Справа № 1740/2343/18
Суддя: Шавель Руслан Миронович
Дата ухвалення: 2019-07-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2019 рокуЛьвів№ 857/5919/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді Шавеля Р.М.,

суддів Улицького В.З. та Запотічного І.І.,

з участю секретаря судового засідання - Луців І.І.,

а також сторін (їх представників):

від позивача - ОСОБА_2;

від відповідача - Юхименко Т.В.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні у режимі відеоконференції в м.Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 12.03.2019р. в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Рівненській обл., третя особа без самостійних вимог на предмет спору Акціонерний комерційний інноваційний банк «УкрСиббанк», про визнання протиправною відмови у надання дозволу на розстрочення сплати податкових платежів, спонукання до вчинення певних дій (суддя суду І інстанції: Махаринець Д.Є., час та місце ухвалення рішення суду І інстанції: 12 год. 31 хв. 12.03.2019р., м.Рівне; дата складання повного тексту рішення суду І інстанції: 15.03.2019р.),-

В С Т А Н О В И В:

10.09.2018р. позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом, в якому просила визнати протиправною відмову відповідача Головного управління /ГУ/ ДФС в Рівненській обл. у наданні дозволу на розстрочення сплати податкових платежів за результатами річного декларування доходу, отриманого у вигляді додаткового блага за 2017 pік, яка міститься у листі № 2009/ФОП/17-00-50-02 від 31.07.2018р.; зобов`язати податковий орган надати дозвіл на розстрочення сплати податково зобов`язання, визначеного самостійно ОСОБА_1 до сплати у декларації за 2017 рік за наслідками прощення боргу (як додаткового блага) за кредитом на придбання єдиного житла заявника та членів його сім`ї, шляхом погашення таких податкових зобов`язань рівними частинами кожного календарного кварталу до 20 числа місяця, наступного за кожним календарним кварталом (до 20 квітня, до 20 липня, до 20 жовтня і до 20 грудня), починаючи з кварталу, що настає за тим кварталом, у якому до контролюючого органу подано заяву про розстрочку податкових зобов`язань від 04.07.2018р. (а.с.4-6).

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 12.03.2019р. у задоволенні заявленого позову відмовлено (а.с.110-115).

Не погодившись із винесеним судовим рішенням, його оскаржила позивач ОСОБА_1 , яка покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що у своїй сукупності призвело до невірного вирішення спору, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду та прийняти нову постанову, якою заявлений позов задовольнити (а.с.123-126).

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що судом першої інстанції невірно застосовані приписи ст.100, абз.2, 3 пп.«д» пп.164.2.17 п.164.2 ст.164 Податкового кодексу /ПК/ України, при цьому остання норма в аспекті розглядуваного спору має спеціальний характер. Приписами ст.164 ПК України передбачений особливий механізм отримання розстрочення за об`єктом оподаткування, які виникли внаслідок прощення кредитором платника податку основної суми боргу за кредитами, отриманими на придбання житла (іпотечний кредит); такий порядок не містить будь-яких покликань на ст.100 ПК України.

Така заява позивача про розстрочення сплати податків подана разом з декларацією до відповідного податкового органу, що повністю відповідає вимогам ПК України. Також заява позивача від 04.07.2018р. була розглянута відповідачем, про що свідчить оскаржувана відмова в її задоволенні.

Недоведеним слід вважати твердження суду про те, що позивачем неправильно визначено об`єкт оподаткування, оскільки відповідна перевірка декларації позивача та задекларованих податкових зобов`язань не проводилася.

Таким чином, послідовність дій фіскального органу при поданні платником податків податкової декларації про майновий стан і доходи визначена ПК України. У разі виявлення невідповідності поданої у декларації інформації, неправильного визначення об`єкта оподаткування, розміру податку на доходи фізичних осіб та військового збору, контролюючий орган був зобов`язаний за результатами проведеної камеральної чи документальної позапланової перевірки оформити її результати та прийняти відповідне податкове повідомлення-рішення.

Однак, відповідач не надав в обґрунтування власних тверджень про помилковість показників декларації позивача будь-яких доказів на підтвердження встановлених законодавством дій (акту перевірки чи податкових повідомлень-рішень).

