Справа № 460/3204/18
Суддя: Гуляк Василь Васильович
Дата ухвалення: 2019-07-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2019 рокуЛьвів№ 857/4230/19
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії :

головуючого судді: Гуляка В.В.

суддів: Довгополова О.М., Ільчишин Н.В.

за участі секретаря судового засідання: Омеляновської Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Рівненської митниці ДФС,

на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 26 лютого 2019 року (суддя Друзенко Н.В., час ухвалення 15:32, місце ухвалення м.Рівне, дата складання повного тексту 12.03.2019 року),

в адміністративній справі №460/3204/18 за позовом ОСОБА_1 до Рівненської митниці ДФС,

про визнання протиправними і скасування картки відмови та рішення,

встановив:

У грудні 2018 року позивач ОСОБА_1 звернувся в суд із адміністративним позовом до відповідача Рівненської митниці ДФС, в якому просив: 1) визнати протиправною та скасувати Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA201000/2018/01050 від 11.12.2018 року; 2) визнати протиправним та скасувати Рішення про коригування митної вартості товарів №UA201000/2018/001022 від 11.12.2018 року.

Відповідач позову не визнав, у суді першої інстанції подав відзив на адміністративний позов, просив відмовити в задоволенні адміністративного позову повністю.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 26 лютого 2019 року адміністративний позов задоволено повністю. Визнано протиправними та скасовано Рішення про коригування митної вартості товарів №UA204000/2018/001022/1 від 11.12.2018р. та Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформлені випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA204000/2018/01050 від 11.12.2018р..

З цим рішенням суду першої інстанції від 26.02.2019 року не погодився відповідач та оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає апелянт, що оскаржене рішення суду підлягає скасуванню з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт зазначає, що під час митного оформлення декларантом товару Легковий автомобіль марки «BMW», модель « 330І» з ідентифікаційним номером НОМЕР_1 , заявленою вартістю 7800 PLN, Рівненською митницею ДФС було встановлено розбіжності в поданих первинних документах. У зв`язку з цим, згідно із ч.2 ст.53 МК України посадовою особою митниці декларанту направлено електронне повідомлення з вимогою про надання додаткових документів, які містять відомості щодо вартості імпортованого транспортного засобу. Однак, декларант 11.12.2018 р. повідомив митницю, що витребувані нею документи надаватись не будуть. Таким чином, відповідач з урахуванням п.2 ч.6 ст.54 МК України відмовив в митному оформленні заявленого декларантом товару. Також, апелянт звертає увагу на те, що в суді першої інстанції не було доведено позивачем та документально не підтверджено включення витрат на транспортування понесених позивачем (покупцем) до ціни, що була сплачена за імпортований автомобіль продавцю. Крім цього, зазначає апелянт, що суд першої інстанції не врахував, що декларант позивача самостійно обрав 6 (резервний) метод коригування митної вартості імпортованих позивачем товарів, тобто відмовився від права консультації з органом доходів та зборів з метою обгрунтованого вибору методу визначення митної вартості на підставі інформації наявної в органі доходів та зборів. Також, звертає увагу апелянт на те, що суд першої інстанції не врахував вимог ч.8 ст.264, ч.2 ст.266 МК України, відповідно до яких акт фізичного огляду не створює жодних юридичних фактів та обов`язків як для декларанта, так і для митниці, оскільки він здійснюється перед подачею митної декларації, а тому акт фізичного огляду не є документом на підставі якого митниця здійснює митний контроль та митне оформлення. Таким чином, вважає апелянт, що судом першої інстанції неповно та необ`єктивно досліджено матеріали по розглядуваній справі.

За результатами апеляційного розгляду апелянт просить скасувати оскаржене рішення суду від 26.02.2019 р. та прийняти нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову відмовити в повному обсязі.

Позивач апеляційної скарги не визнав, суду апеляційної інстанції подав відзив на апеляційну скаргу, просить залишити без задоволення апеляційну скаргу, а рішення суду від 26.02.2019 року залишити без змін.

Суд апеляційної інстанції заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи та їх представників, які з`явились в засідання суду апеляційної інстанції, дослідивши матеріали справи та докази по справі, обговоривши доводи, межі та вимоги апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, вважає, що дану апеляційну скаргу слід задоволити, з врахуванням наступного.

Судом встановлено і підтверджується матеріалами справи, що 06.12.2018 р. позивачем придбано у нерезидента транспортний засіб - легковий автомобіль (бувший у використанні) марки «BMW» серії « 330І» з ідентифікаційним номером НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , вартість якого згідно договору продажу автомобіля становить 7800 польських злотих (а.с. 17, 18).

