Справа № 480/1926/19
Суддя: І.Г. Шевченко
Дата ухвалення: 2019-07-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 липня 2019 р. Справа № 480/1926/19

Сумський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Шевченко І.Г., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернулася до Ковпаківського районного суду м.Суми з позовною заявою до Сумського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області, в якій просила зобов`язати відповідача виплатити заборгованість, що виникла з червня по грудень 2018 року.

Свої вимоги мотивувала тим, що перебуває у Сумському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України Сумської області на обліку як внутрішньо переміщена особа та отримує пенсію. Однак, за період з червня по грудень 2018 року відповідач не здійснював виплату їй пенсії. З такими діями відповідача не погодилася та звернулася до суду за захистом своїх прав.

Ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 22.04.2019 матеріали справи передано за підсудністю до Сумського окружного адміністративного суду (а.с.23).

Ухвалою Сумського окружного адміністративного суду від 31.05.2019 вказану справу прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (а.с.29-30). Крім того, вказаною ухвалою суду у Сумського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області та у Департаменту соціального захисту населення Сумської міської ради було витребувано додаткові докази у справі.

Відповідач, заперечуючи проти позову, подав відзив на позов, в якому, з урахуванням поданих доказів, з посиланням на Закон України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" та на постанову Кабінету Міністрів України від 08.06.2016 №365 "Деякі питання здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам", просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі, виходячи з того, що згідно даних інтегрованої міжвідомчої інформаційно-телекомунікаційної системи щодо контролю осіб, транспортних засобів та вантажів, які перетинають державний кордон про тривалу відсутність позивача за місцем проживання виплату пенсії було призупинено з 01.06.2018 до отримання результатів додаткової перевірки. Рішенням Комісії від 27.06.2018 №26 було підтверджено місце фактичного проживання позивача, однак, відповідно до листа Департаменту соціального захисту населення СМР від 07.08.2018 позивачу була скасована дія довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи з 07.08.2017, тому 13.08.2018 рішенням Управління припинена виплата пенсії ОСОБА_1 . За заявою позивача про поновлення виплат пенсії від 21.11.2018, на підставі рішення Комісії про поновлення виплат, управлінням було поновлено виплати пенсії ОСОБА_1 з січня 2019 року. Не отримана пенсія за період з червня 2018 року по грудень 2018року буде нарахована та виплачена на умовах окремого порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України при надходженні коштів. З урахуванням викладеного представник вважає вимоги позивача протиправними та такими, що не підлягають задоволенню.

На виконання вимог ухвали суду від 31.05.2019 до суду подав витребувані докази у справі представник Департаменту соціального захисту населення Сумської міської ради (а.с.53-62).

Ухвалою суду від 25.06.2019 (а.с.63) на підставі ст.52 Кодексу адміністративного судочинства України було замінено відповідача, Сумське об`єднане управління Пенсійного фонду України Сумської області, його правонаступником, яким є Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області (далі - відповідач, ГУ ПФУ в Сумській області).

Відповідно до частини восьмої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їхні усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Дослідивши наявні матеріали справи, заяви по суті справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи та об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вбачає необхідним позов задовольнити частково, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є особою, переміщеною з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції згідно довідки Департаменту соціального захисту населення Сумської міської ради про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 21.11.2018 № (а.с.16) та станом на виникнення спірних правовідносин перебувала на обліку в Сумському об`єднаному управління Пенсійного фонду України Сумської області як отримувач пенсії за віком, що вбачається зі змісту позову та відзиву.

Як вбачається з відзиву та листа Сумського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області від 25.03.2019 (а.с.18), на підставі даних інтегрованої міжвідомчої інформаційно-телекомунікаційної системи щодо контролю осіб, транспортних засобів та вантажів, які перетинають державний кордон про тривалу відсутність ОСОБА_1 за місцем проживання, надісланої листом ГУ ПФУ в Сумській області від 15.06.2018 №5837/02.2-12 (а.с.38-39), Сумським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України Сумської області виплату пенсії було призупинено позивачу з 01.06.2018 до отримання результатів додаткової перевірки (а.с.40-41).

Рішенням Комісії по розгляду заяв громадян з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам Сумської міської ради від 27.06.2018 №26 було підтверджено фактичне місце проживання ОСОБА_1 (а.с.54-55) та надіслано рішення, крім іншого, до Сумського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області (а.с.42-43).