Крім того, апелянт не погоджується із висновком суду про те, що за наслідками встановлення фактів недостовірності поданих у декларації даних, суперечності визначення об`єкта оподаткування вимогам ПК України, може мати місце відмова фіскального органу у розстроченні самостійного визначеного платником податку податкового зобов`язання.

Так, на виконання вимог пп.«д» п.164.2.17 ст.164 ПК України позивач для розстрочення суми податкового зобов`язання подав до контролюючого органу заяву у довільній формі, що містила фактичні дані про суму прощеного (анульованого) кредитором боргу (кредиту та/або відсотків), підтверджену відповідними документами кредитора, та коротке пояснення обставин, що призвели до виникнення необхідності здійснення розстрочення задекларованої суми податкового зобов`язання.

Будь-яких інших додаткових вимог та передумов для розстрочення такого податкового зобов`язання, нарахованого на суму боргу, прощеного (анульованого кредитором за його самостійним рішенням, норма ПК України, яка регулює цей порядок та процедуру, не містить.

Інший учасник справи не подав до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу в письмовій формі протягом строку, визначеного в ухвалі про відкриття апеляційного провадження, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, представника позивача на підтримання поданої скарги, заперечення представника відповідача, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, з наступних підстав.

Як встановлено під час судового розгляду справи, 11.04.2008р. між ОСОБА_1 та АКІБ «УкрСиббанк» укладений договір про надання споживчого кредиту № 0, відповідно до умов якого позивач отримала кредитні кошти в іноземній валюті в розмірі 56000 доларів США з цільовим призначенням для придбання житлової квартири (а.с.9-22).

У березні 2017 року ПАТ «УкрСиббанк» прийняло рішення про анулювання кредитної заборгованості позивача за кредитним договором № 0 від 11.04.2008р., а саме суми основного боргу в розмірі 45548 доларів США (еквівалентно 1223012 грн. 08 коп.), та суми процентів в розмірі 10877,91 доларів США. (еквівалентно 292083 грн. 41 коп.) та суми штрафних санкцій (пені), які підлягають стягненню на підставі судового рішення, 18455 грн. 41 коп.

22.03.2017р. банк надіслав позивачу повідомлення про анулювання боргу та необхідність сплати податку на доходи фізичних осіб з такого доходу, отриманого як додаткове благо (а.с.8).

04.07.2018р. позивач подала до фіскального органу податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2017 рік, де самостійно задекларувала отримані доходи у вигляді додаткового блага в розмірі 363265 грн. 16 коп., податкове зобов`язання по податку на доходи фізичних осіб в розмірі 65387 грн. 73 коп. і по військовому збору в розмірі 5448 грн. 98 коп. (а.с.35 і на звороті).

04.07.2018р. одночасно з поданою декларацією позивач подала до ГУ ДФС у Рівненській обл. заяву про розстрочку сплати податкового зобов`язання, визначеного у зв`язку із прощенням боргу за кредитом на придбання житла. У заяві позивач вказала, що у зв`язку із недостатнім доходом вона не в змозі сплатити всю суму податкового зобов`язання, а тому на підставі пп.«д» п.164.2.17 ст.164 ПК України просить надати дозвіл на розстрочення сплати податкового зобов`язання шляхом погашення податкового зобов`язання рівними частинами кожного календарного кварталу до 20 числа місяця, наступного за кожним календарним кварталом (до 20 квітня, до 20 липня, до 20 жовтня і до 20 грудня), починаючи з кварталу, що настає за тим кварталом, у якому до контролюючого органу подано цю заяву (а.с.36 і на звороті).

31.07.2018р. відповідачем ГУ ДФС у Рівненській обл. надано відповідь № 2009/ФОП/17-00-50-02, відповідно до якої позивачу відмовлено у розстроченні сплати податкових платежів з підстав, що у поданій позивачем декларації про майновий стан і доходи від 04.07.2018р. визначено суми отриманого доходу у вигляді додаткового блага та зобов`язань з податку на доходи фізичних осіб та військового збору, які не відповідають копії банківського повідомлення про анулювання боргу та нормам ПК України. Крім того, заява про розстрочення податкового зобов`язання не була подана до ГУ ДФС у Рівненській обл. та не зареєстрована згідно вимог чинного законодавства. Відтак, у фіскального органу були відсутніми правові підстави для розстрочення сум податкового зобов`язання (а.с.33-34).

