Справа № 340/785/19
Суддя: Л.І. Хилько
Дата ухвалення: 2019-07-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2019 року м. Кропивницький Справа № 340/785/19

Кіровоградський окружний адміністративний суд, у складі судді Хилько Л.І., розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (далі позивач) до Головного управління Державної фіскальної служби у Кіровоградській області (відповідач) про визнання протиправною та скасування податкової вимоги, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом та просить визнати протиправною та скасувати податкову вимогу №89350-53 від 07.08.2018 року.

В обґрунтування позовних вимог вказав, що Кабінет Міністрів України ніколи не утворював такого центрального органу виконавчої влади, як Державна фіскальна служба України, а отже, не може існувати і територіальних органів такої служби, яким в даному випадку є відповідач. Таким чином, на переконання позивача, відповідач не є територіальним органом центрального органу виконавчої влади, передбаченого ст. 41.2 Податкового Кодексу України, який утворено Кабінетом Міністрів України у порядку Закону України "Про центральні органи виконавчої влади" та Закону України "Про Кабінет Міністр України" та не має повноваження контролюючого органу, в тому числі і повноважень щодо складання будь-яких актів, передбачених Податковим кодексом України.

Також, спірна податкова вимога була складена від імені відповідача, печатка якого повинна бути з символами держави Великим Державним Гербом України. Однак, на печатці відповідача відсутній державний символ України, що прямо вказує те, що у відповідача відсутні законні підстави для стягнення грошових коштів.

З поданого до суду відзиву на позовну заяву представник відповідача позовні вимоги не визнав та просив відмовити в їх задоволенні, оскільки спірна податкова вимога №89350-53 від 07.08.2018 на суму 3199,89 грн. винесена управлінням у зв`язку з тим, що станом на 06.08.2018 р. за позивачем рахувався податковий борг з податку на доходи фізичних осіб, військового збору та адміністративних санкцій на підставі податкових повідомлень-рішень від 23.06.2018 р. №, №, № та 3 (а.с.36-37).

Позивач подав відповідь на відзив, яка по своєму змісту повторює позовну заяву (а.с.70-72).

Відповідач заперечення на таку відповідь не подавав.

У судовому засіданні 18.07.2019 р. позивач підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити.

Представник відповідача просив відмовити у задоволені позову.

Дослідивши подані сторонами документи та матеріали, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що 07.08.2018 р. відповідачем винесено податкову вимогу №89350-53, згідно до якої станом на 06.08.2018 р. сума податкового боргу позивача становить 3199,89 грн., у тому числі:

- з податку на доходи фізичних осіб 2517,11 грн., з яких: 2517,11 грн. - основний платіж;

- з військового збору 172,78 грн., з яких: 172,78 грн. основний платіж;

- адміністративні та інші санкції 510 грн. (а.с.10).

Позивачем було подано скаргу від 26.10.2018 р. на податкову вимогу.

Скаргу зареєстровано 30.10.2018 р. за вх.№11634/ФОП.

Рішенням ДФС України від 02.11.2018 р. № 17030/Ш/99-99-17-05-14 строк розгляду скарги було продовжено по 27.12.2018 р. включно.

Рішенням ДФС України від 13.12.2018 р. № /Ш/99-99-17-05-14 скаргу залишено без задоволення, а податкову вимогу від 07.08.2018 р. №89350-53 без змін (а.с.8-9).

Не погоджуючись з цим позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відносини,що виникають у сфері справляння податків і зборів регулює Податковий кодекс України який, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

У відповідності до підпункту 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, грошове зобов`язання платника податків це сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Відповідно до підпункту 14.1.153 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України, податкова вимога це письмова вимога контролюючого органу до платника податків щодо погашення суми податкового боргу.

При цьому, під податковим боргом розуміється сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання (підпункт 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України).

Згідно зі ст. 56 Податкового кодексу України, рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.

За змістом пунктів 1-3 розділу ІІ Порядку направлення контролюючими органами податкових вимог платникам податків, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 30.06.2017 № 610 (далі Порядок №610), податкова вимога платнику податків, у якого виник податковий борг, формується контролюючим органом, на який згідно з Кодексом покладається виконання такої функції.

