Справа № 814/1177/14
Суддя: Шипуліна Т.М.
Дата ухвалення: 2019-07-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

09 липня 2019 року

м. Київ

справа №814/1177/14

касаційне провадження №К/9901/9098/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Шипуліної Т.М.,

суддів: Бившевої Л.І., Хохуляка В.В.

розглянув у судовому засіданні без повідомлення сторін касаційну скаргу Жовтневої об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Миколаївській області на постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 08.08.2014 (суддя Малих О.В.) та постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 10.06.2015 (головуючий суддя - Кравченко К.В., судді: Лук`янчук О.В., Градовський Ю.М.) у справі № 814/1177/14 за позовом Приватного акціонерного товариства «Нікстром» до Жовтневої об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Миколаївській області про скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В:

Приватне акціонерне товариство «Нікстром» звернулось до суду з адміністративним позовом до Жовтневої об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Миколаївській області про скасування податкових повідомлень-рішень від 26.12.2013 № , від 26.12.2013 № , від 26.12.2013 № .

Миколаївський окружний адміністративний суд постановою від 08.08.2014 позовні вимоги задовольнив повністю.

Одеський апеляційний адміністративний суд постановою від 10.06.2015 постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 08.08.2014 в частині скасування податкового повідомлення-рішення від 26.12.2013 № скасував та прийняв у цій частині нову, якою названий акт індивідуальної дії скасував у частині збільшення суми грошового зобов`язання з податку на додану вартість у розмірі 472030,75 грн., у тому числі 381641,00 грн. за основним платежем та 90389,75 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями. В іншій частині постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 08.08.2014 залишив без змін

Не погоджуючись із рішеннями судів попередніх інстанцій, Жовтнева об`єднана державна податкова інспекція Головного управління Міндоходів у Миколаївській області оскаржила їх у касаційному порядку.

В касаційній скарзі відповідач просить скасувати постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 08.08.2014, постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 10.06.2015 в частині задоволення позовних вимог та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

В обґрунтування своїх вимог Жовтнева об`єднана державна податкова інспекція Головного управління Міндоходів у Миколаївській області посилається на порушення судами норм матеріального та процесуального права, а саме: підпункту 4.1.6 пункту 4.1 статті 4, пункту 5.1, підпунктів 5.2.1, 5.2.8 пункту 5.2 статті 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» від 28.12.1994 № 334/94-ВР (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), пунктів 138.2, 138.4, підпункту 138.10.2 пункту 138.10 статті 138 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній на час вирішення спору в судах попередніх інстанцій).

Зокрема, зазначає, що судами проігноровано доводи органу доходів і зборів та безпідставно надано перевагу поясненням позивача.

Переглядаючи оскаржувані судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, перевіряючи дотримання судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права при встановленні фактичних обставин у справі та правильність застосування ними норм матеріального права, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на таке.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що органом доходів і зборів проведено документальну позапланову виїзну перевірку Приватного акціонерного товариства «Нікстром» з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2010 по 31.12.2012, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2010 по 31.12.2012, результати якої оформлено актом від 10.12.2013 № 221/22/04543192.

За її наслідками відповідач дійшов висновку про порушення позивачем вимог підпункту 4.1.6 пункту 4.1 статті 4, пункту 5.1, підпунктів 5.2.1, 5.2.8 пункту 5.2 статті 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» від 28.12.1994 № 334/94-ВР (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), підпункту 7.4.1 пункту 7.4 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість» від 03.04.1997 № 168/97-ВР (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), пунктів 135.1, 135.2, підпункту 135.4.1 пункту 135.4 статті 135, пункту 137.1 статті 137, пунктів 138.2, 138.4 статті 138, підпунктів 138.8.1, 138.8.5 пункту 138.8, підпункту 138.10.2 пункту 138.10 статті 138, пункту 188.1 статті 188, пункту 189.9 статті 189, пунктів 198.3, 198.6 статті 198 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) з огляду на: невключення до складу валового доходу в четвертому кварталі 2010 року вартості труб, безкоштовно отриманих від Приватного підприємця ОСОБА_1 ; заниження валового доходу від реалізації товарів (робіт, послуг) на загальну суму 1799399,00 грн. внаслідок заниження обсягу реалізації піску за третій і четвертий квартали 2011 року, четвертий квартал 2012 року та неоприбуткування 9,6 тонн металобрухту після списання екскаватора ЭО 4111; завищення валових витрат на 185568,00 грн. з підстави списання бензину А-95 на перевезення працівників без зазначення виду транспорту, маршруту та з перевищенням норм витрат палива, встановлених наказом Міністерства транспорту України від 10.02.1998 № 43 «Про затвердження норм витрат палива і мастильних матеріалів на автомобільному транспорті», на 1274 літра, списання 10000 літрів дизельного палива за операцією з Товариством з обмеженою відповідальністю «Порт Очаків» із виконання теплоходом «Кінбурнг» гідротехнічних робіт із видобутку піску, яка фактично проведена не була, що також призвело до завищення податкового кредиту з податку на додану вартість на 11466,67 грн., безпідставного формування даних податкового обліку за наслідками придбання товарно-матеріальних цінностей у Товариства з обмеженою відповідальністю «Світ Якості» та Приватного підприємства «Єксим Трейд» у зв`язку з безтоварним характером здійснених операцій, неправомірного віднесення до витрат дебіторської заборгованості Приватного підприємця Вовнюка Олександра Анатолійовича за четвертий квартал 2010 року; незаконне формування витрат та податкового кредиту з податку на додану вартість за операціями з придбання юридичних та консультаційних послуг у Товариства з обмеженою відповідальністю «Нерейінтертранс» і Товариства з обмеженою відповідальністю «Каміа Плюс», а також послуг з оренди складу в Товариства з обмеженою відповідальністю «Нерейінтертранс», оскільки ці послуги не пов`язані з господарською діяльністю товариства й не спричинили реальної зміни його майнового стану.

На підставі зазначеного акта перевірки контролюючим органом 26.12.2013 прийнято податкові повідомлення-рішення: № , згідно з яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на прибуток у розмірі 565896,00 грн. за основним платежем та 191069,00 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями; № , згідно з яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість у розмірі 396438,00 грн. за основним платежем та 94089,00 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями; № , згідно з яким зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість на 61887,00 грн.

Згідно з пунктами 3, 6 розділу І Порядку оформлення результатів документальних перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України від 22.12.2010 № 984 (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), акт - це службовий документ, який підтверджує факт проведення документальної перевірки фінансово-господарської діяльності платника податків і є носієм доказової інформації про виявлені порушення вимог податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби.

Факти виявлених порушень податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, викладаються в акті документальної перевірки чітко, об`єктивно та в повній мірі, із посиланням на первинні або інші документи, які зафіксовані в бухгалтерському та податковому обліку, що підтверджують наявність зазначених фактів.

Відповідно до пункту 5.2 розділу ІІ цього Порядку у разі встановлення перевіркою порушень податкового законодавства за кожним відображеним в акті фактом порушення необхідно зазначити первинні документи, на підставі яких вчинено записи у податковому та бухгалтерському обліку, навести регістри бухгалтерського обліку, кореспонденцію рахунків операцій та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків і зборів, та докази, що підтверджують наявність факту порушення.

У справі, що розглядається судами на підставі представлених позивачем первинних документів встановлено, що Приватним підприємцем ОСОБА_1 передано Приватному акціонерному товариству «Нікстром» не металеві, а пластикові труби, і не в четвертому кварталі 2010 року, а 2008 році, які відображено товариством на позабалансовому рахунку з наступним їх поверненням контрагенту.

В свою чергу, контролюючим органом під час проведення документальної перевірки досліджувались первинні документи, виписані на адресу позивача Приватним акціонерним товариством «ВКФ «Укрводтехпостач» за наслідками реалізації металевих труб, а тому його висновки щодо порушення Приватним акціонерним товариством «Нікстром» податкової дисципліни за цим епізодом, викладені в акті, ґрунтуються виключно на припущеннях.

Обґрунтовуючи свої висновки щодо заниження позивачем доходів на 293138,00 грн., відповідач посилався на те, що товариством у 2010 році отримано з ковшу-накопичувача № 2 Південно-Бузького родовища 38010 куб. м. готової продукції та 4561 куб. м. ґрунту-уносів з карт намиву, який заскладовано вздовж межі обвалки карти № 1 та північної межі коша № 2.

Жовтнева об`єднана державна податкова інспекція Головного управління Міндоходів у Миколаївській області при цьому зазначала, що 4561 куб. м. пісковміщуючого ґрунту не повернуто товариством до кошу № 2 для повторного збагачення, а реалізовано в 2011 році без віднесення суми реалізації до доходів.

Утім судами з`ясовано, що вторинна переробка цього об`єму ґрунту не проведена позивачем з економічних причин, а сам ґрунт у 2011 році реалізовано Товариству з обмеженою відповідальністю «Миколаївтрансбуд-1», у зв`язку з чим товар оприбутковано з подальшим відображенням в обліку факту його реалізації та списання з ковшу № 2, що підтверджується долученими платником до матеріалів справи актом від 31.08.2011, накладними, податковими накладними, відомістю № 16 по готовій продукції за 2011 рік та, відповідно, спростовує висновок органу доходів і зборів про заниження Приватним акціонерним товариством «Нікстром» доходів на оспорювану суму.

Надаючи оцінку доводам відповідача про заниження товариством обсягу реалізації піску на 1487000,90 грн., суди першої та апеляційної інстанцій з`ясували, що контролюючим органом не представлено жодного доказу на підтвердження фактів проведення позивачем операцій із реалізації піску без відображення відповідних операцій у бухгалтерському та податковому обліках.

В свою чергу, його позиція в порушення вимог Порядку оформлення результатів документальних перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України від 22.12.2010 № 984 (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), ґрунтується виключно на співставленні показників щодо обсягів вторинної переробки Приватним акціонерним товариством «Нікстром» пісків та обсягів реалізації ним піску за 2012 рік, а також на співставленні цих показників зі звітом Державного геофізичного підприємства «Укргеофізіка» від 25.12.2012, в якому, як виявлено судами, допущено помилку при визначенні обсягу використаної переробки пісків, що підтверджується листом цього підприємства від 03.09.2013 № 13-449.

Висновок Жовтневої об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Миколаївській області про заниження платником доходу на 19200,00 грн. внаслідок неоприбуткування 9,6 тонн металобрухту після списання екскаватора ЭО 4111 мотивовано тим, що даний екскаватор має вагу 21200 кг., про що зазначено в «Плані розвитку гірничих робіт на 2010 рік по Південно-Бузькому родовищу будівельних пісків», а після його списання у другому кварталі 2010 року за наказом від 26.06.2010 № 32 позивачем оприбутковано лише 11,6 тонн металобрухту.

Утім, судами попередніх інстанцій за наслідками дослідження поданих позивачем акта державного технічного огляду технологічного транспортного засобу та акта комплектності екскаватора ЭО 4111 від 04.04.2011 встановлено, що цей транспортний засіб був не укомплектований і його вага складала приблизно 12 тонн, а не 21200 кг., як помилково стверджує відповідач.

Щодо доводів податкового органу про завищення позивачем валових витрат у результаті перевитрат бензину, то судовими інстанціями встановлено, що позивач не заперечував факт перевищення ним норм витрачання бензину марки А-95, встановлених наказом Міністерства транспорту України від 10.02.1998 № 43 «Про затвердження норм витрат палива і мастильних матеріалів на автомобільному транспорті», на 1274 л., але зазначав, що відповідачем неправомірно визначено вартість перевитраченого бензину, виходячи із середніх цін, оскільки на підприємстві в охоплений перевіркою період застосовувався метод оцінки вибуття запасів ФІФО, що підтверджується наказом від 03.012012 № 2 «Про організацію та ведення бухгалтерського обліку і формування облікової політики підприємства із змінами і доповненнями, прийнятими на 2012 рік».

Відтак, у розглядуваному випадку необхідно було розрахувати суму завищених витрат внаслідок перевищення норм списання бензину, застосовуючи іншій метод, ніж застосований відповідачем, а саме - метод ФІФО й, відповідно, вартість бензину повинна була визначатись за цінами його придбання.

Зазначена обставина, в свою чергу, перешкоджає новому нарахуванню податкового зобов`язання та штрафних (фінансових) санкцій за цим епізодом за тих же обставин і з тих же підстав, що зазначені в акті податкового органу та в його акті індивідуальної дії.

В протилежному випадку буде мати місце порушення конституційної вимоги про сплату кожним податків і зборів в порядку і розмірах, встановлених законом (стаття 67 Конституції України).

Наслідком встановлення судом невідповідності частини рішення суб`єкта владних повноважень вимогам чинного на час виникнення спірних правовідносин законодавства є визнання такого акта частково протиправним, при умові, що цю частину може бути ідентифіковано (виокремлено, названо) та що без неї оспорюваний акт в іншій частині (частинах) не втрачає свою цілісність, значення.

У даному випадку помилкове нарахування податку на прибуток відбулось через порушення вимог пункту 5.1, підпункту 5.2.1 пункту 5.2 статті 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» від 28.12.1994 № 334/94-ВР (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), підпункту 138.10.2 пункту 138.10 статті 138 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) щодо формування валових витрат (витрат) як платником податку, так і контролюючим органом. Відтак, оспорюване рішення за цим епізодом не може бути визнане протиправним в якійсь сумі, оскільки відповідач ще не визначив в установленому законом порядку вартість перевитраченого товариством бензину з урахуванням застосованого ним методу оцінки вибуття запасів.

Суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймаючи замість акта індивідуальної дії, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень.

На користь такого висновку свідчить й правова позиція Верховного Суду України, викладена в постанові від 05.12.2006 у справі позовом Закритого акціонерного товариства «Київський склотарний завод» до Державної податкової інспекції в Оболонському районі м. Києва про визнання недійсними рішень, яка має враховуватись при застосуванні норм права у подібних правовідносинах відповідно до підпункту 8 пункту 1 розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України.

Надаючи оцінку доводам відповідача про завищення платником валових витрат та податкового кредиту з податку на додану вартість внаслідок безпідставного списання 10000 л. дизельного палива за операцією з Товариством з обмеженою відповідальністю «Порт Очаків» із виконання теплоходом «Кінбурнг» гідротехнічних робіт із видобутку піску, суди встановили, що згідно з умовами договору від 29.10.2010 № 1 для його виконання Приватне акціонерне товариство «Нікстром» повинно було надати паливно-мастильні матеріали виконавцю - Товариству з обмеженою відповідальністю «Порт Очаків».

Відповідно до видаткової накладної від 06.11.2010 № РН-757 та податкової накладної від 06.11.2010 № 757 позивач придбав у Товариства з обмеженою відповідальністю «Вік Ойл» 10000 л. дизельного палива вартістю 68800,00 грн. і цього ж дня провів бункеровку зазначеної кількості палива на належний Товариству з обмеженою відповідальністю «Порт Очаків» теплохід «Кінбурнг» на виконання договору від 29.10.2010 № 1, що засвідчується накладною-вимогою від 06.11.2010, а також випискою із суднового журналу теплоходу від 06.11.2010, де містяться записи про початок та завершення бункеровки дизельним паливом.

Посилання Жовтневої об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Миколаївській області в акті перевірки на відсутність первинних документів про передачу дизельного палива контрагенту, суди цілком об`єктивно відхилили, оскільки позивач не здійснював господарської операції з поставки палива Товариству з обмеженою відповідальністю «Порт Очаків», яка б вимагала відповідного оформлення первинними документами, а використав його у власній господарській діяльності шляхом забезпечення виконання гідротехнічних робіт із видобутку піску теплоходом «Кінбурнг».

Щодо висновку акта перевірки про завищення товариством валових витрат на 10000,00 грн. внаслідок віднесення до їх складу дебіторської заборгованості Приватного підприємця Вовнюка Олександра Анатолійовича, то судами першої та апеляційної інстанцій з`ясовано, а органом доходів і зборів, у свою чергу, не спростовано, що на цю суму об`єкт оподаткування платником не зменшувався й вона не була відображена у складі валових витрат Приватного акціонерного товариства «Нікстром».

При вирішенні питання про об`єктивність формування позивачем даних податкового обліку за господарськими операціями з придбання товарно-матеріальних цінностей та послуг у Товариства з обмеженою відповідальністю «Світ Якості», Приватного підприємства «Эксим Трейд», Товариства з обмеженою відповідальністю «Нерейінтертранс», Товариства з обмеженою відповідальністю «Каміа Плюс» слід виходити з такого.

За правилами підпункту 5.2.1 пункту 5.2 статті 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» від 28.12.1994 № 334/94-ВР (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) до складу валових витрат включаються суми будь-яких витрат, сплачених (нарахованих) протягом звітного періоду у зв`язку з підготовкою, організацією, веденням виробництва, продажем продукції (робіт, послуг) і охороною праці, у тому числі витрати з придбання електричної енергії (включаючи реактивну), з урахуванням обмежень, установлених пунктами 5.3 - 5.7 цієї статті.

Підпунктом 5.3.9 пункту 5.3 статті 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» від 28.12.1994 № 334/94-ВР (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що не належать до складу валових витрат будь-які витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку.

Відповідно до підпункту 7.4.1 пункту 7.4 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість» від 03.04.1997 № 168/97-ВР (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) податковий кредит звітного періоду визначається виходячи із договірної (контрактної) вартості товарів (послуг), але не вище рівня звичайних цін, у разі якщо договірна ціна на такі товари (послуги) відрізняється більше ніж на 20 відсотків від звичайної ціни на такі товари (послуги), та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 6.1 статті 6 та статтею 8-1 цього Закону, протягом такого звітного періоду у зв`язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Згідно з підпунктом 7.4.5 пункту 7.4 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість» від 03.04.1997 № 168/97-ВР (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) не підлягають включенню до складу податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку у зв`язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з підпунктом 7.2.6 цього пункту).

Подібні за правовим регулюванням норми закріплено й у пункті 138.2 статті 138, підпункті 139.1.9 пункту 139.1 статті 139, пунктах 198.3, 198.6 статті 198 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 № 996-XIV (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що первинним документом є документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до частини першої статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 № 996-XIV (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Таким чином, валові витрати (витрати) для цілей визначення об`єкта оподаткування податком на прибуток, а також податковий кредит для цілей визначення об`єкта оподаткування податком на додану вартість мають бути фактично здійснені та підтверджені належним чином оформленими первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.

Застосовуючи зазначені правила оподаткування при оцінці оспорюваних господарських операцій, судові інстанції встановили, що вони є реальними та підтверджуються долученими Приватним акціонерним товариством «Нікстром» до матеріалів справи належним чином оформленими копіями документів, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку та які містять достатні дані про зміст господарських операцій та їх учасників, підтверджують фактичність здійснення таких операцій та господарський характер понесених за ними витрат, які більш того досліджувались органом доходів і зборів під час здійснення перевірки.

Контролюючим органом, у свою чергу, не наведено переконливих доводів, що ґрунтуються на об`єктивній інформації та спростовують факти господарської діяльності, засвідчені вказаними документами, а також не представлено жодних доказів на підтвердження того, що відомості, які містяться в цих документах, неповні, недостовірні та (або) суперечливі.

Не подано відповідачем і жодних доказів на підтвердження недобросовісності позивача як платника податків або можливої фіктивності його постачальників, як-от: пояснень посадових осіб щодо їх непричетності до фінансово-господарської діяльності очолюваних суб`єктів господарювання, судових рішень, вироків тощо, не наведено об`єктивних доводів щодо здійснення Приватним акціонерним товариством «Нікстром» розглядуваних операцій за відсутності розумних економічних причин (ділової мети) та наміру одержати економічний ефект тощо.

За таких обставин, висновок судів першої та апеляційної інстанцій про безпідставність твердження контролюючого органу про неправомірність формування позивачем валових витрат (витрат) та податкового кредиту з податку на додану вартість за здійсненими з Товариством з обмеженою відповідальністю «Світ Якості», Приватним підприємством «Эксим Трейд», Товариством з обмеженою відповідальністю «Нерейінтертранс», Товариством з обмеженою відповідальністю «Каміа Плюс» господарськими операціями ґрунтується на правильному застосуванні норм матеріального права.

У частині відмови в задоволенні позовних вимог рішення суду апеляційної інстанції особами, які беруть участь у справі, не оскаржується, а тому відсутні підстави для надання правового аналізу відповідним висновкам суду в рамках даного касаційного провадження.

З огляду на викладене та враховуючи, що за правилами частини другої статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази, а суд апеляційної інстанції в частині залишення рішення суду першої інстанції без змін не допустив порушення норм процесуального права, які б могли вплинути на встановлення дійсних обставин справи, та правильно застосував норми матеріального права, Верховний Суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги Жовтневої об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Миколаївській області без задоволення, а рішення суду апеляційної інстанції - без змін.

Керуючись статтями 341, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України,

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Жовтневої об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Миколаївській області залишити без задоволення.

Постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 10.06.2015 у справі № 814/1177/14 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Судді Верховного Суду: Т.М. Шипуліна

Л.І. Бившева

В.В. Хохуляк