Справа № 461/2407/19
Суддя: Багрій Василь Миколайович
Дата ухвалення: 2019-07-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2019 рокуЛьвів№ 857/7033/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Багрія В. М.,

суддів Мікули О. І., Старунського Д. М.,

з участю секретаря судового засідання Болюк Н. В.,

розглянувши у судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції на рішення Сихівського районного суду м. Львова від 12 червня 2019 року (рішення ухвалено у м. Львові судом у складі головуючого судді Горбань О. Ю.) у справі № 461/2407/19 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції, інспектора патрульної поліції Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції Гуменного Віталія Ігоровича, про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції, інспектора патрульної поліції Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції Гуменного В. І. про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Позивач просив визнати протиправною та скасувати постанову відповідача серії ЕАВ № 1006983 від 23.03.2019 про накладення на нього, ОСОБА_1 , адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн за порушення вимог частини першої статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КупАП).

Рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 12 червня 2019 року позов задоволено.

Постанову серії ЕАВ № 1006983 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, від 23.03.2019 відносно ОСОБА_1 за частиною першою статті 126 КУпАП - скасовано, а провадження у справі про адміністративне правопорушення - закрито.

Рішення суду першої інстанції оскаржило Управління патрульної поліції у Львівській області ДПП, подавши на нього апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі зазначає, що рішення суду першої інстанції прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, без повного з`ясування усіх обставин, що мають значення для справи, що призвело до неправильного її вирішення. Суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що право на витребування у водія страхового полісу виникає лише у випадку складення відносно нього протоколу про порушення правил дорожнього руху та оформленні матеріалів дорожньо-транспортної пригоди. Так, відповідно до статті 32 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, у випадках: якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення; якщо зовнішні ознаки особи чи транспортного засобу або дії особи дають достатні підстави вважати, що особа причетна до вчинення правопорушення, транспортний засіб може бути знаряддям чи об`єктом вчинення правопорушення. Разом з тим, статтею 258 КУпАП поліцейських звільнено від обов`язку складати протоколи про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху в справах, розгляд яких статтею 222 КУпАП віднесено до їх компетенції.

Оскільки підставою для перевірки у позивача наявності страхового полісу було вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 122 КУпАП (перевищення дозволеної швидкості в населеному пункті), тому постанова про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за не пред`явлення страхового полісу є правомірною.

Апелянт просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення про відмову позивачу в задоволенні позову.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не надано належних та допустимих доказів правомірності оскаржуваної постанови, якою до ОСОБА_1 застосовано штраф у розмірі 425 грн відповідно до частини першої статті 126 КУпАП, тому така постанова підлягає скасуванню, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закриттю.

Апеляційний суд погоджується з такими висновками суду першої інстанції та, надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, враховує таке.

У справі встановлено, що 23.03.2019 інспектором патрульної поліції Управління патрульної поліції у Львівській області Гуменним В. І. складено відносно ОСОБА_1 постанову про накладення адміністративного стягнення за адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАВ № 1006983, згідно з якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн.

Згідно з постановою, 23.03.2019 о 09.58 год. ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки AUDI Q5 (д.н.з. НОМЕР_1 ) на автодорозі Київ-Чоп 558 км. в межах населеного пункту с. Солонка рухався зі швидкістю 82 км/год, чим перевищив допустиме обмеження швидкості на 32 км/год та не мав активного поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, що є порушенням п. «ґ» п. 2.1 Правил дорожнього руху (далі - ПДР), за що передбачена адміністративна відповідальність за частиною першою статті 126 КУпАП.

Згідно з частиною першою статті 35 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі: 1) якщо водій порушив Правила дорожнього руху; 2) якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу; 3) якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення; 4) якщо транспортний засіб перебуває в розшуку; 5) якщо необхідно здійснити опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, свідками якого вони є або могли бути; 6) якщо необхідно залучити водія транспортного засобу до надання допомоги іншим учасникам дорожнього руху або поліцейським або як свідка під час оформлення протоколів про адміністративні правопорушення чи матеріалів дорожньо-транспортних пригод; 7) якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху; 8) якщо спосіб закріплення вантажу на транспортному засобі створює небезпеку для інших учасників дорожнього руху; 9) порушення порядку визначення і використання на транспортному засобі спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв; 10) якщо зупинка транспортного засобу, який зареєстрований в іншій країні, здійснюється з метою виявлення його передачі у володіння, користування або розпорядження особам, які не ввозили такий транспортний засіб на митну територію України або не поміщували в митний режим транзиту.

Пунктом 1.3 ПДР встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Відповідно до пп. «ґ» п. 2.1 ПДР, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі, зокрема, поліс (сертифікат) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).

Згідно з пп. «а» п. 2.4 ПДР, на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також, крім іншого, пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.

Відповідно до статті 16 Закону України «Про дорожній рух», водій зобов`язаний, зокрема, мати при собі та на вимогу поліцейського пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Пунктом 2 частини першої статті 32 Закону України «Про Національну поліцію» передбачено, що поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення.

Виходячи з системного аналізу вищевказаного, відповідач як уповноважена особа підрозділу Національної поліції, на яку покладено завдання регулювати дорожній рух та здійснювати контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками, мав право вимагати у позивача пред`явлення полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів лише у встановлених законом випадках.

Частиною першою статті 126 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка»).

Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

Згідно з пунктом 21.1 статті 21 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з урахуванням положень пункту 21.3 цієї статті на території України забороняється експлуатація транспортного засобу (за винятком транспортних засобів, щодо яких не встановлено коригуючий коефіцієнт в залежності від типу транспортного засобу) без поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, чинного на території України, або поліса (сертифіката) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, укладеного в іншій країні з уповноваженою організацією із страхування цивільно-правової відповідальності, з якою МТ СБУ уклало угоду про взаємне визнання договорів такого страхування.

Пунктами 21.2 та 21.3 статті 21 зазначеного Закону передбачено, що контроль за наявністю договорів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється: відповідними підрозділами Національної поліції при складанні протоколів щодо порушень Правил дорожнього руху та оформленні матеріалів дорожньо-транспортних пригод.

При використанні транспортного засобу в дорожньому русі особа, яка керує ним, зобов`язана мати при собі страховий поліс (сертифікат). Страховий поліс пред`являється посадовим особам органів, визначених у пункті 21.2 цієї статті, на їх вимогу

Враховуючи наведене, право для витребування полісу відповідним підрозділом Національної поліції у водія транспортного засобу виникає за наявності двох випадків, передбачених Законом, а саме: при складанні протоколів щодо порушень Правил дорожнього руху та оформленні матеріалів дорожньо-транспортних пригод.

У справі встановлено, що відносно ОСОБА_1 не складався протокол та не виносилась постанова про притягнення до адміністративної відповідальності за порушення ПДР, зокрема за частиною першою статті 122 КУпАП (перевищення дозволеної швидкості в населеному пункті).

Оскільки відповідачем у встановленому порядку не задокументовано та не доведено належними та допустимими доказами факту порушення позивачем ПДР, яке йому пред`являлось перед прийняттям оскаржуваної постанови та яке, згідно з доводами апелянта, стало причиною зупинки транспортного засобу, тому притягнення позивача до відповідальності за непред`явлення посадовій особі відповідача страхового полісу є безпідставним.

Зазначення відповідачем в оскаржуваній постанові про перевищення дозволеної швидкості в населеному пункті без прийняття законного рішення по факту даного правопорушення юридичного значення не має.

Зазначений висновок суду апеляційної інстанції узгоджується з правовою позицією, що міститься в постанові Верховного Суду від 15.03.2019 у справі № 686/11314/17 (реєстраційний номер в ЄДРСР 80481815).

Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Рішення суду першої інстанції прийняте з дотриманням норм матеріального та процесуального права, з врахуванням усіх обставин, що мають значення для вирішення справи, тому підстави для його зміни чи скасування відсутні.

Доводи апеляційної скарги, в силу наведеного вище, висновків суду першої інстанції не спростовують.

Керуючись ст. 286, ст. 308, ст. 310, ст. 315, ст. 316, ст. 321, ст. 322, ст. 325 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції залишити без задоволення.

Рішення Сихівського районного суду м. Львова від 12 червня 2019 року у справі № 461/2407/19 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя В. М. Багрій
судді О. І. Мікула
Д. М. Старунський