Справа № 160/2559/19
Суддя: Олійник Віктор Миколайович
Дата ухвалення: 2019-05-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

копія
ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 травня 2019 року Справа № 160/2559/19
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіОлійника В. М.
за участі секретаря судового засіданняМаксімова А.С.
представника відповідача Карпенко І.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії,-
20 березня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якому просить:
визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо не призначення пенсії за віком ОСОБА_1 ;
зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити та виплачувати пенсію за віком ОСОБА_1 , як не працюючому пенсіонеру, дитині війни, з врахуванням всього стажу роботи зазначеного у трудовій книжці, заробітної плати для обчислення пенсії, з підвищенням розміру пенсії за понаднормативний стаж відповідно до ч.1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», починаючи з дати звернення - 05.12.2018 р.
В обґрунтування позову позивач зазначив, що до грудня 1999 р. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживав в АДРЕСА_1 , надалі виїхав на постійне місце проживання до Ізраїлю, де перебуває на консульському обліку посольства України в державі Ізраїль.
05.12.2018 р. представник ОСОБА_1 за нотаріально посвідченою довіреністю звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області через Кам`янський відділ обслуговування громадян (сервісний центр) із заявою про призначення пенсії за віком вперше, як не працюючому пенсіонеру, дитині війни, здійснити запити відповідно до записів трудової книжки щодо отримання довідок по заробітній платі, що враховується для обчислення пенсії, довідок про перейменування (реорганізацію) підприємств, служби в Радянській Армії, інших недостатніх для призначення пенсії документів, врахувати найвигідніший період по заробітній платі. До заяви додано всі необхідні та достатні для призначення пенсії документи.
Однак листом від 11.12.2018 р. заяву позивача повернуто без розгляду, оскільки в документах є розбіжності.
Позивач вважає протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо не призначення пенсії за віком, оскільки на час звернення за призначенням пенсії вік ОСОБА_1 склав 78 років, страховий стаж відповідно до записів трудової книжки - 41 рік 5 місяців 9 днів та відповідно до ч.1 ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» позивач набув право на признання пенсії за віком.
В паспорті позивача серія НОМЕР_1 виданого органом - 0101 від 09.12.1998 р. дійсного до 09.12.2008 р., термін дії якого продовжено до 09.12.2018р., про що до паспорту внесено відповідний запис, який засвідчено підписом уповноваженої особи та печаткою консульського відділу посольства України в державі Ізраїль, визначено громадянство - Україна.
Ухвалою суду від 25 березня 2019 року відкрито провадження у справі та призначено судове засідання на 09 годину 00 хвилин 23 квітня 2019 року.
15 квітня 2019 року на адресу суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній зазначив, що вважає позовні вимоги необгрунтованими з наступних підстав.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , через представника за довіреністю ОСОБА_2 , 05.12.2018 звернувся до управління із заявою про призначення/перерахунок пенсії щодо призначення пенсії за віком, як непрацюючому пенсіонеру, дитині війни, та здійснення запитів відповідно до записів трудової книжки для отримання довідок про заробітну плату для обчислення пенсії, довідок про перейменування (реорганізацію) підприємств, служби в Радянській Армії, інших недостатніх для призначення пенсії документів, врахування найвигіднішого періоду по заробітній платі.
До заяви було додано копії: трудової книжки, закордонного паспорта громадянина України, довідки про присвоєння ІН, довідки про стаж роботи.
Листом Кам`янського відділу обслуговування громадян (сервісний центр) управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 11.12.2018 року № 2658/02-07/24 ОСОБА_1 повідомлено, що відділом з питань призначення та перерахунків пенсій № 6 управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області 10.12.2018 повернуто для доопрацювання пакет документів для призначення/перерахунку пенсії ОСОБА_1 у зв`язку із закінченням 09.12.2018 терміну дії паспорту для виїзду за кордон Серії НОМЕР_1 .