Декларантом ПП «ТІ-НА» в інтересах позивача, оформлено та подано до Рівненської митниці ДФС митну декларацію №UA204010/2018/227285 від 10.12.2018 р., якою заявлено до митного оформлення імпортований товар: транспортний засіб - легковий автомобіль (бувший у використанні) марки «BMW» модель « 330І» з ідентифікаційним номером НОМЕР_1 , сірого кольору, кількість місць, включаючи місце водія - 5, кількість дверей - 5, призначений для використання по дорогах загального користування (для перевезення пасажирів), пасажирський, тип кузова універсал, двигун бензиновий об`ємом 2979 см.кб; країна відправлення/експорту Польща. Декларант самостійно визначив митну вартість транспортного засобу за основним методом, тобто за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість автомобіля), на рівні 57532,07 грн. (еквівалент 7800 польських злотих за офіційним курсом НБУ на день подання МД до митного оформлення) (а.с. 9-10, 29-30).

Декларантом одночасно із митною декларацією було надано відповідачу документи на підтвердження митної вартості товару і обраний метод її визначення, а саме: тимчасовий технічний паспорт №3791757 (а.с. 17); договір продажу автомобіля від 06.12.2018р. (а.с.18); сертифікат відповідності щодо індивідуального затвердження колісного транспортного засобу UA.005.33783-18 від 10.12.2018 р. (а.с. 34-36).

Також встановлено, що 11.12.2018 р. відповідач скерував на електронну адресу декларанта ПП «ТІ-НА», лист щодо підтвердження ціни купленого автомобіля з вимогою надати додаткові документи, а саме: касові або товарні чеки, ярлики, інші документи роздрібної торгівлі, які містять відомості імпортованого транспортного засобу; копію експортної митної декларації; висновок експерта-автотоварознавця щодо вартості імпортованого транспортного засобу, із врахуванням технічного стану транспортного засобу, терміну його експлуатації, його комплектації, пробігу (а.с. 57).

Однак, декларантом на електронний лист митниці стосовно необхідності надання додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, повідомлено, що додаткові документи по ВМД №UА204010/2018/227285 надаватись не будуть (а.с. 58).

11.12.2018 року відповідач, за результатами розгляду поданої уповноваженою особою декларанта митної декларації та доданих до неї документів, відмовив у митному оформленні транспортного засобу за заявленою митною вартістю у зв`язку з тим, що митна вартість товару не може бути визнана за вартістю, визначеною декларантом щодо товарів, які імпортуються, у зв`язку з неподанням декларантом додаткових документів, витребуваних органом доходів і зборів, згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у ч.3 ст.53 МК України. Відмову у митному оформленні транспортного засобу відповідач оформив карткою відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 11.12.2018 р. за № UA204000/2018/01050 (а.с. 11, 31).

Також відповідач здійснив коригування митної вартості транспортного засобу та виніс оскаржене рішення про коригування митної вартості товарів за №UA204000/2018/001022/1 від 11.12.2018 р., яким визначив митну вартість імпортованого автомобіля за резервним методом, врахуванням електронного довідника Super SHCWACKE 12/2018 від 11.12.2018р. №015537/28241456 за рівнем митної вартості 5204,19 євро або у валюті за якою подано МД 22323,37 польських злотих (а.с. 12-13, 32-33).

Суд апеляційної інстанції не погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення адміністративного позову, а саме визнання протиправними та скасування Рішення про коригування митної вартості товарів №UA204000/2018/001022/1 від 11.12.2018 р. та Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформлені випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA204000/2018/01050 від 11.12.2018 р., виходячи з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч.1 ст.246 Митного кодексу України (далі - МК України), метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Частиною 1 статті 248 МК України передбачено, що митне оформлення розпочинається з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання органом доходів і зборів від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії (ч.1 ст.257 МК України).

Відповідно до ч.6 ст.257 МК України, умови та порядок декларування, перелік відомостей, необхідних для здійснення митного контролю та митного оформлення, визначаються цим Кодексом, Положення про митні декларації та форми цих декларацій затверджуються Кабінетом Міністрів України, а порядок заповнення таких декларацій та інших документів, що застосовуються під час митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, - центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари (ст.49 МК України).

Стаття 51 МК України регулює питання визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, згідно частини 1 митна вартість товарів, які переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Згідно ч.2 ст.51 МК України, митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VІІІ цього Кодексу та цією главою. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації (ст.52 МК України).

Відповідно до ч.1, ч.2 ст.53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. До переліку документів, які декларант повинен подавати для підтвердження митної вартості товару, заявленої у декларації, і методу, обраного для її обчислення, належать: декларація митної вартості, зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності, рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу), якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару, за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару, транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів, копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню, якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Частиною 3 статті 53 МК України передбачено, що у разі якщо документи, зазначені у частині 2 цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

У разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу, крім документів, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, подає (за наявності) визначені в ній документи (ч.4 ст.53 МК України).

Відповідно до ч.1, ч.2 ст.54 МК України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Згідно ч.3 ст.54 МК України, за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Частиною 4 статті 54 МК України встановлено, що орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний: 1) здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 2) надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію про причини, за яких заявлена ними митна вартість не може бути визнана; 3) надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію щодо порядку і методу визначення митної вартості, застосованих у разі коригування митної вартості, а також щодо підстав здійснення такого коригування; 4) випускати у вільний обіг товари, що декларуються: у разі визнання органом доходів і зборів заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю; у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої статті 55 цього Кодексу.

Орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: 1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; 2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; 3) у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів; 4) проводити в порядку, визначеному статтями 345-354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску; 5) звертатися до органів доходів і зборів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості; 6) застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю (ч.5 ст.54 МК України).

Орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним углаві 9 цього Кодексу; 4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості (ч.6 ст.54 МК України).

Відповідно до статті 55 МК України, рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостоюстатті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Згідно ч.1 ст.57 МК України, визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Частинами 2, 3 статті 57 МК України встановлено, що основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією (ч.4 ст.57 МК України).

Аналіз наведених вище норм законодавства зумовлює висновок про те, що обов`язок доведення митної ціни товару покладений на декларанта. При цьому, митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи.

Так, з матеріалів адміністративної справи видно, що декларантом для підтвердження митної вартості товару і обраний метод її визначення було надано відповідачу: тимчасовий технічний паспорт № НОМЕР_3 (а.с. 17); договір продажу автомобіля від 06.12.2018 р., яким визначена його вартість на рівні 7800 польських злотих (а.с. 18); сертифікат відповідності щодо індивідуального затвердження колісного транспортного засобу UA.005.33783-18 від 10.12.2018 р. (а.с. 34).

Відповідачем Рівненською митницею ДФС встановлено, з чим погоджується колегія суддів, що надані декларантом у розглядуваній ситуації документи не підтверджують об`єктивність визначення митної вартості транспортного засобу, тобто у розмірі 7800 польських злотих.

Зокрема, наданий декларантом договір продажу автомобіля від 06.12.2018 р., яким визначена його вартість - не підписаний сторонами договору. Тому, такий договір не може бути єдиною і безумовною підставою для висновку про вартість ТЗ.

Інші ж надані декларантом документи, тобто тимчасовий технічний паспорт та сертифікат відповідності, не містять інформації про вартість розглядуваного ТЗ «BMW».

В такій ситуації у відповідача були обґрунтовані підстави для виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості товару.

Митницею було скеровано лист на електронну адресу декларанта щодо підтвердження ціни купленого автомобіля з вимогою надати додаткові документи, однак, декларантом повідомлено, що додаткові документи по ВМД №UА204010/2018/227285 надаватись не будуть (а.с. 57, 58).

Зокрема, декларантом не надано копію експортної митної декларації та касових або товарних чеків, ярликів, інших документів роздрібної торгівлі, які містять відомості щодо вартості імпортованого транспортного засобу.

У зв`язку з наведеним, суд апеляційної інстанції вважає, що відповідач правомірно здійснив коригування митної вартості транспортного засобу та виніс оскаржене рішення про коригування митної вартості товарів за №UA204000/2018/001022/1 від 11.12.2018 р., яким визначив митну вартість імпортованого автомобіля за резервним методом у розмірі 22323,37 польських злотих. Перший метод не застосований у зв`язку з відсутністю у документах, зазначених в ч.2 ст.53 МК України всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена, або підлягає сплаті за ці товари. Другий-п`ятий методи визначення митної вартості товарів (статті 59-63 Митного кодексу України) не застосовані, у зв`язку з відсутністю інформації щодо угод на ідентичні та подібні (аналогічні) товари та даних на підставі яких можливе визначення митної вартості згідно методів четвертого та п`ятого. При цьому, для визначення митної вартості оцінюваного товару враховано електронний довідник Super SHCWACKE 12/2018 від 11.12.2018 №015537/28241456 за рівнем митної вартості 5204,19 євро або у валюті за якою подано МД 22323,37 польських злотих (а.с. 12-13, 32-33).

Отже, на підставі наведених норм, у зв`язку із неподанням документів, що підтверджують рівень митної вартості товарів, відповідачем правомірно винесено оскаржувані картку відмови №UA201000/2018/01050 та рішення про коригування митної вартості товарів № UA201000/2018/001022.

Враховуючи підтвердження в судовому засіданні обставин, якими митний орган обґрунтовував свої твердження про дотримання ним вимог МК України та допущених порушень зі сторони декларанта під час визначення митної вартості товарів, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що позовні вимоги є безпідставним та задоволенню не підлягають.

Таким чином, суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи та зробив висновки, які не відповідають фактичним обставинам справи, а тому, відповідно до ст.317 КАС України, оскаржене рішення суду від 26.02.2019 року слід скасувати та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 243 ч.3, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу Рівненської митниці ДФС задоволити.

Рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 26 лютого 2019 року в адміністративній справі №460/3204/18 за позовом ОСОБА_1 до Рівненської митниці ДФС про визнання протиправними і скасування картки відмови та рішення скасувати та прийняти нову постанову.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня її прийняття (проголошення), а у разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення - протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий: В. В. Гуляк
Судді: О. М. Довгополов
Н. В. Ільчишин
Повний текст постанови виготовлено 18.07.2019 року