Справа № 300/1112/19
Суддя: Григорук О.Б.
Дата ухвалення: 2019-07-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"19" липня 2019 р. справа № 300/1112/19
Суддя Івано-Франківського окружного адміністративного суду Григорук О.Б., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом Головного управління ДФС в Івано-Франківській області до товариства з обмеженою відповідальністю "Свіча" про стягнення податкового боргу в розмірі 255067,03 грн., -
ВСТАНОВИВ:
Позовні вимоги мотивовано тим, що за відповідачем рахується податковий борг перед бюджетом у розмірі 255067,03 грн., який виник внаслідок несплати ним податкових зобов`язань з податку на додану вартість, податку на прибуток приватних підприємств, рентної плати за спеціальне використання води, податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, земельного податку з юридичних осіб, орендної плати з юридичних осіб, адміністративних штрафів та інших санкцій, орендної плати з юридичних осіб в м. Коломия, Івано-Франківської області.
Ухвалою від 28.05.2019 Івано-Франківським окружним адміністративним судом відкрито провадження в даній справі, ухвалено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами (у письмовому провадженні).
Відповідач правом подання відзиву на позов у встановлений судом строк не скористався. Ухвала суду про відкриття провадження була направлена відповідачу за адресою місцезнаходження, яка зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Однак вказана кореспонденція повернулася до суду з відміткою УДППЗ Укрпошта - адресат відсутній (а.с.109, 114-116).
Частиною 10 статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що ухвала про відкриття провадження у справі постановляється з додержанням вимог статті 126 цього Кодексу, частиною 11 якої визначено, що у разі повернення поштового відправлення із повісткою, яка не вручена адресату з незалежних від суду причин, вважається, що така повістка вручена належним чином.
Отже, вважається що ухвала про відкриття провадження у справі вручена відповідачу належним чином, однак відзив ним не подано.
Згідно частини 6 статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
За таких обставин, керуючись частиною 6 статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України, справа підлягає вирішенню за наявними в ній матеріалами.
Розглянувши матеріали адміністративної справи в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами у відповідності до вимог статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, дослідивши письмові докази, судом встановлено наступне.
Товариство з обмеженою відповідальністю "Свіча" відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, знаходиться на податковому обліку в Державній податковій інспекції в м. Івано-Франківську Головного управління ДФС в Івано-Франківській області (а.с.109-111).
Відповідно до інтегрованих карток платника податку за відповідачем рахується податковий борг з податку на додану вартість в сумі 117713,89 грн. (а.с.15-20).
26.02.2019 відповідач подав декларацію з податку на прибуток підприємства за 2018 рік на суму 1540,00 грн., з яких сплачено основного платежу 177,42 грн. (а.с.21-25).
Відповідно до інтегрованої картки платника податку за відповідачем рахується податковий борг з податку на прибуток підприємства в сумі 1362,58 грн. (а.с.23-25).
10.01.2019 відповідач подав декларацію з рентної плати за четвертий квартал 2018 року на суму 391,02 грн., з яких сплачено основного платежу 286,31 грн. (а.с.26, 27).
Відповідно до інтегрованої картки платника податку за відповідачем рахується податковий борг з рентної плати за спец використання води в сумі 104,71 грн. (а.с.28, 29).
01.02.2018 відповідач подав декларацію з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки на 2018 рік на суму 4669,45 грн. (а.с.30).
Відповідно до інтегрованої картки платника податку за відповідачем рахується податковий борг з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки в сумі 2043,10 грн., в тому числі: основний платіж, згідно поданої декларації від 01.02.2018, термін сплати 29.10.2018 - 184,11 грн. (залишок несплаченої суми податку за третій квартал) та 691,62 грн.; та по цій декларації за четвертий квартал по терміну сплати 29.01.2019 - 475,74 грн. та 691,63 грн. (а.с.31-39).
22.02.2018 відповідач подав декларацію з плати за землю на 2018 рік на суму 6490,59 грн. (а.с.40, 41); 15.03.2019 - на 2019 рік на суму 6 490,59 грн. (а.с.42, 43).
