Справа № 727/5044/19
Суддя: Чебан В. М.
Дата ухвалення: 2019-07-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 727/5044/19
Провадження № 2-а/727/178/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 липня 2019 року Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:

головуючого судді Чебан В.М.

при секретарі Меренчук Р.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління національної поліції в Хмельницькій області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення до відповідача Головного управління національної поліції в Хмельницькій області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, посилаючись на те, що 26 квітня 2019 року по приїзді у м.Дунаївці Хмельницької області у поштовій скриньці за місцем проживання сім`ї позивача ним було отримано конверт з поштовим штемпелем від 19.04.2019 року та штемпелем Дунаєвецького відділу поліції (без дати та вих. номеру), у якому містились:

супровідний лист з відділу поліції нібито від 21.03.2019 року;

квитанція про сплату штрафу із нечіткими реквізитами;

копія постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі. Серія ДП018 № 261390, з копією квитанції.

Зазначає, що відповідно до вказаної постанови (від імені поліцейського Капітанчука О.В.), датованої 18.03.2019 pоку, позивач, керуючи автомашиною «Мазда-5» д.н.з. НОМЕР_1 , на вул.Шевченка у м.Дунаївці, не виконав вимогу дорожнього знаку 3.2 (рух механічних ТЗ заборонено), чим порушив п.8.4 ПДР і скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП. Постановлено застосувати до позивача штраф у розмірі 255 грн.

Дану постанову позивач вважає протиправною та такою, що підлягає скасуванню, виходячи з наступного.

Вказує, що відповідно до п.2 постанови (місце розгляду справи) поліцейський розглянув справу на вул.Шевченка у м.Дунаївці. При цьому не зазначено, де саме; немає орієнтира (прив`язки) до конкретної адреси, так само як немає такої конкретизації і щодо самого місця порушення і місця знаходження заборонного знаку.

Позивач стверджує, що його зупинка і діалог з поліцейським тривали не більше двох хвилин у присутності пасажирки позивача - свідка ОСОБА_2 , поліцейський йому постанови не складав, не оголошував і тим більш не вручав. Відповідно, позивач від підпису у постанові не відмовлявся. Все, що відбулось за ці хвилини - надання позивачем поліцейському своїх даних та оспорення інкримінованого порушення з підстав того, що позивач віз працівницю Пенсійного фонду, на роботу, сама будівля Пенсійного фонду знаходиться в кількох десятках метрах від місця, де він був зупинений, - тоді як, згідно з розділом 33 ПДР, дія знаків 3.1-3.8, 3-11 не поширюється на транспортні засоби, що обслуговують громадян и належать громадянам, які проживають або працюють у цій зоні.

Додатковим підтвердженням того, що дана постанова не виносилась і не оголошувалась 18.03.2019 року, на думку позивача, є той факт, що вона не була позивачу ані вручена, ані надіслана протягом трьох днів і тим більш не була оголошеною негайно, як того вимагає ст.285 КУпАП.

Позивач стверджує, що всупереч ст.ст.251, 252, 254, 256, ч.ч.3, 4 ст.258 КУпАП постанова винесена за відсутності необхідних, достеменних і достатніх доказів самої події і складу адміністративного правопорушення, наявності вини вказаного в постанові правопорушника. Протокол про адмінправопорушення не складався, тоді як у даному випадку правопорушення не було зафіксованим за допомогою спеціального технічного засобу, працюючого в автоматичному режимі, а позивач заперечував наявність порушення з свого боку.

З огляду на зазначене вище, позивач вважає, що зміст постанови, що оскаржується, суперечить фактичним обставинам і не підтверджується доказово, а самому її складанню (невідомо де і коли) передувала низка порушень, - зокрема, статей 258, 268, 278, 279, 280, 283, 285 КУпАП.

На основі викладеного, позивач просить суд визнати дії відповідача протиправними та скасувати постанову поліцейського від 18.03.2019 року серії ДПО18 №261390 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

Позивач в судове засідання не з`явився, однак спрямував до суду заяву, згідно якої просить справу розглянути у відсутність позивача, не фіксувати судове засідання технічними засобами, вимоги позову підтримує в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, клопотань про відкладення розгляду справи та письмовий відзив на позов від них до суду не надходило.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що згідно копії постанови серії ДПО18 №261390 від 18 березня 2019 року, що була винесена поліцейським Дунаєвецького ВП ГУНП в Хмельницькій області області Капітанчуком Олегом Володимировичем, позивача ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП та накладено на останнього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 255 грн. Як зазначено в постанові, 18.03.2019 року о 09 год. 25 хв. в м.Дунаївці, вул.Шевченка, водій, керуючи автомобілем марки «Mazda 5» д.н.з. НОМЕР_1 , не виконав вимогу дорожнього знаку 3.2 (рух механічних ТЗ заборонено), чим порушив п.8.4 ПДР і скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП (а.с.10).