Відповідно до п. 2 Порядку №610, податкова вимога формується у разі, якщо платник податків не сплатив у встановлені Кодексом строки суму:

узгодженого грошового зобов`язання;

непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному Кодексом.

Протягом періоду оскарження суми грошових зобов`язань, визначених контролюючим органом відповідно до Кодексу, податкова вимога з податку, що оскаржується, не надсилається.

За змістом пункту 1-6 розділу ІІІ наведеного Порядку, податкові вимоги формуються автоматично на підставі даних інформаційно-телекомунікаційних систем (далі ІТС) контролюючих органів.

Податкова вимога не надсилається (не вручається), якщо загальна сума податкового боргу платника податків не перевищує шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. У разі збільшення загальної суми податкового боргу до розміру, що перевищує шістдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, контролюючий орган надсилає (вручає) податкову вимогу такому платнику податків.

Податкова вимога, крім загальних реквізитів, повинна містити відомості про факт виникнення грошового зобов`язання та права податкової застави, розмір податкового боргу, який забезпечується податковою заставою, обов`язок погасити податковий борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк, попередження про опис активів, які відповідно до законодавства можуть бути предметом податкової застави, можливі дату та час проведення публічних торгів з їх продажу.

Форма податкової вимоги для платника податків - юридичної особи (або відокремленого підрозділу юридичної особи) наведена в додатку 1 до цього Порядку, а для платника податків - фізичної особи - у додатку 2 до цього Порядку.

У разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення.

Пункт 59.1 ст.59 Податкового кодексу України визначає, що у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Податкова вимога може надсилатися (вручатися) контролюючим органом за місцем обліку платника податків, в якому обліковується податковий борг платника податків.

Пункт 59.3 ст.59 Податкового кодексу України передбачає, що податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов`язання.

Як вказав представник відповідача у поданому відзиві (а.с.36-37), а також як вбачається з рішення ДФС України за результатами розгляду скарги позивача (а.с.8-9), спірна податкова вимога №89350-53 від 07.08.2018 р. на суму 3199,89 грн. винесена у зв`язку з тим, що 31.07.2018 р. у позивача виник та, станом на 06.08.2018р., за ним рахувався податковий борг з податку на доходи фізичних осіб у сумі 2517,11 грн., військового збору 172,78 грн. та адміністративних санкцій 510 грн., в результаті несплати у граничний термін грошових зобов`язань, визначених податковими повідомленнями-рішеннями від 23.06.2018 р. №№ , , НОМЕР_1 , НОМЕР_2 .

Встановлено, що в період з 21 по 23 травня 2018 р. посадовими особами відповідача була проведена документальна позапланова невиїзна перевірка позивача з питань правильності дотримання податкового та іншого законодавства по взаємовідносинах з міською ветеринарною лікарнею в м.Олександрії за період з 01.01.2016 р. по 31.12.2017 р., дотримання законодавства про збір та ведення обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2016 р. по 31.12.2017 р..

За результатами перевірки складений акт від 31.05.2018 р. №428/11-28-13-03/ЕВ396539, згідно до висновків якого перевіркою встановлено порушення позивачем:

- п.п.49.18.5 п.49.18 ст.49, п.177.11 ст.177 Податкового кодексу України, що полягало у неподанні позивачем податкових декларацій про майновий стан і доходи за 2016 та 2017 роки;

- п.177.2 ст.177 Податкового кодексу України не задекларовано отриманий дохід у сумі 8315 грн., в тому числі за 2016 рік 7940 грн., за 2017 рік 375 грн., в результаті чого визначено суму податкового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності в сумі 1496,70 грн., в тому числі за 2016 рік на 1429,20 грн., за 2017 рік на 67,50 грн.;

- п.п.1.1 пункту 16-1 підрозділу 10 розділу XX "Інші перехідні положення" Податкового кодексу України занижено податкове зобов`язання з військового збору в сумі 124,73 грн., в тому числі за 2016 рік 119,10 грн., за 2017 рік 5,63 грн.;

- пункту 4 частини 2 ст.6 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", п.2 розділу 3 наказу Міністерства фінансів України "Про затвердження Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 14.04.2015 року № 435, який зареєстровано в Мін`юсті України 23 квітня 2015 року за №460/26905 не подано звіти про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за 2016 та 2017 роки;

- ч.2 п.1 ст.7 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", в частині заниження суми податкового зобов`язання по єдиному внеску від здійснення підприємницької діяльності на 10194,80 грн., в тому числі за 2016 рік на 1746,80 грн., за 2017 рік на 8448,00 грн.;

- п.п.16.1.5 п.16.1 ст.16, п.44.3 ст.44, 85.2 ст.85 Податкового кодексу України ненадання посадовим (службовим) особам органів державної податкової служби у повному обсязі всі документи, що належать та пов`язані з предметом перевірки (а.с.38-51).

На підставі вказаного акту перевірки 23.06.2018 р. винесено податкові повідомлення-рішення:

- № , яким до позивача застосовано штрафу (фінансову) санкцію в сумі 340 грн. (а.с.55);

- № , яким позивачу збільшено грошове зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності в сумі 1870,88 грн., в т.ч.: 1496,70 грн. основний платіж, 374,18 грн. штрафні (фінансові) санкції (а.с.54);

- № , яким позивачу збільшено грошове зобов`язання з військового збору в сумі 155,92 грн., в т.ч.: 124,73 грн. основний платіж, 31,19 грн. штрафні (фінансові) санкції (а.с.53);

- № , яким до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції в сумі 510 грн. (а.с.119).

Так, рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку (пункт 56.1 статті 56 Податкового кодексу України).

Відповідно до п. 56.15 ст. 56 Податкового кодексу України скарга, подана із дотриманням строків, визначених пунктом 56.3 цієї статті, зупиняє виконання платником податків грошових зобов`язань, визначених у податковому повідомленні-рішенні (рішенні), на строк від дня подання такої скарги до контролюючого органу до дня закінчення процедури адміністративного оскарження.

Протягом зазначеного строку податкові вимоги з податку, що оскаржується, не надсилаються, а сума грошового зобов`язання, що оскаржується, вважається неузгодженою.

У разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження (пункт 57.3 статті 57 Податкового кодексу України).

Суду не було надано доказів направлення та отримання позивачем податкових повідомлень-рішень від 23.06.2018 р. №, №, № та 3.

Однак, як вбачається з рішення ДФС України від 14.09.2018 №1409/Ш/99-99-11-02-01-14 (а.с.56), не погоджуючись з цими рішеннями позивач звернувся до ДФС України зі скаргою від 12.07.2018 р..

Таку зареєстровано за вх.№7811/Інше від 17.07.2018 р..

Рішенням ДФС України від 01.08.2018 р. №11166/Ш/99-99-11-02-01-14 строк розгляду скарги було продовжено по 14.09.2018 р. (включно).

Рішенням ДФС України від 14.09.2018 р. №14059/Ш/99-99-11-02-01-14 скаргу позивача залишено без задоволення (а.с.56).

Отже, станом на 07.08.2018 (день винесення спірної вимоги) грошові зобов`язання за податковими повідомленнями-рішеннями від 23.06.2018 р. №№, , НОМЕР_1 , НОМЕР_2 не набули статусу узгоджених, тобто у позивача не виник обов`язок по їх сплаті (податковий борг).

Крім того, згідно п.56.18 ст.58 Податкового кодексу України при зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання протиправним та/або скасування рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

Як встановлено судом, позивачем було оскаржено податкові повідомлення-рішення від 23.06.2018 р. №, №, №, № також і в судовому порядку.

Зокрема, рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 14.03.2019 р. у справі № 340/120/19, яке було залишено без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 19.06.2019 р., в задоволенні позову про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 23.06.2018 р. №, №, № та № відмовлено (а.с.95-98, 108-110).

Отже, таке грошове зобов`язання набуло статусу узгодженого лише 19.06.2019 р..

Таким чином, суд приходить до висновку, що сума, визначена відповідачем податковою вимогою, станом на 07.08.2018 р. не була податковим боргом, оскільки позивачем, у встановлений законом строк (що не заперечується), було розпочато процедуру адміністративного, а потім і судового оскарження, отже грошове зобов`язання вважалось неузгодженим, а тому підстави винесення такої вимоги були відсутні.

Вищевказане свідчить про порушення відповідачем порядку надсилання податкової вимоги, що є підставою для її скасування.

Водночас, суд вважає помилковими доводи позивача, що відповідач не є територіальним органом центрального органу виконавчої влади.

Так, згідно до ст. 41 Податкового кодексу України контролюючими органами є центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову, державну митну політику, державну політику з адміністрування єдиного внеску, державну політику у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування податкового та митного законодавства, законодавства з питань сплати єдиного внеску та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючий орган (далі - центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику), його територіальні органи.

Органами стягнення є виключно контролюючі органи, уповноважені здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску у межах повноважень, а також державні виконавці у межах своїх повноважень. Стягнення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску за виконавчими написами нотаріусів не дозволяється.

Повноваження і функції контролюючих органів визначаються цим Кодексом, Митним кодексом України та законами України.

Розмежування повноважень і функціональних обов`язків контролюючих органів визначається законодавством України.

Інші державні органи не мають права проводити перевірки своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, у тому числі на запит правоохоронних органів.

Відповідно до п.1 Положення про Державну фіскальну службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.05.2014 року № 236 (далі - Положення) Державна фіскальна служба України (ДФС) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів і який реалізує державну податкову політику, державну політику у сфері державної митної справи, державну політику з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок), державну політику у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування податкового, митного законодавства, а також законодавства з питань сплати єдиного внеску.

Згідно до пункту 7 Положення, ДФС здійснює повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи. ДФС та її територіальні органи є органами доходів і зборів.

Перелік територіальних органів Державної фіскальної служби визначений постановою Кабінету Міністрів України від 06.08.2014 р. №311 "Про утворення територіальних органів Державної фіскальної служби та визнання такими, що втратили чинність, деяких актів Кабінету Міністрів України", в якому наведено, в тому числі, Головне управління ДФС у Кіровоградській області.

Згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, 15.09.2014 р. зареєстровано Головне управління ДФС у Кіровоградській області як юридичну особу, про що здійснено відповідний запис в Єдиному державному реєстрі про проведення державної реєстрації юридичної особи за №0009486.

Таким чином, відповідач є територіальним органом центрального органу виконавчої влади та має повноваження щодо обліку та адміністрування податків і зборів, в тому числі щодо прийняття податкових вимог.

Щодо відсутності Державного Гербу України, суд зазначає, що відповідно до постанови Верховної Ради України № 2137-XII від 19.02.1992 р., затверджено тризуб як малий герб України, вважаючи його головним елементом великого герба України. Зображення Державного герба України поміщується на печатках органів державної влади і державного управління, грошових знаках та знаках поштової оплати, службових посвідченнях, штампах, бланках державних установ з обов`язковим додержанням пропорцій зображення герба, затвердженого пунктом 1 цієї Постанови.

28.06.1996 року прийнята Конституція України, яка у Статті 20 проголошувала Тризуб головним елементом Великого Державного герба України. Тризуб визначався як знак княжої держави Володимира Великого і малий Державний герб України. Головним елементом великого Державного Герба України є Знак Княжої Держави Володимира Великого (малий Державний Герб України).

Відтак, зображення Державного Герба України на печатках, бланках державних установ, відповідає вимогам чинного законодавства, а тому доводи про те, що оскаржувана податкова вимога не може мати зображення Державного ОСОБА_2 України, та не може бути засвідчена печаткою із зазначенням Державного Гербу України до прийняття відповідного Закону Верховною Радою є безпідставними.

Керуючись ст. 2, 241, 243-249 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати податкову вимогу Головного управління Державної фіскальної служби у Кіровоградській області від 07 серпня 2018 року № 89350-53.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП суду не відомий) з державного бюджету за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Кіровоградській області (код 39393501) судові витрати по сплаті судового збору в сумі 768,40 грн. (сімсот шістдесят вісім гривень 40 копійок).

Рішення суду набирає законної сили в порядку, встановленому ст.255 КАС України та може бути оскаржено до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення за правилами, встановленими ст.ст.293, 295-297 КАС України. Відповідно до пп.15.5 п.15 Розділ VII Перехідні положення КАС України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду Л.І. Хилько