10.12.2018 старшим державним ревізором - інспектором відділу податків і зборів з юридичних осіб, контролю за обігом та оподаткуванням підакцизних товарів Івано-Франківського управління Головного управління Державної фіскальної служби в Івано-Франківській області було проведено камеральну перевірку своєчасності сплати товариством з обмеженою відповідальністю "Свіча" грошових зобов`язань по земельному податку з юридичних осіб за період з 30.06.2018 по 06.08.2018. За результатами вказаної перевірки складено акт №1135/5512/19393284 від 10.12.2018 згідно висновків якого, проведеною камеральною перевіркою встановлено порушення відповідачем термінів сплати самостійно визначеного грошового зобов`язання по земельному податку з юридичних осіб, встановлених пунктом 287.3. статті 287 Податкового кодексу України (а.с.44, 45).
22.02.2018 відповідач подав декларацію з орендної плати за земельні ділянки на 2018 рік на суму 144375,73 грн. (а.с.62, 63); 10.01.2019 - на 2019 рік, термін сплати 30.03.2019 на суму 144375,73 грн. (а.с.64, 65).
19.03.2019 старшим державним ревізором - інспектором відділу податків і зборів з юридичних осіб, контролю за обігом та оподаткуванням підакцизних товарів Івано-Франківського управління Головного управління Державної фіскальної служби в Івано-Франківській області було проведено камеральну перевірку даних, задекларованих у звіті про суми податкових пільг товариства з обмеженою відповідальністю "Свіча" за 2018 рік. За результатами вказаної перевірки складено акт №1963/09-19-55-12/19393284 від 19.03.2019 згідно висновків якого, проведеною камеральною перевіркою встановлено неподання відповідачем звіту про суми податкових пільг за 2018 рік (а.с.81).
Відповідно до інтегрованої картки платника податку за відповідачем рахується податковий борг з адміністративних штрафів та інших санкцій в сумі 1020,00 грн. (а.с.85, 86).
Щодо вимоги про стягнення боргу з товариства з обмеженою відповідальністю "Свіча" з орендної плати з юридичних осіб в м. Коломия, Івано-Франківської області, суд встановив наступне.
Дані податкові повідомлення-рішення направлені відповідачу за адресою місцезнаходження, яка зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та вручені уповноваженій особі відповідача 05.09.2018, що підтверджується підписом уповноваженої особи на рекомендованому повідомленні УДППЗ Укрпошта про вручення поштового відправлення (а.с.99).
Вирішуючи даний спір, суд виходив з таких мотивів та норм права.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, регулює Податковий кодекс України, який зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.
Частиною 3 статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи. Відтак, при вирішенні даного спору суд керується законом, який був чинний на час виникнення спірних правовідносин.
Відповідно до пунктів 37.1, 37.2 статті 37 Податкового кодексу України підстави для виникнення, зміни і припинення податкового обов`язку, порядок і умови його виконання встановлюються цим Кодексом або законами з питань митної справи. Податковий обов`язок виникає у платника податку з моменту настання обставин, з якими цей Кодекс та закони з питань митної справи пов`язує сплату ним податку.
Виникнення, зміна і припинення податкового обов`язку визначені статтею 37 Податкового кодексу України, згідно з пунктами 37.7, 37.2 якого, підстави для виникнення, зміни і припинення податкового обов`язку, порядок і умови його виконання встановлюються цим Кодексом або законами з питань митної справи. Податковий обов`язок виникає у платника податку з моменту настання обставин, з якими цей Кодекс та закони з питань митної справи пов`язує сплату ним податку.
Положеннями статті 36 Податкового кодексу України визначено суть податкового обов`язку, згідно положень якої податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи (пункт 36.1). Податковий обов`язок виникає у платника за кожним податком та збором (пункт 36.2). Податковий обов`язок є безумовним і першочерговим стосовно інших неподаткових обов`язків платника податків, крім випадків, передбачених законом (пункт 36.3).
Згідно з статтею 38 Податкового кодексу України виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.
Відповідно до пункту 15.1 статті 15 Податкового кодексу України платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об`єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об`єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов`язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.
Пунктом 38.2 статті 38 Податкового кодексу України передбачено, що сплата податку та збору здійснюється платником податку безпосередньо, а у випадках, передбачених податковим законодавством, - податковим агентом, або представником платника податку.
Відповідно до підпунктів 16.1.3, 16.1.4 пункту 16.1 статті 16, Податковим кодексом України визначено, що платники податків зобов`язані подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів, сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
У відповідності до пункту 6.1 статті 6 Податкового кодексу України, податком є обов`язковий, безумовний платіж до відповідного бюджету, що справляється з платників податку відповідно до цього Кодексу.
Згідно з статтею 8 Податкового кодексу України, в Україні встановлюються загальнодержавні та місцеві податки та збори. До загальнодержавних податків та зборів належать податок на прибуток підприємств, податок на додану вартість та рентна плата, які є обов`язковими до сплати на усій території України, крім випадків, передбачених цим Кодексом (підпункти 9.1.1, 9.1.3, 9.1.6 пункту 9.1 статті 9 цього Кодексу).
Відповідно до підпункту 14.1.165 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податок, платник податку, оподаткування, оподатковуваний прибуток для цілей розділу III цього Кодексу - податок на прибуток підприємств, платник податку на прибуток підприємств, оподаткування податком на прибуток підприємств, прибуток, який підлягає оподаткуванню.
Пунктом 133.1 статті 133 розділу III Податкового кодексу України визначено, що платниками податку - резидентами є суб`єкти господарювання - юридичні особи, які провадять господарську діяльність як на території України, так і за її межами, крім юридичних осіб, визначених пунктами 133.4 та 133.5 цієї статті.
Об`єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього Кодексу (пункт 134.1. статті 134 Податкового кодексу України).
Згідно з пунктом 135.1 статті 135 Податкового кодексу України базою оподаткування є грошове вираження об`єкту оподаткування, визначеного згідно із статтею 134 цього Кодексу з урахуванням положень цього Кодексу.
Підпунктом 14.1.178 пункту 14.1. статті 14 Податкового кодексу України визначено, що податок на додану вартість є непрямим податком, який нараховується та сплачується відповідно до норм розділу V цього Кодексу.
Для цілей оподаткування платником податку, серед іншого є: 1) будь-яка особа, що провадить або планує провадити господарську діяльність і реєструється за своїм добровільним рішенням як платник податку у порядку, визначеному статтею 183 цього розділу; 2) будь-яка особа, що зареєстрована або підлягає реєстрації як платник податку (пункт 180.1 статті 180 Податкового кодексу України).
Пунктом 185.1 статті 185 Податкового кодексу України встановлено, що об`єктом оподаткування є операції платників податку з: а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з безоплатної передачі та з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю; б) постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу; в) ввезення товарів на митну територію України; г) вивезення товарів за межі митної території України; е) постачання послуг з міжнародних перевезень пасажирів і багажу та вантажів залізничним, автомобільним, морським і річковим та авіаційним транспортом.
Рентна плата, серед іншого, складається з рентної плати за спеціальне використання води (підпункт 251.1.4 пункту 251.1 статті 251 Податкового кодексу України).
Відповідно до підпункту 14.1.217 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, рентна плата - загальнодержавний податок, який справляється за користування надрами для видобування корисних копалин; за користування надрами в цілях, не пов`язаних з видобуванням корисних копалин; за користування радіочастотним ресурсом України; за спеціальне використання води; за спеціальне використання лісових ресурсів; за транспортування нафти і нафтопродуктів магістральними нафтопроводами та нафтопродуктопроводами, транзитне транспортування трубопроводами аміаку територією України.
Відповідно до пункту 255.1 статті 255 Податкового кодексу України, платниками рентної плати за спеціальне використання води є: первинні водокористувачі - суб`єкти господарювання незалежно від форми власності: юридичні особи, їх філії, відділення, представництва, інші відокремлені підрозділи без утворення юридичної особи, постійні представництва нерезидентів, а також фізичні особи - підприємці, які використовують та/або передають вторинним водокористувачам воду, отриману шляхом забору води з водних об`єктів; суб`єкти господарювання незалежно від форми власності: юридичні особи, їх філії, відділення, представництва, інші відокремлені підрозділи без утворення юридичної особи, постійні представництва нерезидентів, а також фізичні особи - підприємці, які використовують воду для потреб гідроенергетики, водного транспорту і рибництва.
