Справа № 305/1772/18
Суддя: Шинкар Тетяна Ігорівна
Дата ухвалення: 2019-07-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2019 рокуЛьвів№ 857/6427/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

судді-доповідача Шинкар Т.І.,

суддів Пліша М.А.,

Судової-Хомюк Н.М.,

секретаря судового засідання Цар М.М.,

розглянувши у судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 представника ОСОБА_2 на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду (головуючий суддя Іванчулинець Д.В.), ухвалене у відкритому судовому засіданні в м.Ужгороді о 10 год. 59 хв. 29 березня 2019 року, повне судове рішення виготовлено 12 квітня 2019 року, у справі № 305/1772/18 за позовом ОСОБА_2 до Тячівського об`єднаного Управління Пенсійного фонду України Закарпатської області про визнання дій неправомірними та зобов`язання до вчинення дій,

В С Т А Н О В И В:

25.09.2018 ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до Тячівського об`єднаного Управління Пенсійного фонду України Закарпатської області (далі Управління), просив зобов`язати відповідача перерахувати розмір пенсійних виплат за період з 02.02.2016 по 02.06.2016 та здійснити обчислення розміру пенсії на підставі середньомісячного заробітку відповідно до довідок про заробітну плату від 14.08.2015 та 15.01.2016.

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 29 березня 2019 року в задоволення позову відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що норма, яка обмежувала подання довідок про заробітну плату (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу для обчислення розміру пенсії, діяла у період з 01.01.2016 до 15.04.2016. Суд першої інстанції зазначив, що оскільки позивач звернувся із заявою про призначення пенсії 19.01.2016, а його страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становив більше 60 місяців, то відповідно у останнього не було права на обчислення пенсії, враховуючи заробіток за будь-які 60 календарних місяців підряд до 1 липня 2000 року, згідно з довідками про заробітну плату від 14.08.2015 та 15.01.2016, а у спеціалістів не було законних підстав для врахування таких довідок при розрахунку розміру пенсії. Суд першої інстанції не вбачав правових підстав для проведення перерахунку розміру пенсійних виплат позивачу з моменту призначення такої, а саме з 02.02.2016 по 02.06.2016, та здійснення обчислення розміру пенсії на підставі середньомісячного заробітку згідно довідок про заробітну плату від 14.08.2015 та 15.01.2016, оскільки, як вбачається з матеріалів пенсійної справи, позивачем до заяви про призначення пенсії від 19.01.2016 вищевказані довідки не додавались.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 представник ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, просить скасувати рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 29 березня 2019 року та ухвалити нове, яким позов задовольнити. Апеляційну скаргу мотивовано тим, що відповідачем не здійснено перерахунок пенсії позивача у відповідності до норм чинного законодавства на підставі поданих документів, а тому порушено норми Конституції України. Скаржник вказує, що згідно з змінами в законодавстві є можливість перерахунку по заробітній платі і одночасно призначеної пенсії позивачу у 2016 році.

В судовому засіданні позивач апеляційну скаргу підтримав, відповідач явку повноважного представника не забезпечив, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, що відповідно до частини 2 статті 313 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Суд апеляційної інстанції, переглядаючи справу за наявними у ній доказами та перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які посилаються учасники справи, приходить до переконання, що оскаржуване рішення суду першої інстанції вимогам статті 242 КАС України відповідає.

З матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_2 з 02.02.2016 перебуває на обліку в Тячівському об`єднаному Управлінні Пенсійного фонду України Закарпатської області та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», обчислення пенсії проведено із врахуванням загального страхового стажу роботи 32 роки 10 місяців.

13.05.2016 ОСОБА_2 звернувся в Управління із заявою про перерахунок пенсії та додав довідку про заробітну плату для обчислення пенсії №151 від 10.05.2016 за 1985-1992 роки. Перерахунок здійснено з 01.05.2016, доплату до перерахунку за травень 2016 року нараховано і виплачено в червні 2016 року.

18.05.2016 ОСОБА_2 вдруге звернувся із заявою про перерахунок пенсії та додав довідку про заробітну плату для обчислення пенсії №01 від 15.01.2016 за 1985-1991 роки заробіток по сумісництву. Перерахунок пенсії здійснено з 01.06.2016.

Вважаючи, що при нарахуванні пенсії Управління неправомірно не взяло до уваги заробітну плату за період з 1985 по 1992 роки та заробітну плату, отриману за сумісництвом, за той же період, ОСОБА_2 звернувся із позовом до суду.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Враховуючи вимоги частини 2 статті 19 Конституції України та частини 2 статті 2 КАС України, законодавцем визначено критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені у практиці європейських країн.

Зі змісту частини 3 статті 23 Загальної Декларації прав людини та пункту 4 частини 1 Європейської Соціальної хартії випливає, що кожна особа похилого віку має право на справедливу і задовільну винагороду, соціальний захист, за роки важкої праці та шкідливих робіт, - яка є основним джерелом існування для них самих та їхніх сімей.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій визначені Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV).

Відповідно до частини 1 статті 40 Закону № 1058-IV, в редакції чинній на час звернення позивача із заявою про призначенням пенсії, для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами у період до 1 січня 2016 року або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд до 1 липня 2000 року незалежно від перерв.

