Справа № 0440/5197/18
Суддя: Врона Олена Віталіївна
Дата ухвалення: 2019-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УХВАЛА
21 травня 2019 року Справа № 0440/5197/18
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Врони О. В.,
секретаря судового засідання Максименко Е.М.,
представника позивача Павелко С.М.,
представника відповідача Поліщук С.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпрі за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ "Дельта Банк" Кадирова В.В. до Державного реєстратора прав на нерухоме майно Поліщук Світлани Володимирівни , Виконавчого комітету Криворізької міської ради, третя особа яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача - ОСОБА_2 , про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-
Публічне акціонерне товариство "Дельта Банк" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ "Дельта Банк" Кадирова В.В. звернулося до суду з позовом до Державного реєстратора прав на нерухомого майна Поліщук Світлани Володимирівни , Виконавчого комітету Криворізької міської ради про:
- визнання протиправним та скасування рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень від 30.05.2018 року № 41353546, яке було прийняте державним реєстратором прав на нерухоме майно Поліщук Світланою Володимирівною Виконавчого комітету Криворізької міської ради Дніпропетровської області;
- зобов`язання Виконавчого комітету Криворізької міської ради провести державну реєстрацію прав та їх обтяжень щодо права власності на нежитлову будівлю-склад А-1,А`-1, А``-1, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 441,6 кв.м. за АТ «Дельта Банк», внести відповідний запис до Державного реєстру прав та надати Витяг із Державного реєстру.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16.08.2018 у справі № 0440/5197/18 позовну заяву залишено без руху, надано позивачу строк, протягом десяти днів з дня вручення цієї ухвали для усунення недоліків.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27.08.2018 року відкрито провадження у адміністративній справі та призначено її до розгляду у порядку підготовчого провадження.
Ухвалами суду від 06.12.2018 року:

- залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_2 ;

- доручено виконання судового доручення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06.12.2018 року про зібрання доказів, Широківському районному суду Дніпропетровської області;

- зупинено провадження у справі до надходження відповіді на судове доручення.

В обґрунтування позову зазначено, що рішенням Широківського районного суду Дніпропетровської області від 19.04.2017 року у справі №197/1113/15-ц було визнано за АТ «Дельта Банк» право власності на житлову будівлю-склад А-1, А'-1, А''-1, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 441,6 кв.м. Представник позивача 23.05.2018 року звернувся із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень щодо державної реєстрації вищенаведеного об`єкту нерухомості. До заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень було надано всі передбачені документи, проте державним реєстратором 30.05.2018 року було винесено рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень за №41353546. Позивач вважає, що дане рішення було винесено протиправно та підлягає скасуванню.

27.09.2018 року представником відповідача надано суду відзив на позовну заяву, в якому він просив відмовити в задоволенні позову, зазначаючи, що визнання та реєстрація права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, на підставі рішення суду чинним законодавством не передбачено. У результаті пошуку у Єдиному реєстрі боржників виявлено запис щодо ОСОБА_2 . У Державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо заявника, який звернувся із заявою про державну реєстрацію прав, що матиме наслідком відчуження майна, внесено до Єдиного реєстру боржників. Державний реєстратор Поліщук С . В. не вчиняла жодних дій, що порушують права позивача, оскільки попереднє рішення державного реєстратора, було прийняте з тих же підстав, отримане позивачем та не оспорюється.

Представники сторін в судовому засіданні підтримали обрані правові позиції.

Дослідивши матеріали справи, врахувавши думку сторін, суд вважає, що дана справа підлягає закриттю з наступних підстав.

Судом встановлено, що 04.09.2004 року між ОСОБА_6 (продавець) та ОСОБА_2 (покупець) укладено договір купівлі-продажу будівлі складу А-1, А'-1, А''-1, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 441,6 кв.м., посвідчений Широківською державною нотаріальною конторою 04.09.2004 року.

Вказана інформація підтверджується листом Широківської державної нотаріальної контори від 14.05.2019 року за вих. №531/01-16.

19.04.2017 року Широківським районним судом Дніпропетровської області у справі №197/1113/15-ц винесено заочне рішення, яким задоволено позов Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" до ОСОБА_2 , третя особа - ОСОБА_7 , про звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме:

- в рахунок погашення заборгованості станом на 31.07.2015 року в сумі 279862,86 грн. (двісті сімдесят девять тисяч вісімсот шістдесят дві гривні вісімдесят шість копійок ) за кредитним договором № 0 від 22.02.2007 року звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме: нежитлову будівлю-склад А-1, А'-1, А ''-1, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , загальною площею 441,6 кв.м. та належить на праві приватної власності ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу ВВК № 326971 від 04.09.2004 року посвідченого Горбаченко О.В., державним нотаріусом Широківської державної нотаріальної контори та зареєстровано в реєстрі за № 1858 та згідно Витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно від 01.02.2007 року № 13420621 шляхом визнання права власності на нього за Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» ();

- визнано за Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» право власності на нежитлову будівлю-склад А-1, А'-1, А''-1, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , загальною площею 441,6 кв.м. та належить на праві приватної власності ОСОБА_2 на підставі Договору купівлі-продажу ВВК № 326971 від 04.09.2004 року посвідченого Горбаченко О.В., державним нотаріусом Широківської державної нотаріальної контори та зареєстровано в реєстрі за № 1858 та згідно Витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно від 01.02.2007 року № 13420621.

З заочного рішення Широківського районного суду Дніпропетровської області від 19.04.2017 року у справі №197/1113/15-ц відомі наступні обставини:

- між акціонерним комерційним інноваційним банком "УкрСиббанк" та ОСОБА_7 укладено кредитний договір № 0 від 22.02.2007 року, за умовами якого ОСОБА_7 отримала кредит у розмірі 144876,00 грн. на строк з 22.02.2007 року по 21.02.2018 року;

- з метою забезпечення виконання грошових зобов`язань за договором відповідач ОСОБА_2 за договором іпотеки № 0-З від 22.02.2007 року передав у іпотеку нерухоме майно, а саме: нежиле приміщення-склад А-1, А'-1, А ''-1, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , загальною площею 441,6 кв.м. та належить йому на праві приватної власності на підставі Договору купівлі-продажу ВВК № 326971 від 04.09.2004 року посвідченого державним нотаріусом Широківської державної нотаріальної контори та зареєстровано в реєстрі за № 1858. Згідно витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно, що зареєстроване КП «Криворізьке БТІ» від 23.09.2004 року в реєстровій книзі № 2-176, номер запису 3116 вищезазначена нежитлова будівля належить позивачу, загальна вартість якого становить 173313 грн.;

- на підставі рішення Загальних зборів акціонерів від 27.10.2009 року АКІБ "УкрСиббанк" змінило назву на ПАТ "УкрСиббанк", яке є правонаступником усіх прав та зобов`язань АКІБ "УкрСиббанк". В свою чергу 08.12.2011 року між ПАТ "УкрСиббанк" та АТ "Дельта Банк" було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах ПАТ "УкрСиббанк" відступає ПАТ "Дельта Банк" право вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого ПАТ "Дельта Банк" замінює ПАТ "УкрСиббанк" як кредитора у зазначених зобов`язаннях;

- в порядку, передбаченому кредитним договором, кредитні кошти не були повернуті, таким чином, ОСОБА_7 порушила умови названого кредитного договору, станом на 31.07.2015 року має заборгованість за кредитним договором № 0 від 22.02.2007 року, що складає на загальну суму у розмірі 279862,86 грн. (двісті сімдесят дев`ять тисяч вісімсот шістдесят дві гривні вісімдесят шість копійок ), яка складається з заборгованості за кредитом 124022,55 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом155840,31 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості.

На підставі вказаного рішення Широківського районного суду Дніпропетровської області від 19.04.2017 року у справі №197/1113/15-ц, представник Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" 23.05.2018 року звернувся із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень щодо державної реєстрації вищенаведеного об`єкту нерухомості.

Рішенням про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень, індексний номер 41353546 від 30.05.2018 року було відмовлено у державній реєстрації права власності, форма власності: приватна, на нежитлову будівлю-склад склад А-1, А'-1, А ''-1, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 за суб`єктом ПАТ «Дельта Банк».

При вирішення питання про закриття провадження у справі, судом застосовується законодавства України, положення Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (надалі - Конвенція) та практика Європейського Суду з прав людини.

Згідно з ч. 1 ст.2 КАС завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 19 КАС юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження. Вжитий у цій процесуальній нормі термін "суб`єкт владних повноважень" позначає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (пункт 7 частини першої статті 4 КАС).

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський Суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції) наголошує, що пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право на подання до суду скарги, пов`язаної з його або її правами та обов`язками (п. 36 рішення від 21.02.1975 року у справі "Голдер проти Сполученого Королівства").