Представник відповідача посилається на положення Постанови Верховної Ради України від 26.06.1992 р. № 2503-ХІІ «Про затвердження положень про паспорт громадянина України та про паспорт громадянина України для виїзду за кордон», якими передбачено, що паспорт громадянина України є документом, що посвідчує особу власника та підтверджує громадянство України. Паспорт є дійсним для укладання цивільно-правових угод, здійснення банківських операцій, оформлення доручень іншим особам для представництва перед третьою особою лише на території України, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України.
Документом, що посвідчує особу громадянина України за кордоном і при перетинанні державного кордону України є паспорт громадянина України для виїзду за кордон або дипломатичний і службовий паспорти, посвідчення особи моряка і проїзний документ дитини. Ці документи виготовляються і оформляються відповідно до положень, що затверджуються Кабінетом Міністрів України на підставі рекомендацій Міжнародної організації цивільної авіації.
Представник позивача в судове засідання 30 травня 2019 року не прибув, просив розглянути справу без його участі.
Представник відповідача в судовому засіданні просила відмовити позивачу у задоволенні адміністративного позову, підтримавши доводи викладені у відзиві..
Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши норми чинного законодавства України, суд встановив наступні обставини.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до грудня 1999 р. проживав в АДРЕСА_1 , надалі виїхав на постійне місце проживання до Ізраїлю, де перебуває на консульському обліку посольства України в державі Ізраїль.
05.12.2018 р. представник ОСОБА_1 за нотаріально посвідченою довіреністю - ОСОБА_2 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області через Кам`янський відділ обслуговування громадян (сервісний центр) із заявою про призначення пенсії за віком вперше, як не працюючому пенсіонеру, дитині війни, здійснити запити відповідно до записів трудової книжки щодо отримання довідок по заробітній платі, що враховується для обчислення пенсії, довідок про перейменування (реорганізацію) підприємств, служби в Радянській Армії, інших недостатніх для призначення пенсії документів, врахувати найвигідніший період по заробітній платі. До заяви було додано копії трудової книжки, закордонного паспорта громадянина України, довідки про присвоєння ІН, довідки про стаж роботи.
Заяву з доданими документами прийнято спеціалістом 05.12.2018р. та зареєстровано за № 113/3.
Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області № 2658/02-07/24 від 11.12.2018р. повідомлено, що 10.12.2018р. заяву повернуто без розгляду, оскільки в документах є розбіжності.
У своїй відмові призначити пенсію відповідач зазначив про розбіжності в документах, однак в чому вони полягають не зазначив.
З пояснень відповідача судом встановлено, що приводом для повернення заяви позивача було закінчення 09.12.2018 року терміну дії паспорту для виїзду за кордон серії НОМЕР_1 .
Відповідно до ч.1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Передбачене Конституцією України право громадян на соціальний захист конкретизоване у Законі України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», яким встановлено порядок нарахування та виплати пенсії.
Відповідно до п.1 ч.1 ст. 8 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.
Відповідно до ч.1 ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року - не менше 25 років.
Відповідно до ч.2 ст. 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.
Відповідно до ч.1 ст. 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.
Відповідно до п. «в» ч.3 ст. 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується також військова служба та перебування в партизанських загонах і з`єднаннях, служба в органах державної безпеки, внутрішніх справ та Національної поліції, незалежно від місця проходження служби.
Відповідно до п.1 постанови КМУ № 637 від 12.08.1993р. «Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
Позивач є громадянином України, на час звернення за призначенням пенсії вік ОСОБА_1 склав 78 років, страховий стаж відповідно до записів трудової книжки - 41 рік 5 місяців 9 днів та відповідно до ч.1 ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» набув право на признання пенсії за віком.
Відповідно до ч.1 ст. 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку.
Статтею 44 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.
Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 14 вересня 2016р. № 672-р схвалено стратегію модернізації та розвитку Пенсійного фонду України на період до 2020 року, зокрема, впроваджено заходи обслуговування громадян незалежно від місця їх реєстрації.
Пунктом 1.3 Порядку №22-1 і Порядок виплати пенсії та надання соціальних послуг громадянам України, які проживають на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 2 липня 2014 р. № 234 безпосередньо стосується осіб, які проживають на території АРК та м. Севастополя.