Отже, при призначенні пенсій, починаючи з 1 січня 2016 року для обчислення пенсій враховувався заробіток працівника лише за даними персоніфікованого обліку, тобто за періоди страхового стажу з 1 липня 2000 року і до моменту виходу на пенсію. Заробіток особи за будь-які 60 календарних місяців роботи у період до 1 липня 2000 року враховувався при обчисленні пенсій тільки в тому випадку, якщо страховий стаж, починаючи після 1 липня 2000 року, становить менше 60 місяців.

З 15.04.2016 набрав чинності Закон України «Про внесення зміни до статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» щодо порядку визначення заробітної плати для обчислення пенсії» від 29.03.2016 № 1043-VIII, яким абзац 1 частини 1 статті 40 Закону № 1058-IV викладено в такій редакції: « 1. Для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв».

Надання пенсіонерам права за їх бажанням та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами враховувати при обчисленні пенсії заробітну плату (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд у період по 30 червня 2000 року, незалежно від перерв, є доопрацьованим варіантом попередньої редакції частини 1 статті 40 Закону № 1058-IV, що дозволяє громадянам, які мають відповідне право, отримувати пенсію із більш високої заробітної плати, з якої також сплачувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов`язкове державне пенсійне страхування.

Таким чином, з 01.01.2016 по 15.04.2016 діяла норма, яка обмежувала подання довідок про заробітну плату (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу для обчислення розміру пенсії.

Водночас, у пункті 2 Прикінцевих положеннях Закону № 1043-VIII зазначено, що положення цього Закону поширюються на осіб, яким пенсії призначені (перераховані) у період з 1 січня 2016 року до дня набрання чинності цим Законом.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» затверджено Постановою Правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 (далі Порядок № 22-1).

Підпунктом 3 пункту 2.1 Розділу ІІ Порядку №22-1, в редакції чинній на час звернення позивача за призначенням пенсії, встановлювалось, що до заяви про призначення пенсії за віком для підтвердження заробітної плати додаються надані відділом персоніфікованого обліку індивідуальні відомості про застраховану особу за період з 01 липня 2000 року (додатки 1, 3 до Положення).

За бажанням пенсіонера у період до 01 січня 2016 року ним може подаватись довідка про заробітну плату (дохід) до 01 липня 2000 року (додаток 1) із зазначенням у ній назв первинних документів, на підставі яких її видано, їх місцезнаходження та адреси, за якою можливо провести перевірку відповідності змісту довідки первинним документам.

У разі якщо страховий стаж починаючи з 01 липня 2000 року становить менше 60 місяців, особою подається довідка про заробітну плату (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд до 01 липня 2000 року (додаток 1).

Постановою Правління Пенсійного фонду від 26.04.2017 № 9-1 «Про затвердження Змін до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у підпункті 3 пункту 2.1 у абзаці 2 слова і цифри «у період до 01 січня 2016 року» виключено, в абзацах другому, третьому слова і цифри «до 01 липня» замінено словами і цифрами «по 30 червня».

Отже, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що, оскільки позивач звернувся із заявою про призначення пенсії 19.01.2016, страховий стаж позивача, починаючи з 1 липня 2000 року, становив більше 60 місяців, а тому при зверненні позивача в Управління із заявою про призначення пенсії 19.01.2016 були відсутні правові підстави для обчислення пенсії позивачу з врахуванням заробітку за будь-які 60 календарних місяців підряд до 1 липня 2000 року, тобто згідно з довідками про заробітну плату за період 1985 - 1992 роки.

Про можливість перерахунку пенсії у зв`язку з набуттям чинності з 15.04.2016 Закону № 1043-VIII позивач повідомлений листом Управління від 29.04.2016 №1533/06.01.

В подальшому, з 01.05.2016 на підставі звернення позивача від 13.05.2016 здійснено перерахунок пенсії із застосуванням довідки від 10.05.2016 №151 про заробітну плату за 1985 1992 роки. Доплату по перерахунку за травень 2016 року нараховано і виплачено в червні 2016 року. Окрім того, з 01.06.2016 на підставі звернення позивача від 18.05.2016 здійснено перерахунок пенсії позивача із застосуванням довідки від 15.01.2016 №01. Вказане позивач не заперечує.

При цьому, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що при поданні заяви про призначення пенсії від 19.01.2016 в розписці-повідомленні про прийнятті 19.01.2016 та зареєстровані за №19 документи (а.с.31 зворот) довідки від 14.08.2015 та 15.01.2016, які зазначені в позовній заяві, відсутні.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції вважає вірним висновок суду першої інстанції, що перерахунки пенсії відповідачем проведено у відповідності до норм чинного законодавства, на підставі матеріалів пенсійної справи позивача, правові підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

Згідно з частиною 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до частини 2 статті 6 КАС України та статті 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» передбачено застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ як джерела права.

Так, у п.58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

З огляду на викладене, враховуючи положення статті 316 КАС України, прецедентну практику ЄСПЛ, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що судом першої інстанції у рішенні викладено мотиви правомірності відмови обрахунку пенсії позивача з врахуванням довідок, зазначених у позовній заяві, та на основі об`єктивної оцінки наданих сторонами доказів повно встановлено фактичні обставини справи, правильно застосовано норми матеріального права. Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, на законність судового рішення не впливають.

Керуючись статтями 229, 241, 243, 308, 310, 316, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 представника ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 29 березня 2019 року у справі № 305/1772/18 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків встановлених ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя-доповідач Т. І. Шинкар
судді М. А. Пліш
Н. М. Судова-Хомюк
Повне судове рішення складено 19.07.2019