Відмовляючи у задоволенні заявленого позову, суд першої інстанції виходив з того, що Законом України № 321-VIII від 09.04.2015р. «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо кредитних зобов`язань», положення якого набрали чинності 07.05.2015р., підрозділ 1 розділу XX «Перехідні положення» доповнено пунктом 8, у відповідності до якого не вважається додатковим благом платника податку та не включається до розрахунку загального місячного (річного) оподатковуваного доходу сума, прощена (анульована) кредитором у розмірі різниці між основною сумою боргу за фінансовим кредитом в іноземній валюті, визначена за офіційним курсом Національного банку України на дату зміни валюти зобов`язання за таким кредитом з іноземної валюти у гривню, та сумою такого боргу, визначеною за офіційним курсом Національного банку України станом на 1 січня 2014 року, а також сума процентів, комісії та/або штрафних санкцій (пені) за такими кредитами, прощених (анульованих) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним із процедурою його банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Норми цього пункту застосовуються до фінансових кредитів в іноземній валюті, не погашених до 01 січня 2014 року.

Отже, з метою оподаткування доходи, отримані платником податку у вигляді основної суми боргу (кредиту), прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним із процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, та суми, прощеної (анульованої) кредитором у розмірі різниці, розрахованої відповідно до п.8 підрозділу 1 розділу XX «Перехідні положення» ПК України, слід розглядати окремо.

За змістом наведених положень у разі якщо кредитором (банком) здійснено анулювання (прощення) основної суми боргу (кредиту), а не суми у розмірі різниці, розрахованої кредитором відповідно до п.8 підрозділу 1 розділу XX «Перехідні положення» ПК України, то з метою оподаткування сума такого анульованого боргу вважається додатковим благом і включається до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу у відповідності до пп.164.2.17 п.164.2 ст.164 ПК України з обчисленням та перерахуванням до бюджету відповідної суми податку.

Відповідно до абз.2 повідомлення про анулювання боргу № 24-2-01-09/23 від 22.03.2017р. AT «УкрСиббанк», як кредитор, з метою виконання вимог пп.«д» пп.164.2.17 п.164.2 ст.164 ПК України, повідомив позивача як платника податку на доходи фізичних осіб-боржника про те, що банком прийнято рішення про анулювання кредитної заборгованості за кредитним договором № 0 від 11.04.2008р., а саме суми основного боргу (кредиту) 45548,00 доларів США, що складає 1223012 грн. 08 коп. по курсу НБУ станом на 22.03.2017р.

Позивачем проведено наступні розрахунки податкових зобов`язань, а саме до суми прощеного боргу 1223012 грн. 18 коп., що дорівнює 45548 доларів США (по курсу на день прощення) та застосовано пільгу передбачену пп.165.1.55 п.165.1 ст.165 ПК України (25 % від мінімальної заробітної плати - 800 грн.) та виключено із бази оподаткування різницю між базою оподаткування станом на день прощення, і такою ж базою, визначеною за курсом долара на 01.01.2014р. (п.8 підрозділу 1 розділу XX ПКУ), тобто, застосовано формулу: 1223012 грн. 08 коп. - 800 грн. - (1223012 грн. 08 коп. - (45548 доларів США х 7,9930))= 363265 грн. 16 коп. (база оподаткування, за якою проводився розрахунок податкових зобов`язань у декларації за 2017 рік).

Внаслідок наведеного позивачем визначено суму податкових зобов`язань із податку на доходи фізичних осіб в розмірі 65387 грн. 72 коп. (363265 грн. 16 коп. х 18 %), із військового збору в сумі 5448 грн. 98 коп. (363265 грн. 16 коп. х 1,5 %). Водночас, вказану суму податкових зобов`язань із податку на доходи фізичних осіб позивачем зменшено на суму податкової знижки в розмірі 21443 грн. 05 коп., яка була сформована позивачем за рахунок сплати відсотків по іпотечному кредиту у 2017 році.

Оскільки кредитором (банком) було здійснено прощення (анулювання) основної суми боргу (кредиту), а не суми у розмірі різниці розрахованої кредитором відповідно до п.8 підрозділу 1 розділу XX «Перехідні положення» ПК України, тому з метою оподаткування сума такого анульованого боргу вважається додатковим благом та включається до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу з урахуванням норм пп.«д». пп.164.2.17 п.164.2 ст.164 ПК України.