Згідно зі ст.9 КпАП України адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадській порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст.280 КпАП України, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Частиною 1 ст.268 КУпАП України, передбачено, що справа про адміністративне правопорушення розглядається у присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Частиною 1 статті 122 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Згідно п.8.4 Правил дорожнього руху України заборонні знаки запроваджують або скасовують певні обмеження в русі.

Знак 3.2 «Рух механічних транспортних засобів заборонено» відноситься до категорії заборонних знаків та забороняє рух усіх механічних транспортних засобів.

Разом з тим, доказів, які б однозначно свідчили про вину ОСОБА_1 в порушенні зазначених вимог Правил дорожнього руху України суду не надано.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

В той же час, відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

В позовній заяві позивач вказує, що він віз працівницю Пенсійного фонду ОСОБА_2 , на роботу, сама будівля Пенсійного фонду знаходиться в кількох десятках метрах від місця, де він був зупинений, - тоді як, згідно з розділом 33 ПДР, дія знаків 3.1-3.8, 3-11 не поширюється на транспортні засоби, що обслуговують громадян и належать громадянам, які проживають або працюють у цій зоні. При цьому, на підтвердження вказаного надає суду копію довідки ГУ ПФУ в Хмельницькій області від 02.05.2019 року №14341/07 (а.с.20), згідно якої ОСОБА_2 дійсно працює в ГУ ПФУ в Хмельницькій області в м.Дунаївці, вул.Шевченка, 67.

При цьому, в ході судового розгляду даної адміністративної справи відповідачем не було надано суду належних доказів на підтвердження факту здійснення позивачем на заборонний дорожній знак, а також в оскаржуваній постанові у справі про адміністративне правопорушення серія ДПО18 №261390 від 18 березня 2019 року вказано місце складання постанови - м.Дунаївці, вул.Шевченка, не зазначаючи як місце вчинення правопорушення, так і місце розташування вказаного заборонного знаку 3.2, що також не може бути належним підтвердженням того факту, що інспектором поліції було встановлено порушення позивачем вимог заборонного знаку.

При цьому, відповідачем на підтвердження правомірності винесення оскаржуваної постанови суду не було надано жодних доказів на підтвердження власної позиції. В тому числі, суду не було надано відеозапис з нагрудних бодікамер поліцейських, на яких міг би бути відображений факт вчинення ОСОБА_1 порушення вимог вказаного у постанові дорожнього знаку. Тобто, відповідачем, як посадовою особою суб`єкта владних повноважень рішення якого оскаржується, до суду не було надано жодних доказів на підтвердження вчинення позивачем інкримінованого йому адміністративного правопорушення.

З огляду на вищевикладене, доводи позивача відповідачем не спростовані та заслуговують на увагу.

Таким чином, суд вважає, що не доведеним є факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, за яке його притягнуто до адміністративної відповідальності та в діях позивача відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП.

З огляду на наведене, суд приходить до висновку, що відповідачем у встановленому порядку не доведено обґрунтованості прийняття оскаржуваної постанови з урахуванням усіх обставин, що мають значення для її прийняття, що є підставою для її скасування. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Згідно приписів ч.3 ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Докази, що спростовують висновки суду, станом на час розгляду справи відсутні.

Відповідно до п.3 ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Оскільки постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності підлягає скасуванню, суд вважає, що згідно приписів вищенаведеної норми, виникає необхідність закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, відносно ОСОБА_1 .

Що стосується вимог позивача про визнання протиправними дій поліцейського у зв`язку з притягненням позивача до адміністративної відповідальності протиправними, суд вважає їх необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, з огляду на наступне.

Пунктом 11 частини 1 статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Отже, здійснення контролю за дотриманням Правил дорожнього руху України його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мереж є компетенцією поліції (посадової особи поліції) та у разі виявлення вчинення особою адміністративного правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, орган (посадова особа) виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення.

За наведених обставин, суд вважає, що при складенні постанови серії ДПО18 №261390 від 18 березня 2019 року відповідач діяв у межах наданих йому повноважень та у спосіб визначений діючим законодавством. А тому, позовні вимоги про визнання дій протиправними - задоволенню не підлягають.

За наведених обставин, постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП підлягає скасуванню, а позов підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 77, 205, 241-246, 250, 255, 286 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління національної поліції в Хмельницькій області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - задовольнити частково.

Постанову серії ДПО18 №261390 від 18 березня 2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП - скасувати.

Закрити провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами які не були присутні при проголошенні рішення в той же строк з дня отримання копії рішення.

СУДДЯ: