Справа № 520/4971/19
Суддя: Рубан В.В.
Дата ухвалення: 2019-07-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 липня 2019 р. № 520/4971/19

Суддя Харківського окружного адміністративного суду Рубан В.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) до Ізюмського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області (64300, Харківська область, м.Ізюм, пр. Незалежності, 2, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Ізюмського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області, в якому просить суд:

- визнати протиправними дії Ізюмського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області щодо відмови в зарахуванні до страхового стажу померлого ОСОБА_2 періоду роботи 17.09.1946р. по 20.09.1951р. Акжальській монтажній майстерні.

- зобов`язати Ізюмське об`єднане управління Пенсійного фонду України в Харківській області зарахувати до страхового стажу померлого ОСОБА_2 періоду роботи 17.09.1946р. по 20.09.1951р. Акжальській монтажній майстерні та провести перерахунок пенсії у разі втрати годувальника ОСОБА_1 з дати звернення за відповідною пенсією.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що позивач звернулась до Ізюмського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області з заявою про переведення з пенсії за віком на пенсію у рази втрати годувальника. Листами відповідача № 4974/П-14 від 05.10.2018 року, № 113/П-14 від 29.03.2019 року період роботи чоловіка позивачки з 17.09.1946 по 20.09.1951 року не зарахований до страхового стажу до надання уточнюючих документів, оскільки записи в трудовій книжці оформлено неналежним чином, а саме записи не завірені печаткою підприємства, період роботи з 02.04.1967 по 17.08.1970 року не зараховані, оскільки у трудовій книжці у записі про зарахування та звільнення відсутні відповідні підстави. Не погоджуючись із такою відмовою, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Представником відповідача відзиву на позовну заяву надано не було.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 перебуває на обліку в Ізюмському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України Харківської області.

Позивач звернулась 20.03.2018 року до Ізюмського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області із заявою про переведення з пенсії за віком на пенсію у разі втрати годувальника.

Згідно листа Ізюмського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області від 05.10.2018 року за № 4974/П-14 період роботи чоловіка позивача з 17.09.1946р. по 20.09.1951р. не зарахований до страхового стажу до надання уточнюючих документів, оскільки записи в трудовій книжці стосовно цього періоду оформлено неналежним чином, ( а саме записи не завірені печаткою підприємства), період роботи з 02.04.1967 р. по 17.08.1970 р. не зараховані оскільки у трудовій книжці у записі про зарахування та звільнення відсутні відповідні підстави.

Згідно листа відповідача від 29.03.2019 року за № 113/П-14 період роботи чоловіка позивача з 17.09.1946р. по 20.09.1951р. не зарахований до страхового стажу до надання уточнюючих документів, оскільки записи в трудовій книжці стосовно цього періоду оформлено не належним чином, ( а саме записи не завірені печаткою підприємства).

Не погоджуючись із вказаною відмовою, позивач звернулась до суду за захистом своїх прав.

По суті спірних правовідносин, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що відповідно до трудової книжки від 16 вересня 1946 року ОСОБА_2 в період з 17.10.1946 року по 20.09.1951 року працював на Акжальській монтажній майстерні.

Відповідно до статті 22 "Загальної Декларації прав людини", кожна людина як член суспільства має право на соціальне забезпечення, здійснення необхідних для підтримки її гідності, вільного розвитку її особистості, прав в економічній, соціальній і культурній сферах за допомогою національних зусиль і міжнародного співробітництва і відповідно до структури і ресурсів кожної держави.

Згідно зі статтею 3 Конституції України права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Відповідно до статті 8 Конституції України визнається і діє принцип верховенства права. Конституція має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України та повинні відповідати їй. Чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України (частина 1 статті 9 Конституції України).

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Виключно законами України визначаються, зокрема: права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод; основні обов`язки громадянина; основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення; засади регулювання праці і зайнятості, шлюбу, сім`ї, охорони дитинства, материнства, батьківства; виховання, освіти, культури і охорони здоров`я, екологічної безпеки (пункти 1, 6 статті 92 Конституції України).

Відповідно до ч.1 ст. 36 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (надалі - Закон) пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті особи, яка виконала функцію донора анатомічних матеріалів людини, пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, а також у разі смерті (загибелі) особи внаслідок поранення, каліцтва, контузії чи інших ушкоджень здоров`я, одержаних під час участі у масових акціях громадського протесту в Україні з 21 листопада 2013 року по 21 лютого 2014 року за євроінтеграцію та проти режиму Януковича (Революції Гідності), - незалежно від тривалості страхового стажу. При цьому дітям пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника.

Відповідно до ч.1 ст. 24 Закону, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Частиною 4 статті 24 Закону визначено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Згідно п. "а" та "д" ч.3 ст.56 Закону України "Про пенсійне забезпечення", до стажу роботи зараховується: будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків, період одержання допомоги по безробіттю, а також робота в`язнів і робота за угодами цивільно-правового характеру за умови сплати страхових внесків; навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

Статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Аналогічне положення закріплено Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 №637.

Відповідно до пунктів 1, 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Відповідно до пункту 17 указаного Порядку за відсутності документів про наявний стаж роботи та неможливості їх одержання у зв`язку з воєнними діями, стихійним лихом, аваріями, катастрофами або іншими надзвичайними ситуаціями стаж роботи, який дає право на пенсію, встановлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі.

Порядок, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637, було прийнято саме з метою створення юридичних механізмів підтвердження трудового стажу працівників з метою належної реалізації ними права на пенсійне забезпечення, у зв`язку з чим Порядком передбачено кілька альтернативних способів підтвердження трудового стажу, які можуть бути застосовані в різних ситуація (на підставі інших, ніж трудова книжка, документів або на підставі показань свідків ).

Разом із цим, відповідач не застосував жодних з указаних вище правових процедур підтвердження стажу, передбачених Порядком, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637, та не врахував, що доступ до трудових архівів відповідних підприємств є неможливим.

Суд зазначає, що у трудовій книжці ОСОБА_2 наявні оформлені належним чином всі записи про займані посади і періоди виконуваної роботи.

Питання щодо подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до вказаного закону врегульовано Порядком надання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії, затвердженими Постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1.

За змістом підпункту "в" пункту 7 Порядку заробітна плата для призначення пенсії за період роботи до 01 липня 2000 року підтверджується довідкою підприємства, установи, організації. Форма і зміст цієї довідки визначені у додатку І Порядку.

Відповідно до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого Постановою Пенсійного фонду України № 22-1 від 25.11.2005, за бажанням пенсіонера у період до 01 січня 2016 року ним може подаватись довідка про заробітну плату (дохід) до 01 липня 2000 року із зазначенням у ній назв первинних документів, на підставі яких її видано, їх місцезнаходження та адреси, за якою можливо провести перевірку відповідності змісту довідки первинним документам. Довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працював померлий годувальник або особа, яка звертається за пенсією. Якщо такі підприємства, установи, організації ліквідовані або припинили своє існування з інших причин, то довідки про заробітну плату видаються правонаступником цих підприємств, установ чи організацій або архівними установами.

Таким чином, враховуючи, що у трудовій книжці містяться записи про роботу у період з 17.10.1946 по 20.09.1951 на Акжальській монтажній майстерні, суд дійшов висновку про протиправність дій органу пенсійного фонду.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку що позовні вимоги ОСОБА_1 до Ізюмського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

На підставі викладеного, керуючись ст. 19 Конституції України, ст.ст. 246, 257-263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) до Ізюмського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області (64300, Харківська область, м.Ізюм, пр. Незалежності, 2, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправними дії Ізюмського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області щодо відмови в зарахуванні до страхового стажу померлого ОСОБА_2 періоду роботи 17.09.1946 р. по 20.09.1951р. на Акжальській монтажній майстерні.

Зобов`язати Ізюмське об`єднане управління Пенсійного фонду України в Харківській області зарахувати до страхового стажу померлого ОСОБА_2 періоду роботи 17.09.1946р. по 20.09.1951р. на Акжальській монтажній майстерні та провести перерахунок пенсії у разі втрати годувальника ОСОБА_1 з дати звернення за відповідною пенсією.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Ізюмського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області (64300, Харківська область, м.Ізюм, пр. Незалежності, 2, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 768, 40 грн. ( сімсот шістдесят вісім грн. 40 коп.)

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Рубан В.В.