Таким чином, сума прощеної позивачу основної заборгованості за кредитним договором № 0 від 11.04.2008р., а саме сума основного боргу кредиту у розмірі 45548 доларів США, що складає 1223012 грн. 08 коп. по курсу НБУ станом на 22.03.2017р., є доходом платника податку в повному обсязі та підлягає оподаткуванню як податком на доходи фізичних осіб, так і військовим збором.

Також заява про розстрочення податкового зобов`язання, визначеного у зв`язку із прощенням боргу за кредитом на придбання житла, не була подана до ГУ ДФС у Рівненській обл. та зареєстрована згідно вимог чинного законодавства.

Зважаючи на наведене, відповідач не уповноважений на надання розстрочення сум податкового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб та військового збору, про що позивача повідомлено листом № 2009/ФОП/17-00-50-02 від 31.07.2018р.

Між тим, такі висновки суду першої інстанції не у повній мірі ґрунтуються на фактичних обставинах справи і не відповідають вимогам чинного законодавства, з огляду на таке.

Відповідно до пп.162.1.1 п.162.1 ст.162 ПК України платником податку на доходи фізичних осіб є фізична особа-резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи.

Згідно з п.163.1 ст.163 ПК України об`єктом оподаткування резидента є загальний місячних (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання); іноземні доходи - доходи (прибуток), отримані з джерел за межами України.

Так, відповідно до абз.«д» пп.164.2.17 п.164.2 ст.164 ПК України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених ст.165 цього Кодексу) у вигляді основної суми боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, у разі якщо його сума перевищує 25 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року. Кредитор зобов`язаний повідомити платника податку - боржника шляхом направлення рекомендованого листа з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або надання повідомлення боржнику під підпис особисто про прощення (анулювання) боргу та включити суму прощеного (анульованого) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було прощено. Боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації. У разі неповідомлення кредитором боржника про прощення (анулювання) боргу у порядку, визначеному цим підпунктом, такий кредитор зобов`язаний виконати всі обов`язки податкового агента щодо доходів, визначених цим підпунктом.

За кредитом, що отриманий на придбання житла (іпотечний кредит), платник податку має право на сплату суми податкового зобов`язання, нарахованої на суму боргу (кредиту та/або відсотків), прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним із процедурою його банкрутства, до закінчення строку позовної давності, протягом трьох років починаючи з року, в якому задекларовано суму такого податкового зобов`язання. Для розстрочення такої суми податкового зобов`язання платник податку разом із декларацією подає до контролюючого органу заяву у довільній формі, що містить фактичні дані про суму прощеного (анульованого) кредитором боргу (кредиту та/або відсотків), підтверджену відповідними документами кредитора, та коротке пояснення обставин, що призвели до виникнення необхідності здійснення розстрочення задекларованої суми податкового зобов`язання.

Суми розстрочених податкових зобов`язань розраховуються платником податку самостійно згідно з документами щодо суми прощеного (анульованого) кредитором боргу (кредиту та/або відсотків) та погашаються рівними частинами кожного календарного кварталу до 20 числа місяця, наступного за кожним календарним кварталом (до 20 квітня, до 20 липня, до 20 жовтня і до 20 грудня) починаючи з кварталу, що настає за тим кварталом, у якому до контролюючого органу подано заяву у довільній формі, що містить фактичні дані про суму прощеного (анульованого) кредитором боргу (кредиту та/або відсотків), підтверджену відповідними документами кредитора, та коротке пояснення обставин, що призвели до виникнення необхідності здійснення розстрочення задекларованої суми податкового зобов`язання.

В силу приписів п.16-1 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлено військовий збір. Платниками збору є особи, визначені п.162.1 ст.162 цього Кодексу, тобто, фізична особа-резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні. Об`єктом оподаткування збором є доходи, визначені ст.163 цього Кодексу; ставка збору становить 1,5 % від об`єкта оподаткування.

Позивач одночасно з поданням податкової декларації про майновий стан і доходи за 2017 рік подала заяву про розстрочку сплати податкового зобов`язання по податку на доходи фізичних осіб та військовому збору, визначеного самостійно у зв`язку із прощенням боргу за кредитом на придбання житла.