На підставі листа Головного центру обробки інформації Державної прикордонної служби України від 27.07.2018 (а.с.56), акта обстеження матеріально-побутових умов сім`ї від 06.08.2018 (а.с.57) рішенням Департаменту соціального захисту населення Сумської міської ради від 07.08.2018 була скасована дія довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи ОСОБА_1 від 12.04.2016 № (а.с.58), яке надіслано, крім іншого, до Сумського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області (а.с.44-45).

У зв`язку із скасуванням дії довідки рішенням Сумського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області від 13.08.2018 №823571 припинено з 07.08.2018 виплату пенсії ОСОБА_1 (а.с.46).

21.11.2018 позивач звернулася до Сумського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області із заявою про поновлення виплати пенсії, надавши довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 21.11.2018 № (а.с.16, 47, 59), у зв`язку з чим 23.11.2018 Сумським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України Сумської області направлений запит до Департаменту соціального захисту населення Сумської міської ради на отримання інформації для здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем фактичного проживання/перебування (а.с.48-49).

Рішенням Комісії по розгляду заяв громадян з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам Сумської міської ради від 29.11.2018 №48 з урахуванням акта обстеження від 28.11.2019 (а.с.60) та подання про відновлення соціальних виплат від 28.11.2018 (а.с.61), ухвалено Сумському об`єднаному управлінню Пенсійного фонду України Сумської області відновити пенсію з дати звернення ОСОБА_1 (а.с.51,62) та направлено Департаментом соціального захисту населення Сумської міської ради вказане рішення до Сумського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області (а.с.50-51).

Судом відповідно до довідки від 10.06.2019 №517 про нараховані та фактично виплачені суми пенсії ОСОБА_1 (а.с.52) встановлено, що пенсія позивачу за період з 01.06.2018 по 31.12.2018 включно була нарахована, однак не виплачена, фактичне її поновлення виплати мало місце з січня 2019 року. Доказів на спростування вказаного суду не надано.

Після не отримання пенсії за період з 01.06.2018 по 31.12.2018 позивач, як вбачається з позову, звернулася із запитом до Сумського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області щодо підстав невиплати пенсії за вказаний період, на що листом від 25.03.2019 №154/В (а.с.18) відповідач повідомив позивача, що згідно даних інтегрованої міжвідомчої інформаційно-телекомунікаційної системи щодо контролю осіб, транспортних засобів та вантажів, які перетинають державний кордон про тривалу відсутність позивача за місцем проживання виплату пенсії було призупинено з 01.06.2018 до отримання результатів додаткової перевірки. Рішенням Комісії від 27.06.2018 №26 було підтверджено місце фактичного проживання позивача, однак, відповідно до листа Департаменту соціального захисту населення СМР від 07.08.2018 позивачу була скасована дія довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи з 07.08.2017, тому 13.08.2018 рішенням Управління припинена виплата пенсії ОСОБА_1 . За заявою позивача про поновлення виплат пенсії від 21.11.2018, на підставі рішення Комісії про поновлення виплат, управлінням було поновлено виплати пенсії ОСОБА_1 з січня 2019 року.

Не отримана пенсія за період з червня 2018 року по грудень 2018року буде нарахована та виплачена на умовах окремого порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України при надходженні коштів.

Суд не може погодитись з такою позицією відповідача, а бездіяльність Сумського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області щодо не виплати нарахованої пенсії з 01.06.2018 по 31.12.2018 включно вважає протиправною, враховуючи наступне.

Відповідно до ч.1 ст.6 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до ст. 3 Конституції України права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав людини є головним обов`язком держави.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцію та законами України.

Відповідно до частини 3 статті 22 Конституції України при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Статтею 8 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-ІV (надалі Закон №1058-ІV) передбачено право громадян України на отримання пенсій та соціальних послуг.

Виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються, зокрема: види пенсійного забезпечення, умови участі в пенсійній системі чи їх рівнях, пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат, джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення, умови, норми та порядок пенсійного забезпечення, організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення (ч.3 ст. 4 Закону №1058-ІV).

Згідно частини 1 статті 47 Закону №1058-ІV пенсія виплачується щомісяця, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, або через установи банків у порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України.

