Справа № 140/2399/18
Суддя: Шипуліна Т.М.
Дата ухвалення: 2019-07-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

19 липня 2019 року

Київ

справа №140/2399/18

касаційне провадження №К/9901/17739/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Шипуліної Т.М.,

суддів: Бившевої Л.І., Ханової Р.Ф.

розглянув матеріали касаційної скарги Головного управління ДФС у Волинській області на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 16.01.2019 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 20.05.2019 у справі №140/2399/18 за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Волинській області про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки),

В С Т А Н О В И В:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 у листопаді 2018 року звернувся до суду з позовом до Головного управління ДФС у Волинській області про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 13.11.2017 №Ф-, відповідно до якої контролюючий орган вимагав від позивача сплатити суму недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в розмірі 82659,36грн.

Волинський окружний адміністративний суд рішенням від 16.01.2019 позовні вимоги задовольнив.

Восьмий апеляційний адміністративний суд постановою від 20.05.2019 рішення Волинського окружного адміністративного суду від 16.01.2019 залишив без змін.

Головне управління ДФС у Волинській області 21.06.2019 звернулося до суду касаційної інстанції з касаційною скаргою, в якій просило скасувати рішення Волинського окружного адміністративного суду від 16.01.2019 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 20.05.2019, ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування своїх вимог скаржник посилається на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та процесуального права.

При вирішенні питання про відкриття касаційного провадження за зазначеною касаційною скаргою суд виходить з такого.

Згідно з частиною першою статті 13 Кодексу адміністративного судочинства України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Аналіз наведеного законодавства дозволяє дійти висновку про те, що особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями після їх перегляду в апеляційному порядку, можуть скористатися правом їх оскарження у касаційному порядку лише у визначених законом випадках.

З матеріалів касаційної скарги та оскаржуваних судових рішень вбачається, що предметом позову у справі №140/2399/18 є вимоги про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 13.11.2017 №Ф-, відповідно до якої контролюючий орган вимагав від позивача сплатити суму недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в розмірі 82659,36грн.

Судами встановлено, що на підставі акту перевірки від 24.10.2017 №11894/03-20-13-07/НОМЕР_1 відповідачем прийнято податкові повідомлення-рішення від 13.11.2017 №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб на 180202грн. та застосовано штрафні (фінансові) санкції в сумі 45050,50грн., №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з військового збору на 15016,85грн. та застосовано штрафні (фінансові) санкції в сумі 3754,21грн., та рішення від 13.11.2017 № про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску, яким до позивача застосовано штрафні санкції в розмірі 8265,94грн.

Також відповідачем 13.11.2017 прийнято оскаржувану вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-, відповідно до якої контролюючий орган вимагав від позивача сплатити суму недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в розмірі 82659,36грн.

Суди попередніх інстанцій, задовольняючи позовні вимог, виходили з наступного.

Волинський окружний адміністративний суд рішенням від 14.09.2018 у справі №0340/1303/18 визнав протиправними та скасував податкові повідомлення-рішення від 13.11.2017 №, №, а також рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 13.11.2017 №.

Восьмий апеляційний адміністративний суд постановою від 19.12.2018 рішення від 14.09.2018 залишив без змін.

Станом на момент прийняття рішення Волинського окружного адміністративного суду від 16.01.2019 та постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 20.05.2019 у справі №140/2399/18, яка розглянута за правилами спрощеного позовного провадження про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 13.11.2017 №Ф-, відповідно до якої контролюючий орган вимагав від позивача сплатити суму недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в розмірі 82659,36грн. судові рішення у справі №0340/1303/18, якими скасовано податкові повідомлення-рішення від 13.11.2017 №, №, а також рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 13.11.2017 № № набрали законної сили.

Суд апеляційної інстанції встановив, що позивач отримав оскаржувану податкову вимогу про сплату боргу (недоїмки) 14.11.2017 та дійшов висновку, що строк звернення до суду, встановлений Податковим кодексом України, як іншим законом, позивачем не пропущено.

Висновок судів попередніх інстанцій стосовно того, що відповідачем не доведено правомірність прийняття оскаржуваної вимоги про сплату боргу, є обґрунтованим.

Відповідно до частини другої статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Таким чином, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що судами попередніх інстанцій правильно застосовано норми права при ухваленні судових рішень у справі №140/2399/18, що є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Дана справа, призначена та розглянута за правилами спрощеного позовного провадження.

Відповідно до пункту 2 частини другої статті 333 Кодексу адміністративного судочинства України у справах розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), а також у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи), суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Випадків, які б виключали можливість застосування положень пункту 2 частини другої статті 333 Кодексу адміністративного судочинства України, не вбачається. У касаційній скарзі таких застережень не міститься.

За таких обставин суд касаційної інстанції вважає касаційну скаргу на постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 20.05.2019, ухвалену за результатами апеляційного перегляду рішення Волинського окружного адміністративного суду від 16.01.2019 у справі щодо визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки), необґрунтованою.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про необхідність відмови у відкритті касаційного провадження.

Керуючись пунктом 5 частини першої, пунктом 2 частини другої статті 333 Кодексу адміністративного судочинства України, -

У Х В А Л И В :

1. Відмовити Головному управлінню ДФС у Волинській області у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 16.01.2019 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 20.05.2019 у справі №140/2399/18 за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Волинській області про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки).

2. Направити копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження разом з касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді Верховного Суду Т.М.Шипуліна Л.І.Бившева Р.Ф.Ханова