Відповідно до п. 1. Порядку № 234 цей Порядок визначає механізм виплати пенсії та надання соціальних послуг громадянам України, які проживають на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя і не отримують пенсії та соціальні послуги від Пенсійного Фонду Російської Федерації або інших міністерств та відомств, що здійснюють пенсійне забезпечення у Російській Федерації.
В той же час, позивач з грудня 1999 р. не зареєстрований та не проживає на території АРК та м. Севастополя. З грудня 1999р. постійно проживає в державі Ізраїль, про що є штамп на 4-тій сторінці паспорта та згідно із штампом на 5-тій сторінці паспорта прийнятий на консульський облік посольства України в державі Ізраїль.
Отже, в даному випадку підлягає застосуванню Постанова правління Пенсійного фонду України від 14.12.2015р. № 25-1, згідно якої з 01 серпня 2016 року особи, що мають право на призначення пенсії, можуть звертатися з відповідними заявами до територіальних органів ПФУ, незалежно від території обслуговування таких органів.
Відповідно до ч.6 ст. 7 КАС України разі відсутності закону, що регулює відповідні правовідносини, суд застосовує закон, що регулює подібні правовідносини (аналогія закону), а за відсутності такого закону суд виходить із конституційних принципів і загальних засад права (аналогія права).
Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
Відмінність у ставленні є дискримінаційною, якщо вона не має об`єктивного та розумного обґрунтування, іншими словами, якщо вона не переслідує легітимну ціль або якщо немає розумного співвідношення між застосованими засобами та переслідуваною ціллю. Договірна держава користується свободою розсуду при визначенні того, чи та якою мірою відмінності в інших схожих ситуаціях виправдовують різне ставлення (див. рішення від 21 лютого 1997 року у справі «Ван Раалте проти Нідерландів» (Van Raalte v. the Netherlands), n. 39, Reports 1997-1).
Також Європейський суд з прав людини в даному рішенні зазначив, що різниця в поводженні, на яку заявник скаржився, порушувала статтю 14 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), згідно з якою користування правами та свободами, визнаними в Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою - статі, раси, кольору шкіри, мови, релігії, політичних чи інших переконань, національного чи соціального походження, належності до національних меншин, майнового стану, народження, або за іншою ознакою, у поєднанні зі статтею 1 Першого протоколу до Конвенції, якою передбачено право кожної фізичної або юридичної особи мирно володіти своїм майном та закріплено, що ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Враховуючи те, що рішення ЄСПЛ є джерелом права та обов`язковими для виконання Україною відповідно до статті 46 Конвенції, суди при розгляді справ зобов`язані враховувати практику ЄСПЛ, у тому числі й у рішенні у справі «Пічкур проти України», як джерело права відповідно до статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».
Відповідно до п.9 ч.1 ст. 16 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» застрахована особа має право на отримання пенсійних виплат на умовах і в порядку, передбачених цим Законом.
Відповідно до ч.1 ст. 27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» розмір пенсії за віком визначається за формулою: П = Зп Кс, де:
П - розмір пенсії, у гривнях;
Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи, визначена відповідно до статті 40 цього Закону, з якої обчислюється пенсія, у гривнях;
Кс - коефіцієнт страхового стажу застрахованої особи, визначений відповідно до статті 25 цього Закону.
Таким чином, відповідач при розрахунку розміру пенсії крім страхового стажу повинен врахувати заробітну плату для обчислення пенсії.
В заяві від 05.12.2018 р. позивач просив здійснити запити відповідно до записів трудової книжки щодо отримання довідок по заробітній платі, що враховується для обчислення пенсії, довідок про перейменування (реорганізацію) підприємств, служби в Радянській Армії, інших недостатніх для призначення пенсії документів, врахувати найвигідніший період по заробітній платі.
Відповідно до п.3.3. розділу III Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» орган, що призначає пенсію, надає допомогу особам, зазначеним у пунктах 1.1 і 1.2 розділу І цього Порядку, щодо одержання відсутніх документів для призначення пенсії.