Згідно підпунктів 255.3.1, 255.3.2 пункту 255.3 статті 255 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування рентною платою за спеціальне використання води без її вилучення з водних об`єктів є: для потреб гідроенергетики - фактичний обсяг води, що пропускається через турбіни гідроелектростанцій для вироблення електроенергії; для потреб водного транспорту - час використання поверхневих вод вантажним самохідним і несамохідним флотом, що експлуатується (залежно від тоннажності), та пасажирським флотом, що експлуатується (залежно від кількості місць). Об`єктом оподаткування рентною платою за спеціальне використання води для потреб рибництва є фактичний обсяг води, необхідної для поповнення водних об`єктів під час розведення риби та інших водних живих ресурсів (у тому числі для поповнення, яке пов`язане із втратами води на фільтрацію та випаровування).
26.02.2019 відповідач подав декларацію з податку на прибуток підприємства за 2018 рік на суму 1540,00 грн., з яких сплачено основного платежу 177,42 грн. (а.с.21-25). Відповідно до інтегрованої картки платника податку за відповідачем рахується податковий борг з податку на прибуток підприємства в сумі 1362,58 грн. (а.с.23-25).
10.01.2019 відповідач подав декларацію з рентної плати за четвертий квартал 2018 року на суму 391,02 грн., з яких сплачено основного платежу 286,31 грн. (а.с.26, 27). Відповідно до інтегрованої картки платника податку за відповідачем рахується податковий борг з рентної плати за спец використання води в сумі 104,71 грн. (а.с.28, 29).
Статтею 10 Податкового кодексу України до місцевих податків віднесено податок на майно (підпункт 10.1.1).
Відповідно до пункту 265.1 статті 265 Податкового кодексу України, серед іншого, податок на майно складається з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки (підпункт 265.1.1), плати за землю (підпункт 265.1.3).
Пунктом 8.3 статті 8 Податкового кодексу України встановлено, що до місцевих належать податки та збори, що встановлені відповідно до переліку і в межах граничних розмірів ставок, визначених цим Кодексом, рішеннями сільських, селищних, міських рад та рад об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, у межах їх повноважень і є обов`язковими до сплати на території відповідних територіальних громад.
Згідно підпункту 14.1.156 пункту 14.1. статті 14 Податкового кодексу України податкове зобов`язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк).
Відповідно пункту 269.1 статті 269 Податкового кодексу України, платниками земельного податку є власники земельних ділянок, земельних часток (паїв); землекористувачі.
Згідно пункту 270.1 статті 270 цього Кодексу об`єктами оподаткування є земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні; земельні частки (паї), які перебувають у власності.
Згідно пункту 14.1.147 статті 14 Податкового кодексу України плата за землю - обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку або орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.
Орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності - обов`язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою (підпункт 14.1.136).
Статтею 285 даного Кодексу передбачено, що базовим податковим (звітним) періодом для плати за землю є календарний рік. Базовий податковий (звітний) рік починається 1 січня і закінчується 31 грудня того ж року (для новостворених підприємств та організацій, а також у зв`язку із набуттям права власності та/або користування на нові земельні ділянки може бути меншим 12 місяців).
У відповідності до пункту 287.3 статті 287 Податкового кодексу України податкове зобов`язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця.
Відповідно до підпункту 266.1.1 пункту 266.1 статті 266 Податкового кодексу України платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.
Об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка (підпункт 266.2.1).
Згідно з підпунктом 266.3.3 пункту 266.3 статті 266 Податкового кодексу України база оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, що перебувають у власності юридичних осіб, обчислюється такими особами самостійно виходячи із загальної площі кожного окремого об`єкта оподаткування на підставі документів, що підтверджують право власності на такий об`єкт.
Базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року (підпункт 266.6.1).
У відповідності до підпункту 266.10.1. пункту 266.10 статті 266 Податкового кодексу України податкове зобов`язання за звітний рік з податку сплачується юридичними особами - авансовими внесками щокварталу до 30 числа місяця, що наступає за звітним кварталом, які відображаються в річній податковій декларації.
Як встановлено, 01.02.2018 відповідач подав декларацію з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки на 2018 рік на суму 4669,45 грн. (а.с.30). Відповідно до інтегрованої картки платника податку за відповідачем рахується податковий борг з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки в сумі 2043,10 грн., в тому числі: основний платіж, згідно поданої декларації від 01.02.2018, термін сплати 29.10.2018 - 184,11 грн. (залишок несплаченої суми податку за третій квартал) та 691,62 грн.; та по цій декларації за четвертий квартал по терміну сплати 29.01.2019 - 475,74 грн. та 691,63 грн. (а.с.31-39).
