвіл; б) надати мотивовану відмову у наданні дозволу.

Перелік документів, які повинен подати заявник, визначений законом. Вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені законом, забороняється. Підстави відмови у наданні дозволу є вичерпними. Відтак, будь-які дії, спрямовані на отримання від особи, яка звернулася за дозволом, додаткових матеріалів, в тому числі їх уточнення, прямо суперечать закону та є протиправними.

Такі дії (у разі їх вчинення) є проміжними відповідями на звернення, не містять чіткого та однозначного рішення про відмову, а отже не можуть вважатися "відмовою у наданні дозволу" у розумінні ч. 7 ст. 118 ЗК України.

Дозвіл або відмова у його наданні є змістом відповідного індивідуального правового акту. Водночас, у частині 7 статті 118 ЗК України не визначено, в якій саме правовій формі вирішується це питання. Зокрема, чи необхідно приймати відповідне рішення органу з цього питання чи достатньо відповіді у формі листа.

У частині 9 статті 118 ЗК України зазначено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та її надання.

У статті 118 ЗК України не визначено прямого обов`язку уповноважених органів реалізувати ці повноваження у формі рішення, листа, тощо. Проте, зазначене питання має важливе значення для обрання ефективного способу захисту прав особи в суді.

Конституційний Суд України в своєму рішенні від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003 зазначив, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. Загальною декларацією прав людини 1948 року передбачено, що кожна людина має право на ефективне поновлення в правах компетентними національними судами у випадках порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом (стаття 8). Право на ефективний засіб захисту закріплено також у Міжнародному пакті про громадянські та політичні права (стаття 2) і в Конвенції про захист прав людини та основних свобод (стаття 13).

Правовий статус Головного управління Держгеокадастру в області визначено відповідним Положенням, яке затверджене Наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 29.09.2016 № 333 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 25.10.2016 за № 1391/29521).

У пункті 8 цього Положення передбачено, що Головне управління у межах своїх повноважень видає накази організаційно-розпорядчого характеру.

Відповідно до Порядку подання нормативно-правових актів на державну реєстрацію до Міністерства юстиції України та проведення їх державної реєстрації, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 12.04.2005 № 34/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України 15.05.2013 № 883/5), зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 12.04.2005 за № 381/10661, наказ, розпорядження, постанова, рішення (далі - розпорядчий документ) - акт організаційно-розпорядчого характеру чи нормативно-правового змісту, що видається суб`єктом нормотворення у процесі здійснення ним виконавчо-розпорядчої діяльності з метою виконання покладених на нього завдань та здійснення функцій відповідно до наданої компетенції з основної діяльності, адміністративно-господарських або кадрових питань, прийнятий (виданий) на основі Конституції та інших актів законодавства України, міжнародних договорів України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, та спрямований на їх реалізацію, спрямування регулювання суспільних відносин у сферах державного управління, віднесених до його відання.

Згідно з пунктом 84 Типової інструкції з діловодства в територіальних органах Держгеокадастру, затвердженої Наказом Держгеокадастру від 15 жовтня 2015 року № 600, накази видаються як рішення організаційно-розпорядчого характеру. За змістом управлінської дії накази видаються з основних питань діяльності територіального органу Держгеокадастру, адміністративно-господарських, кадрових питань.

Відповідно до положень вказаних нормативно-правових актів визначено, що за результатами розгляду будь-яких основних питань діяльності територіального органу Держгеокадастру, останнім має видаватися відповідний наказ. При цьому листи складаються у разі надання відповіді на звернення громадян.

В межах даного адміністративного спору позивач звернувся до відповідача не із зверненням, а із відповідною заявою, за наслідками розгляду якого суб`єкт владних повноважень мав би прийняти відповідне управлінське рішення, в той час, як останній протиправно направив позивачу відповідь у формі листа. Колегія суддів зазначає, що відсутність належним чином оформленого рішення Головного управління Держгеокадастру у житомирській області про надання дозволу на виготовлення проекту приватизації земельної ділянки чи відмову у його наданні у формі наказу, не зважаючи на надсилання заявнику листів про розгляд клопотання, свідчить про те, що уповноважений орган не прийняв жодного рішення з числа тих, які він повинен був ухвалити за законом. Отже, має місце протиправна бездіяльність.

Відтак, Лист відповідача від 17.08.2018 №Р-7584/0-4540/0/22-18 у відповідь на клопотання позивача про надання дозволу на виготовлення проекту приватизації земельної ділянки за змістом та формою не може вважатись "відмовою" у розумінні частини 7 статті 18 ЗК України.

Отже, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що відповідач має повторно розглянути заяву позивача про надання дозволу на виготовлення проекту приватизації земельної ділянки та результатами її розгляду прийняти мотивоване рішення.

VII. ВИСНОВКИ СУДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЇ

Відповідно до вимог ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає вимогам ст.242 Кодексу адміністративного судочинства України, підстав для задоволення вимог апеляційної скарги відповідача колегією суддів не встановлено.

Згідно з ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права та підстав для його скасування не вбачається, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 13 березня 2019 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 26 липня 2019 року.

Головуючий Моніч Б.С.

Судді Капустинський М.М. Охрімчук І.Г.