Відповідно до п. 2.21 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій документами, які підтверджують, що особа не працює, є трудова книжка.
Останнім записом про роботу у трудовій книжці позивача є запис № 36 від 16.11.1998р. про звільнення. Таким чином, відповідач повинен призначити пенсію позивачу як не працюючому пенсіонерам.
Відповідно до ч.1 ст. 6 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» непрацездатні громадяни крім пенсійних виплат із системи пенсійного забезпечення мають право отримувати доплати, надбавки та підвищення до зазначених виплат, додаткову пенсію в порядку та за рахунок коштів, визначених законодавством.
Відповідно до ч.1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 35 років страхового стажу встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.
За кожний повний рік страхового стажу понад 35 років чоловікам пенсія за віком збільшується на 1 відсоток розміру пенсії, обчисленої відповідно до статті 27 цього Закону, але не більш як на 1 відсоток мінімального розміру пенсії за віком, передбаченого абзацом першим цієї частини. Наявний в особи понаднормовий страховий стаж не може бути обмежений.
Оскільки загальний страховий стаж позивача згідно записам трудової книжки складає 41 рік 5 місяців 9 днів, відповідач повинен збільшити розмір пенсії позивачу за 6 років понаднормативного стажу відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» дитина війни - особа, яка є громадянином України та якій на час закінчення (2 вересня 1945 року) Другої світової війни було менше 18 років.
Станом на 2 вересня 1945 року вік позивача складав 5 років. Таким чином, позивач має право на надбавку до пенсії, як дитині війни.
Відповідно до ст. 5 Закону України «Про громадянство України» документами, що підтверджують громадянство України є: паспорт громадянина України, свідоцтво про належність до громадянства України, паспорт громадянина України для виїзду за кордон, тимчасове посвідчення громадянина України, проїзний документ дитини, дипломатичний паспорт, службовий паспорт, посвідчення особи моряка, посвідчення члена екіпажу, посвідчення особи на повернення в Україну.
В паспорті позивача серія НОМЕР_1 виданого органом - 0101 від 09.12.1998р. дійсного до 09.12.2008р., термін дії продовжено до 09.12.2018р., до паспорту внесено відповідний запис, який засвідчено підписом уповноваженої особи та печаткою консульського відділу посольства України в державі Ізраїль, визначено громадянство - Україна.
Суд не може прийняти до уваги доводи відповідача про закінчення терміну дії паспорту позивача для виїзду за кордон, оскільки на момент звернення позивача до відповідача із заявою про призначення пенсії 05.12.2019 р. паспорт був чинним.
Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до п. 10.3 постанови № 7 Пленуму Вищого адміністративного суду України від 20 травня 2013р. у разі визнання судом неправомірними дій чи бездіяльності відповідача суд може зобов`язати його вчинити чи утриматися від вчинення певних дій у спосіб, визначений чинним законодавством, яким може бути захищено/відновлено порушене право.
Враховуючи викладені обставини, суд приходить до висновку про задоволення адміністративного позову.
На підставі ст. 139 КАС України суд вважає також за необхідне присудити на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області судові витрати у розмірі 768, 4 грн.
Керуючись ст. ст. 241-246 , Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Адміністративний позов задовольнити повністю.
Визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 .
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити та виплачувати пенсію за віком ОСОБА_1 , як не працюючому пенсіонеру, дитині війни, з врахуванням всього стажу роботи зазначеного у трудовій книжці, заробітної плати для обчислення пенсії, з підвищенням розміру пенсії за понаднормативний стаж відповідно до ч.1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», починаючи з дати звернення - 05.12.2018 р.
Присудити на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області судові витрати у розмірі 768, 4 грн.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 10 червня 2019 року.

Суддя (підпис) Рішення не набрало законної сили 10 червня 2019 року. Суддя Згідно з оригіналом. Суддя В.М. Олійник В.М. Олійник В.М. Олійник