З 22 листопада 2014 року набрав чинності Закон України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" від 20 жовтня 2014 року №1706-VII (далі - Закон №1706-VII), яким відповідно до Конституції та законів України, міжнародних договорів України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, закріплені гарантії дотримання прав, свобод та законних інтересів внутрішньо переміщених осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону №1706-VII внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Підставою для взяття на облік внутрішньо переміщеної особи є проживання на території, де виникли обставини, зазначені в статті 1 цього Закону, на момент їх виникнення (ч.2 ст. 4 Закону №1706-VII).

Як згідно ст. 4 Закону №1706-VII так і згідно пункту 6 Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 року №509 (далі - Порядок №509) факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених, зокрема, статтею 12 цього Закону.

Обґрунтовуючи свою позицію відповідач, з посиланням на норми Закону №1706-VII та Порядку здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України "Деякі питання здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам" від 8 червня 2016 року №365 (далі - Порядок №365) вказує на правомірність припинення пенсії у зв`язку із встановленням факту відсутності позивачки за місцем проживання на основі отриманої інформації та скасування довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

Дійсно, встановлення факту відсутності внутрішньо переміщеної особи за фактичним місцем проживання/перебування та скасування довідки внутрішньо переміщеної особи з підстав, визначених статтею 12 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" є одними з підстав, визначених у п.п.2,4 п.12 Порядку №365 для припинення соціальних виплат, а частина 1 статті 12 Закону №1706-VII надає вичерпний перелік підстав для скасування дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи та внесення відомостей про це в Єдину інформаційну базу даних про внутрішньо переміщених осіб та такими є обставини, за яких внутрішньо переміщена особа:1) подала заяву про відмову від довідки; 2) скоїла злочин: (…); 3) повернулася до покинутого місця постійного проживання; 4) виїхала на постійне місце проживання за кордон; 5) подала завідомо недостовірні відомості.

Разом з тим, вказаний Закон №1706-VII не визначає порядку чи підстав для припинення виплат пенсії чи інших соціальних виплат.

Законом, який регулює відносини, які виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування є саме Закон №1058-1V. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом, зокрема, визначаються порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням, порядок використання коштів Пенсійного фонду та накопичувальної системи пенсійного страхування. (ст. 5 Закону №1058-1V). І саме цим Законом частиною 1 статті 49 визначено підстави припинення пенсії. Так, за приписами цієї норми, виплата пенсії, зокрема, за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду припиняється у таких випадках: якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; у разі смерті пенсіонера; у разі неотримання призначеної пенсії протягом шести місяців підряд; в інших випадках, передбачених законом.

В той же час, як встановлено судом, виплата пенсії відповідачем була призупинена з 01.06.2018, на підставі даних інтегрованої міжвідомчої інформаційно-телекомунікаційної системи щодо контролю осіб, транспортних засобів та вантажів, які перетинають державний кордон про тривалу відсутність позивача за місцем проживання до отримання результатів отримання додаткової перевірки без прийняття будь-якого рішення. Лише 13.08.2018 органом Пенсійного фонду було прийнято рішення про припинення пенсії з припинена з 07.08.2018 з підстав скасування дії довідки. Тобто, вказані підстави, не є тими підставами, виключний перелік яких зазначено у ст.49 Закону №1058-IV для прийняття рішення про припинення пенсії.

Відтак, призупинення пенсії з 01.06.2018 та припинення виплати пенсії з 07.08.2018 згідно рішення від 13.08.2018 було вчинено не на підставі, що визначена Конституцією та законами України така бездіяльність, що полягає у не виплаті пенсії з 01.06.2018 по 31.12.2018 та рішення від 13.08.2018 не відповідають вимогам обґрунтованості, добросовісності, пропорційності прийняття рішення, а тому не можуть відповідати критеріям правомірності, визначених у ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Вказані висновки узгоджуються з позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 04.09.2018 у справі №805/402/18.

Таким чином, доводи відповідача, з посиланням на Порядок №365 та Закон №1706-VII, про наявність обґрунтованих підстав для відмови у виплати пенсії не приймається судом до уваги, оскільки такі підстави як встановлення факту відсутності внутрішньо переміщеної особи за фактичним місцем проживання/перебування та скасування дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи не передбачені ст. 49 Закону №1058-IV. А норми Закону №1058-IV є пріоритетними над нормами постанов Кабінету Міністрів України.

Також, щодо посилання представника відповідача на те, що виплата пенсії за період з 01.06.2018 по 31.12.2018 буде виплачена на умовах окремого порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.4 ст.6 Кодексу адміністративного судочинства України забороняється відмова в розгляді та вирішенні адміністративної справи з мотивів неповноти, неясності, суперечливості чи відсутності законодавства, яке регулює спірні відносини.