В заяві позивач вказала, що у неї недостатньо доходу для одноразової сплати податкового зобов`язання, сімейні заощадження витрачені для примирення з банком шляхом сплати відповідного одноразового платежу; на її утриманні перебуває чоловік - інвалід ІІІ групи, учасник АТО, який через отримані травми потребує постійного лікування, що ускладнює її фінансове становище та податкову спроможність. Через вказані причини вона просила надати дозвіл на розстрочення податкового зобов`язання відповідно до вимог пп.«д» пп.164.2.17 п.164.2 ст.164 ПК України. До заяви позивач додала копії повідомлення банку про прощення боргу, кредитний договір, іпотечний договір, договір купівлі-продажу, квитанції про сплату заборгованості за кредитним договором, довідки про доходи, свідоцтва про одруження, посвідчення інваліда та виписного епікризу.

Відмова відповідача у наданні дозволу на розстрочення сплати податкового зобов`язання, викладена у листі № 2009/ФОП/17-00-50-02 від 31.07.2018р., ґрунтується на тому, що у поданій декларації про майновий стан і доходи від 04.07.2018р. визначено суми отриманого доходу у вигляді додаткового блага та зобов`язань з податку на доходи фізичних осіб і військового збору, які не відповідають представленій копії банківського повідомлення про анулювання боргу. Тобто, фіскальний орган вказує у своїй відмові про те, що позивач неправильно визначила об`єкт оподаткування та суму податкового зобов`язання.

Колегія суддів вважає помилковою таку підставу для відмови у розстроченні податкового зобов`язання як неправильне визначення об`єкту оподаткування.

При слід наголосити на тому, що відповідно до пп.75.1.1 п.75.1 ст.75 ПК України камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального.

Предметом камеральної перевірки також може бути своєчасність подання податкових декларацій (розрахунків) та/або своєчасність реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних, акцизних накладних та/або розрахунків коригування до акцизних накладних у Єдиному реєстрі акцизних накладних, виправлення помилок у податкових накладних та/або своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах.

Документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків (пп.75.1.2 п.75.1 ст.75 ПК України).

Підпунктом 78.1.4 п.78.1. ст.78 ПК України документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з таких підстав, зокрема, виявлено недостовірність даних, що містяться у податкових деклараціях, поданих платником податків, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначено виявлену недостовірність даних та відповідну декларацію протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту.

Результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка (п.86.1 ст.86 ПК України).

Податкове повідомлення-рішення приймається керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу протягом десяти робочих днів з дня, наступного за днем вручення платнику податків, його представнику або особі, яка здійснювала розрахункові операції, акта перевірки у порядку, передбаченому статтею 58 цього Кодексу, для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень, а за наявності заперечень посадових осіб платника податків до акта перевірки та/або додаткових документів, поданих у порядку, визначеному пунктом 44.7 статті 44 цього Кодексу, приймається з урахуванням висновку про результати розгляду заперечень до акта перевірки та/або додаткових документів - протягом трьох робочих днів, наступних за днем розгляду заперечень та/або додаткових документів і надання (надсилання) письмової відповіді платнику податків (п.86.8 ст.86 ПК України).

Таким чином, послідовність дій фіскального органу при поданні платником податків податкової декларації про майновий стан і доходи визначена приписами ПК України. Зокрема, в разі виявлення невідповідності поданої у декларації інформації, неправильного визначення об`єкта оподаткування, розміру податку на доходи фізичних осіб та військового збору, контролюючий орган зобов`язаний за результатами проведеної камеральної чи документальної позапланової перевірки оформити її результати та прийняти відповідне податкове повідомлення-рішення.

Однак, відповідач не надав суду будь-яких доказів на підтвердження встановлених законодавством дій.

В свою чергу, наслідком встановлення фактів недостовірності поданих у декларації даних, суперечності визначення об`єкта оподаткування вимогам ПК України не може бути відмова фіскального органу у розстроченні самостійного визначеного платником податку податкового зобов`язання.

На виконання вимог пп.«д» пп.164.2.17 п.164.2 ст.164 ПК України позивач для розстрочення суми податкового зобов`язання подав до контролюючого органу заяву у довільній формі, що містила фактичні дані про суму прощеного (анульованого) кредитором боргу (кредиту та/або відсотків), підтверджену відповідними документами кредитора, та коротке пояснення обставин, що призвели до виникнення необхідності здійснення розстрочення задекларованої суми податкового зобов`язання.

Будь-яких інших додаткових вимог та передумов для розстрочення такого податкового зобов`язання, нарахованого на суму боргу, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, норма ПК України, яка регулює цей порядок та процедуру, не містить.

За наведених обставин відмова ГУ ДФС у Рівненській обл. у наданні дозволу на розстрочення податкового зобов`язання відповідно до пп.«д» пп.164.2.17 п.164.2 ПК України з підстав, зазначених у листі № 2009/ФОП/17-00-50-02 від 31.07.2018р., є протиправною.

Посилання відповідача на той факт, що позивач всупереч поданій банком інформації про анульовану основну суму заборгованості боргу (кредиту) визначила суму податкового зобов`язання з суми у розмірі різниці, розрахованої кредитором відповідно до п.8 підрозділу 1 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України, колегія суддів оцінює критично з огляду на те, що дана обставина не стосується предмету розглядуваної справи, в межах якої судом перевіряється правомірність та обґрунтованість відмови ГУ ДФС в Рівненській обл. у наданні дозволу на розстрочення сплати податкових платежів.

Фізичні та юридичні особи вправі звернутись до податкового органу із заявою про надання їм розстрочення на сплату податкових зобов`язань, а податковий орган, у свою чергу, за результатом розгляду заяви приймає рішення про розстрочення або про відмову у розстроченні в межах своїх повноважень та норм податкового законодавства.

Як убачається із оскаржуваної відмови, податковий орган не знайшов підстав для надання позивачу розстрочення з мотивів непідтвердження останнім наявності об`єкту оподаткування та визначення податкового зобов`язання платником податків всупереч вимогам ПК України. Тобто, відповідач, при з`ясуванні наявності чи відсутності підстав для прийняття рішення про розстрочення податкового зобов`язання, провів перевірку правильності визначення податкового зобов`язання ОСОБА_1 та фактично вирішив питання про розмір податкових зобов`язань позивача.

Оцінюючи в сукупності викладене, колегія суддів вважає, що дії фіскального органу щодо відмови у наданні дозволу на розстрочення сплати податкових платежів суперечать вимогам законодавства. Відтак, заявлена позовна вимога позивача про визнання протиправною відмови відповідача у наданні дозволу на розстрочення сплати податкових платежів за результатами річного декларування доходу, отриманого позивачем у вигляді додаткового блага за 2017 рік, яка міститься у листі № 2009/ФОП/17-00-50-02 від 31.07.2018р., є обґрунтованою, а тому підлягає до задоволення.

Щодо вирішення позовної вимоги про зобов`язання податкового органу надати дозвіл на розстрочення сплати податкового зобов`язання, визначеного самостійно ОСОБА_1 до сплати у декларації за 2017 рік за наслідками прощення боргу (як додаткового блага) за кредитом на придбання єдиного житла заявника та членів його сім`ї, шляхом погашення таких податкових зобов`язань рівними частинами кожного календарного кварталу до 20 числа місяця, наступного за кожним календарним кварталом (до 20 квітня, до 20 липня, до 20 жовтня і до 20 грудня), починаючи з кварталу, що настає за тим кварталом, у якому до контролюючого органу подано заяву про розстрочку податкових зобов`язань від 04.07.2018р., колегія суддів виходить з наступного.

Під дискреційними повноваженнями слід розуміти надання органу або посадовій особі повноважень діяти на власний розсуд в межах закону. Зокрема, дискреційні повноваження полягають у тому, що суб`єкт владних повноважень може обирати у конкретній ситуації альтернативне рішення, яке є законним.

Дискреційні повноваження - це комплекс прав і зобов`язань представників влади як на державному, так і на регіональному рівнях, у тому числі представників суспільства, яких уповноважили діяти від імені держави чи будь-якого органу місцевого самоврядування, що мають можливість надати повного або часткового визначення і змісту, і виду прийнятого управлінського рішення. Також ця особа може вибирати рішення у передбачених для конкретних ситуацій нормативно-правових актах або схожих документах.

Відповідно до Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 щодо здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980р. на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він уважає найкращим за конкретних обставин, та яке захистить або відновить порушене право.