22.02.2018 відповідач подав декларацію з плати за землю на 2018 рік на суму 6490,59 грн. (а.с.40, 41); 15.03.2019 - на 2019 рік на суму 6 490,59 грн. (а.с.42, 43).
Згідно з пунктом 126.1 статті 126 Податкового кодексу України, у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання (крім випадків, передбачених пунктом 126.2 цієї статті) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.
Відповідно до інтегрованої картки платника податку за відповідачем рахується податковий борг з адміністративних штрафів та інших санкцій в сумі 1020,00 грн. (а.с.85, 86).
У відповідності до пункту 59.1 статті 59 Податкового кодексу України у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.
Відповідно пункту 59.5 даної статті Податкового кодексу України у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення.
У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).
Дані податкові повідомлення-рішення направлені відповідачу за адресою місцезнаходження, яка зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та вручені уповноваженій особі відповідача 05.09.2018, що підтверджується підписом уповноваженої особи на рекомендованому повідомленні УДППЗ Укрпошта про вручення поштового відправлення (а.с.99).
Згідно з пунктом 58.2 статті 58 Податкового кодексу України, податкове повідомлення-рішення надсилається (вручається) за кожним окремим податком, збором та/або разом із штрафними санкціями, передбаченими цим Кодексом, а також за кожною штрафною (фінансовою) санкцією за порушення норм іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на такий контролюючий орган, та/або пенею за порушення строків розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності.
Пунктом 54.1 статті 54 Податкового кодексу України встановлено, що крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.
Таким чином, грошові зобов`язання відповідача з податку на додану вартість, податку на прибуток приватних підприємств, рентної плати за спеціальне використання води, податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, земельного податку з юридичних осіб, орендної плати з юридичних осіб, орендної плати з юридичних осіб в м. Коломия, Івано-Франківської області є узгодженими з моменту подання податкових декларацій.
Як наслідок, суд приходить до висновку, що відповідач в порушення вищевказаних норм Податкового кодексу України не виконав податкові зобов`язання зі сплати податку на додану вартість, податку на прибуток приватних підприємств, рентної плати за спецвикористання води, податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, земельного податку з юридичних осіб, орендної плати з юридичних осіб, орендної плати з юридичних осіб в м. Коломия, Івано-Франківської області.
Відповідно до пункту 14.1.175 статті 14 Податкового кодексу України сума узгодженого грошового зобов`язання, але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом утворює податковий борг.
Податковий борг відповідача підтверджується податковими повідомленнями-рішеннями, розрахунками штрафних санкцій, актами перевірки, податковими деклараціями, корінцями податкових вимог, довідками позивача про борг, витягами з облікової картки платника податку (а.с.11-108).
Доказів, які б свідчили про погашення заборгованості, що є предметом стягнення або спростування її наявності, відповідач суду не надав.
Пунктом 95.1 статті 95 Податкового кодексу України встановлено, що контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.
Пунктом 95.2 статті 95 Податкового Кодексу передбачено, що стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.
Відповідно підпункту 20.1.34. пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.
Згідно пункту 95.3 статті 95 Кодексу стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.
Контролюючий орган на підставі рішення суду здійснює стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу за рахунок готівки, що належить такому платнику податків. Стягнення готівкових коштів здійснюється у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України (пункт 95.4. статті 95 Податкового кодексу України).
Згідно статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
Таким чином, враховуючи, що на час розгляду справи заборгованість зі сплати податку на додану вартість, податку на прибуток приватних підприємств, рентної плати за спеціальне використання води, податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, земельного податку з юридичних осіб, орендної плати з юридичних осіб, орендної плати з юридичних осіб в м. Коломия, Івано-Франківської області, адміністративних штрафів та інших санкцій відповідачем в добровільному порядку не сплачена, відповідних доказів, які б підтверджували погашення такого боргу чи спростовували доводи позивача, відповідачем не надано, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги Головного управління ДФС в Івано-Франківській області про стягнення з відповідача податкового боргу є обґрунтованими, а позов таким, що підлягає до задоволення.
На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ВИРІШИВ:
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Відповідно до статтей 255, 295, 297, підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції або через Івано-Франківський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення рішення в повному обсязі.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Григорук О.Б.