Справа № 580/708/19
Суддя: Лічевецький Ігор Олександрович
Дата ухвалення: 2019-07-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 580/708/19 Суддя (судді) першої інстанції: В.А. Гайдаш
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд в складі: головуючого - судді Лічевецького І.О., суддів - Земляної Г.В., Мельничука В.П., при секретарі - Рейтаровській О.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні за апеляційною скаргою Головного управління Державної фіскальної служби у Черкаській області на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 16 квітня 2019 року адміністративну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Черкасиобленерго» до Головного управління Державної фіскальної служби у Черкаській області про визнання протиправними та скасування рішень,

ВСТАНОВИВ

Публічне акціонерне товариство «Черкасиобленерго» (надалі за текстом - ПАТ «Черкасиобленерго») звернулося до суду з позовом про визнання протиправними та скасування вимог про сплату боргу (недоїмки) від 09.01.2019 року №Ю-5728-17 та від 16.01.2019 року №Ю-5708-17.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 16 квітня 2019 року позов задоволено частково. Визнано протиправними та скасовано вимоги Головного управління ДФС у Черкаській області про сплату боргу (недоїмки) від 09.01.2019 №Ю-5708-17 в частині нарахування штрафних санкцій в сумі 12246 грн. 82 коп. та пені в сумі 898 грн. 36 коп., від 09.01.2019 №Ю-5728-17 в частині нарахування пені в сумі 854 грн. 82 коп. В іншій частині позову відмовлено.

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати вказане судове рішення та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.

У відзиві на апеляційну скаргу ПАТ «Черкасиобленерго» наполягає на законності та обґрунтованості рішення суду.

Перевіривши повноту встановлення окружним адміністративним судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, Шостий апеляційний адміністративний суд дійшов наступного.

Головним управлінням Державної фіскальної служби у Черкаській області складено вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ю-5728-17 від 09 січня 2019 р. на суму 156 904 грн. 81 коп., у тому числі 156 049 грн. 99 коп. недоїмка та 854 грн. 82 коп. пеня; вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ю-5708-17 від 16 січня 2019 р. на суму 249 754 грн. 73 коп., у тому числі 236 609 грн. 55 коп. недоїмка, 12 246 грн. 82 коп. штрафи та 898 грн. 36 коп. пеня.

Розрахунок фінансових санкцій згідно оскаржуваних рішень здійснено відповідачем на підставі даних інформаційної системи фіскального органу та у зв`язку із несвоєчасним перерахуванням позивачем єдиного внеску.

Протиправність спірних рішень податкового органу позивач доводить тією обставиною, що ПАТ «Черкасиобленерго» перебуває у процесі банкрутства.

Так, ухвалою господарського суду Черкаської області від 14 травня 2004 року у справі №01/1494 порушено провадження у справі про банкрутство ВАТ «Черкасиобленерго» (згодом ПАТ «Черкасиобленерго»), одночасно із прийняттям якої введено мораторій на задоволення вимог кредиторів.

Суд першої інстанції задовольняючи позов в частині нарахування штрафу та пені дійшов висновку, що положеннями Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» від 14.05.1992 №2343-XII, які діяли на час введення мораторію, штраф та пеня за неналежне виконання зобов`язань щодо сплати страхових внесків на загальнообов`язкове державне соціальне страхування не застосовуються.

Колегія суддів знаходить такий висновок помилковим виходячи з наступного.

Відповідно до абзацу 24 статті 1 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» від 14 травня 1992 року № 2343-XII (надалі за тестом - «Закон № 2343-XII») в редакції, що діяла на час порушення провадження у справі про банкрутство позивача, мораторій на задоволення вимог кредиторів - зупинення виконання боржником грошових зобов`язань і зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), термін виконання яких настав до дня введення мораторію, і припинення заходів, спрямованих на забезпечення виконання цих зобов`язань та зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), застосованих до прийняття рішення про введення мораторію.

Статтею 1 вказаного Закону визначено, що конкурсні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, які виникли до порушення провадження у справі про банкрутство та вимоги яких не забезпечені заставою майна боржника. Поточні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, які виникли після порушення провадження у справі про банкрутство.

Згідно з частиною четвертою статті 12 Закону № 2343-XII мораторій на задоволення вимог кредиторів вводиться одночасно з порушенням провадження у справі про банкрутство, про що зазначається в ухвалі господарського суду. Протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів: забороняється стягнення на підставі виконавчих документів та інших документів, за якими здійснюється стягнення відповідно до законодавства; не нараховуються неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші санкції за невиконання чи неналежне виконання грошових зобов`язань і зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів).

Наведені норми регулюють правовідносини, які виникли між боржником і кредиторами у зв`язку з неспроможністю боржника виконати, після настання встановленого строку, існуючі зобов`язання і спрямовані на відновлення платоспроможності боржника або його ліквідації з метою здійснення заходів щодо задоволення визнаних судом вимог кредиторів.

Системний аналіз вказаних норм свідчить, що з порушенням провадження у справі про банкрутство не пов`язується завершення підприємницької діяльності боржника, він має право укладати договори та вчиняти інші правочини, у зв`язку з чим у нього виникають права та обов`язки, виконання яких забезпечується на загальних засадах, а отже дія мораторію поширюється лише на задоволення вимог конкурсних кредиторів.

Що стосується зобов`язань поточних кредиторів, то за цими зобов`язаннями, згідно із загальними правилами, нараховуються неустойка (штраф, пеня), застосовуються інші санкції за невиконання чи неналежне виконання грошових зобов`язань та зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), в т. ч. і штрафних санкцій, нарахованих на підставі положень Податкового кодексу України.

Даний висновок також кореспондує зі змістом частиною першої статті 23 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», згідно з якою нарахування неустойки (штрафу, пені), процентів та інших економічних санкцій по всіх видах заборгованості за зобов`язаннями, строк виконання яких настав після порушення справи про банкрутство та введення мораторію, припиняється лише з дня прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури.

З матеріалів справи вбачається, що до заборгованості, зазначеної в оскаржуваній вимозі, не включалась заборгованість, що існувала станом на дату введення мораторію, у зв`язку з чим відсутня вимога, виконання якої має зупиниться мораторієм.

Враховуючи наведене, ухвалене у справі судове рішення підлягає скасуванню з прийняттям постанови про відмову у задоволенні адміністративного позову.

Правова позиція з цього питання висловлена Верховним Судом в постанові у справі № 812/1044/16 від 18 червня 2019 року.

У відповідності до вимог п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно зі ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є, зокрема, неповне з`ясування судом обставин справи, що мають значення для справи та неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись статтями 315, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Черкаській області задовольнити.

Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 16 квітня 2019 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття.

Касаційна скарга на постанову суду може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Постанова складена в повному обсязі 23 липня 2019 р.

Головуючий суддя І.О.Лічевецький

суддя Г.В.Земляна

суддя В.П.Мельничук