Європейський суд з прав людини у рішенні від 12 жовтня 1978 року у справі "Zand v. Austria" вказав, що словосполучення "встановлений законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття "суд, встановлений законом" у частині першій статті 6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з <…> питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів <…>". З огляду на це не вважається "судом, встановленим законом" орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Разом з тим, як зазначає Європейський Суд з прав людини, право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (п. 33 рішення у справі "Перетяка та Шереметьєв проти України" від 21.12.2010 року, заява №45783/05). Поняття "суд, встановлений законом" у частині 1 статті 6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів". З огляду на це не вважається "судом, встановленим законом" орган, котрий, не маючи юрисдикції, вирішує спір, що підлягає розгляду судом іншої юрисдикції (п.п. 24-25 рішення у справі "Сокуренко і Стригун проти України" від 20.07.2006 року, заяви №29458/06 і №29465/04).

За правилами частини першої статті 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Якщо порушення своїх прав особа вбачає у наслідках, які спричинені рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень, які вона вважає неправомірними, і ці наслідки призвели до виникнення, зміни чи припинення цивільних правовідносин, мають майновий характер або пов`язаний з реалізацією її майнових або особистих немайнових інтересів, то визнання незаконними (протиправними) таких рішень є способом захисту цивільних прав та інтересів.

Аналогічні правові висновки щодо застосування норм права у подібних правовідносинах викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.04.2018 року у справі № 804/1001/16, від 25.04.2018 року у справі № 336/2177/17, постановах Верховного Суду від 02.07.2018 року у справі № 814/2533/14, від 18.07.2018 року у справі № 815/2082/17.

Таким чином, з фактичних обставин справи встановлено, що спірні правовідносини виникли між учасниками справи з питання права власності на нерухоме майно, приміщення-склад А-1, А'-1, А ''-1, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , загальною площею 441,6 кв.м., а отже, існує спір про право, що виключає можливість розгляду цієї справи за правилами адміністративного судочинства. Такий спір має вирішуватися судами за правилами Цивільного процесуального кодексу України.

Беручи до уваги те, що визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з`ясування всіх обставин у справі і обов`язок суб`єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій чи рішень, на відміну від визначального принципу цивільного судочинства, який полягає у змагальності сторін, суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися "судом, встановленим законом" у розумінні частини першої статті 6 Конвенції.

Аналогічна позиція зазначена Верховним Судом України у постановах від 14.06.2016р. у справі №21-41а16 та від 31.05.2016р. у справі №21-678а16.

Частиною 3 ст. 19 КАС України передбачено, що адміністративні суди не розглядають позовні вимоги, які є похідними від вимог у приватно-правовому спорі і заявлені разом з ними, якщо цей спір підлягає розгляду в порядку іншого, ніж адміністративне, судочинства і знаходиться на розгляді відповідного суду.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 238 КАС України суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Враховуючи характер спірних правовідносин, суд приходить до висновку, що даний спір не підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства і має бути розглянутий в порядку цивільного судочинства.

Крім того, позивачем, при подачі до адміністративного суду позовної заяви, сплачено судовий збір в розмірі 3524 грн., а саме: згідно платіжного доручення ПАТ «Дельта Банк» № 5290744 від 22 червня 2018 року.

Частиною 2 статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" № 3674-VI від 08.07.2011 року сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Керуючись статтями п. 2 ч. 2 ст. 183, 238, 241, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Закрити провадження в адміністративній справі № 0440/5197/18 за позовом Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ "Дельта Банк" Кадирова В.В. до Державного реєстратора прав на нерухоме майно Поліщук Світлани Володимирівни , Виконавчого комітету Криворізької міської ради, третя особа яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача - ОСОБА_2 , про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії.

Повернути Публічному акціонерному товариству "Дельта Банк" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ "Дельта Банк" Кадирова В.В. () судовий збір в розмірі 3524 грн. 00 коп., сплачений згідно платіжного доручення № 5290744 від 22 червня 2018 року за подачу позову до адміністративного суду.

Роз`яснити позивачу, що відповідно до частини 2 статті 239 Кодексу адміністративного судочинства України, повторне звернення з тією самою позовною заявою не допускається.

Ухвала суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи ухвала суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст ухвали складено 27 травня 2019 року.

Суддя О.В. Врона