Справа № 280/424/19
Суддя: Максименко Лілія Яковлівна
Дата ухвалення: 2019-06-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

20 червня 2019 року 09 год. 40 хв.Справа № 280/424/19 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Максименко Л.Я., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРОДРЕЗЕРВ-УКРАЇНА» (70403, Запорізька область, с. Августинівка, вул. Миру, буд. 11-Е, код ЄДРПОУ 35672525) до Головного управління ДФС у Запорізькій області (69107, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 166, ) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ПРОДРЕЗЕРВ-УКРАЇНА» (далі позивач) звернулось із адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Запорізькій області (далі відповідач), в якому позивач просить суд визнати протиправними та скасувати:

податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Запорізькій області № від 12.10.2018;

податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Запорізькій області № від 11.10.2018;

податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Запорізькій області № від 11.10.2018;

податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Запорізькій області № від 05.12.2018.

В обґрунтування заявленого позову посилається на те, що висновки контролюючого органу щодо віднесення суми коштів отриманих від контрагентів, що зазначені в Акті перевірки, на розрахунковий рахунок позивача повинна відноситися до складу інших доходів позивача, оскільки є безповоротною фінансовою допомогою, є таким, що не ґрунтується на податковому законодавстві, оскільки ТОВ «ПРОДРЕЗЕРВ-УКРАЇНА» не укладало договори безповоротної фінансової допомоги, договорів дарування або інших подібних договорів. Всі господарські операції, здійснені позивачем у взаємовідносинах з покупцями були здійснені відповідно до вимог чинного законодавства України, дохід, отриманий в результаті цієї діяльності відповідає ознакам доходу від реалізації товарів та не може відноситися до інших доходів. Первинні документи на реалізацію товарів містять необхідні реквізити, передбачені ч.2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», відтак є належною підставою для віднесення сум вартості реалізованого товару до складу доходу з реалізації товарів, а не до складу інших доходів. Щодо використання працівниками власних транспортних засобів у господарській діяльності товариства, позивач зазначає, що розмір амортизаційних відрахувань обчислюється виходячи з вартості автомобіля за одним із методів нарахування, обраним підприємством. У відповідності до вимог п. 167.1 ст. 167 ПК України компенсація працівникові за використання для потреб організації його транспортного засобу не вважається додатковим благом, так як фактично отримані грошові кошти не були прибутком фізичної особи, а є відшкодуванням амортизаційних витрат за експлуатацію автотранспортного засобу. Щодо списання товарно-матеріальних цінностей зазначає, що згідно акту на списання матеріалів від 02.01.2017 здійснено списання матеріалів у зв`язку з їх непридатністю для подальшого використання, відтак вони не підлягають оподаткуванню. Просить позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. 08.04.2019 позивачем подано позовну заяву (уточнену) відповідно до якої уточнено підстави позову (зокрема в частині виключення обґрунтувань щодо безповоротної фінансової допомоги).

Відповідач позов не визнав, надав до суду відзив на позовну заяву (вх. №8825 від 05.03.2019), в якому зазначає, що оскаржувані рішення винесені з дотриманням вимог Податкового кодексу України на підставі висновків, викладених в Акті планової виїзної документальної перевірки. У задоволенні позову просить відмовити у повному обсязі. 25.04.2019 за вх.. №16973 відповідачем надано додаткові пояснення по справі, а саме щодо податку на доходи фізичних осіб та щодо застосування 50% штрафних санкцій.

Ухвалою суду від 04.02.2019 відкрито загальне позовне провадження в адміністративній справі №280/424/19. Призначено підготовче судове засідання на 28.02.2018.

Ухвалою суду від 28.02.2019 відкладено підготовче судове засідання на 21.03.2019.

Ухвалою суду від 21.03.2019 продовжено строк підготовчого провадження строком на 30 днів та відкладено підготовче судове засідання на 08.04.2019.

Протокольною ухвалою суду від 08.04.2019 у підготовчому судовому засіданні оголошено перерву до 25.04.2019.

Ухвалою суду від 25.04.2019 зупинено провадження в адміністративній справі для надання сторонам часу необхідного їм для примирення до 20.05.2019.

Ухвалою суду від 20.05.2019 поновлено провадження у справі. Крім того, ухвалою від 20.05.2019 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду на 20.06.2019.

Представник позивача у судове засідання 20.06.2019 не з`явився, про причини неявки суд не повідомив.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 205 КАС України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

20.06.2019 представником відповідача подано клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження.