Адміністративний суд під час розгляду та вирішення публічно-правових спорів перевіряє, чи рішення суб`єкта владних повноважень прийняте у межах законної дискреції. При цьому, відповідно до правил правозастосування практики Європейського суду з прав людини, суд не може своїм рішенням підмінити рішення суб`єкта владних повноважень.

Відповідно до абз.3 п.10.3 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду «Про судове рішення в адміністративній справі» № 7 від 20.05.2013р., суд може ухвалити постанову про зобов`язання відповідача прийняти рішення певного змісту за винятком випадків, коли суб`єкт владних повноважень відповідно до закону приймає рішення на власний розсуд.

Суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймати замість нього рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, і давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, що належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень, оскільки такі дії виходять за межі визначених йому повноважень законодавцем.

Отже, адміністративний суд, у справах щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень, виконуючи цілі, встановлені адміністративним судочинством щодо перевірки відповідності їх прийняття (вчинення) передбаченим ч.2 ст.2 КАС України критеріям, не втручається і не може втручатися в дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.

Таким чином, суд не може зобов`язувати фіскальний орган надати дозвіл на розстрочення сплати податкового зобов`язання, не може втручатися у дискреційні повноваження ГУ ДФС в Рівненській обл. та перебирати на себе його функції.

З цих міркувань колегія суддів вважає за необхідне зобов`язати ГУ ДФС в Рівненській обл. повторно розглянути заяву ОСОБА_1 , подану 04.07.2018р., про розстрочення сплати податкових платежів за результатами річного декларування доходу, отриманого у вигляді додаткового блага за 2017 рік, пов`язаного із прощенням боргу за кредитом на придбання житла, із врахуванням висновків апеляційного суду.

Оцінюючи в сукупності наведене, колегія суддів приходить до переконливого висновку про те, що заявлений позов є підставним та обґрунтованим, через що останній підлягає до часткового задоволення.

За правилами ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до ч.3 цієї статті при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи результат апеляційного розгляду, та в силу приписів ст.139 КАС України слід стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДФС в Рівненській обл. судові витрати за подання до суду позовної заяви (352 грн.) та апеляційної скарги (528 грн. 61 коп.) в загальному розмірі 880 грн. 61 коп. сплаченого судового збору (пропорційно до розміру задоволених позовних вимог) (а.с.3, 127).

З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги є суттєвими і складають підстави для висновку про неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права (незастосування закону, який підлягав застосуванню), що призвело до неправильного вирішення справи, через що рішення суду підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про часткове задоволення заявленого позову, з вищевикладених мотивів.

Керуючись ст.139, ч.3 ст.243, ст.310, п.2 ч.1 ст.315, п.п.1, 4 ч.1 ст.317, ч.1 ст.321, ст.ст.322, 325, 329 КАС України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 12.03.2019р. в адміністративній справі № 1740/2343/18 скасувати та прийняти нову постанову, якою заявлений ОСОБА_1 позов задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати відмову Головного управління ДФС у Рівненській обл. у наданні дозволу на розстрочення сплати податкових платежів за результатами річного декларування доходу, отриманого у вигляді додаткового блага за 2017 рік, що викладена у листі № 2009/ФОП/17-00-50-02 від 31.07.2018р.

Зобов`язати Головне управління ДФС у Рівненській обл. повторно розглянути заяву ОСОБА_1 , подану 04.07.2018р., про розстрочення сплати податкових платежів за результатами річного декларування доходу, отриманого у вигляді додаткового блага за 2017 рік, пов`язаного із прощенням боргу за кредитом на придбання житла, із врахуванням висновків апеляційного суду.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити за безпідставністю.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Рівненській обл. (юридична адреса: 33023, м.Рівне, вул.Відінська, 12; ) судові витрати за подання до суду позовної заяви та апеляційної скарги в загальному розмірі 880 (одна тисяча сімсот шістдесят один) грн. 61 коп. сплаченого судового збору (пропорційно до розміру задоволених позовних вимог).

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення; у випадку оголошення судом апеляційної інстанції лише вступної та резолютивної частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Р. М. Шавель
судді В. З. Улицький
І. І. Запотічний
Дата складення повного судового рішення: 24.07.2019р.