Частиною 2 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Згідно ч. 1 ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23.02.2006 №3477-ІV суди застосовують при розгляді справ Конвенцію прав та основоположних свобод (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини (далі - Суд) як джерело права.

В даному випадку, суд звертає увагу на правову позицію Європейського суду з прав людини щодо відповідальності держави щодо виконання власних повноважень.

Зокрема, в рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Рисовський проти України" (CASE OF RYSOVSKYY v. UKRAINE) суд визнав незаконне та непропорційне втручання у права заявника, гарантовані статтею 1 Першого протоколу Конвенції. Суд у цьому рішенні підкреслив особливу важливість принципу "належного урядування". Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб. Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси (п.70).

Європейський суд з прав людини в рішенні "Суханов та Ільченко проти України" від 26.09.2014 стосовно бездіяльності держави щодо прийняття нормативного акту, яких визначає механізму реалізації прав громадян, в п.п.55,56 зазначив, що відмова держави здійснити певні дії становила втручання в права заявників, передбачені статтею 1 Першого протоколу. Уряд не надав жодних пояснень цієї бездіяльності, яка тримала заявників у невизначеності. Таким чином, Суд не бачить жодних причин, чому органи влади не вжили заходів для визначення розміру надбавки до пенсії заявників і вважає це втручання невиправданим. Отже, було порушення права заявників, передбаченого статтею 1 Першого протоколу.

Враховуючи встановлені обставини у справі та досліджені докази, приймаючи до уваги, що припинення виплати пенсії за період з 01.06.2018 по 31.12.2018 включно відповідачем здійснено не на підставі, встановленій законом, відмова у виплаті нарахованої пенсії за вказаний період через відсутність розробленого Кабінетом Міністрів України відповідного порядку щодо виплати пенсії, виплату якої протиправно було припинено, не відповідають критеріям правомірності, визначених ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, у зв`язку з чим суд приходить до висновку, що позовні вимоги про зобов`язання відповідача здійснити виплату нарахованої раніше призначеної пенсії за період з 01.06.2018 по 31.12.2018 включно є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Крім того, відповідно до ч.2 ст.9 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Оскільки, під час розгляду справи встановлено, що Сумським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України Сумської області прийнято рішення від 13.08.2018 №823571 (а.с.46) про припинення виплат пенсії ОСОБА_1 , яке не входить до предмету позову, для повного та ефективного захисту прав позивача, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та скасувати таке рішення, а також визнати протиправною бездіяльність Сумського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області, яка полягає у не виплаті ОСОБА_1 нарахованої за період з 01.06.2018 по 31.12.2018 включно, пенсії.

Що стосується заяви позивача про звернення рішення до негайного виконання в межах суми стягнення за один місяць, суд не вбачає підстав для її задоволення, оскільки за нормами п.1. ч.1 ст. 371 Кодексу адміністративного судочинства України негайно виконуються рішення суду про присудження виплати пенсій, інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних фондів - у межах суми стягнення за один місяць. Враховуючи, що предметом спору є зобов`язання вчинити відповідача певні дії, та за рішенням суду не вирішувалось питання про стягнення конкретно визначеного розміру суми пенсії, а лише вирішувалось питання щодо зобов`язання вчинити відповідача дії по виплаті пенсії, така заява позивача не підлягає задоволенню за безпідставністю.

Керуючись ст.ст. 90, 241, 242, 243, 244, 245, 246, 250, 255, 295, 297, п.15.5 Розділу VІІ Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області (40009, м.Суми, вул.Пушкіна, буд.1, ) про зобов`язання вчинити дії - задовольнити.

Скасувати рішення Сумського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області від 13.08.2018 №823571 про припинення виплат пенсії ОСОБА_1 , починаючи з 07.08.2018.

Визнати протиправною бездіяльність Сумського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області, яка полягає у не виплаті ОСОБА_1 нарахованої за період з 01.06.2018 по 31.12.2018 включно, пенсії.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області виплатити ОСОБА_1 суму нарахованої раніше призначеної пенсії за період з 01.06.2018 по 31.12.2018 включно.

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про звернення рішення до негайного виконання в межах суми стягнення за один місяць відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду через Сумський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складено 26.07.2019.

Суддя І.Г. Шевченко