За таких обставин та керуючись частиною дев`ятою статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

З огляду на викладене, суд вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у ній доказів у порядку письмового провадження.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 243 КАС України, у виняткових випадках залежно від складності справи складення рішення, постанови у повному обсязі може бути відкладено на строк не більш як десять, а якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження - п`ять днів з дня закінчення розгляду справи.

Згідно з ч. 4 ст. 243 КАС України, судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Розглянувши матеріали справи суд встановив наступне.

В період з 31.07.2018 по 28.08.2018, на підставі направлень, виданих Головним управлінням ДФС у Запорізькій області від 30.07.2018 №1720, №1722, №1721, на підставі п.п. 20.1.4 п.20.1 ст. 20, п.п.75.1.2 п.75.1 ст. 75 Податкового кодексу України, наказу Головного управління ДФС у Запорізькій області №2406 від 19.07.2018, наказу Головного управління ДФС у Запорізькій області про продовження перевірки №2926 від 23.08.2018 та відповідно до плану-графіка проведення документальних планових виїзних перевірок суб`єктів господарювання головними державними ревізорами-інспекторами ГУ ДФС у Запорізькій області проведено документальну планову виїзну перевірку ТОВ «ПРОДРЕЗЕРВ-УКРАЇНА» за період діяльності з 01.01.2015 по 31.03.2018 з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства та за період діяльності з 01.01.2011 по 31.03.2018 з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати єдиного внеску. За результатами перевірки складено Акт від 18.09.2018 №543/08-01-14-02/35672525 (далі Акт від 18.09.2018).

За результатами перевірки, згідно розділу IV «Висновки» Акту від 18.09.2018 встановлено порушення:

1) вимог п.п.44.1 ст.44, п.п.134.1.1 п.134.1 ст. 134, п.135.1 ст. 135 Податкового кодексу України за період з 01.01.2015 по 31.03.2018, що призвело до завищення від`ємного значення об`єкта оподаткування за період з 01.01.2015 по 31.03.2018 на загальну суму 150000 грн.; заниження податку на прибуток на загальну суму 1214486 грн;

2) вимог п.п. 14.1.36, п.п. 14.1.156, п.14.1 ст.14 р.1, п.189.1 ст. 189, п.п. «г» п.198.5 ст. 198, п.200.1 ст. 200 Податкового кодексу України, що призвело до заниження податку на додану вартість на загальну суму 427361 грн.;

вимог п.187.1 ст. 187, п.198.5 ст. 198 Податкового кодексу України, що призвело до завищення податкового зобов`язання з ПДВ на загальну суму 1 151 019 грн. та заниження податкових зобов`язань з ПДВ на загальну суму 1 151 019 грн.;

вимог п.201.1, п.201.10 ст. 201 Податкового кодексу в частині відсутності реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних;

3) вимог п.п.14.1.180 ст. 14, п.51.1 ст. 51, п. 176.2 «б» ст.. 176 Податкового кодексу України щодо своєчасності та повноти нарахування; утримання та сплати (перерахування) до бюджету податку з доходу, що виплачується на користь платника податку та оподатковується до або під час такої виплати за її рахунок, п.1.2, п.3.2, п.3.3, п.3.4, п.3.5 Порядку заповнення та подання податковими агентами податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 13.01.2015 №4 «Про затвердження форми податкового розрахунку сум доходу нарахованого (сплаченого) на користь платників податку і сум утриманого з них податку (форма №1ДФ), зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 303.01.2015 за №111/26556;

4) вимог пп.168.1.1 п.168.1 ст. 168, п.п. «г» пп.164.2.17 п.164.2 п. 164.5 ст. 164, п.167.1 ст. 167 Податкового кодексу України, а саме підприємством занижено податок на доходи фізичних осіб в результаті виплати доходів за ознакою 126 «Дохід, отриманий платником податку як додаткове благо» у розмірі 27879,47 грн.;

5) вимог пп. 168.1.2 п. 168.1 ст. 168 Податкового кодексу України, а саме підприємством несвоєчасно перерахований до бюджету податок на доходи фізичних осіб за 2015-2018 рр. у сумі 6516,39 грн.;

6) вимог п.п. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164, п.п. 168.1., п.п. 168.1.2 п. 168.1 ст. 168 Податкового кодексу України, дохід включається до складу загального оподатковуваного доходу платника і підлягає оподаткуванню за ставками п. 167.1 ст. 167 ПК України на загальних підставах, з урахуванням п. 164.5 ст. 164 Податкового кодексу України, а саме: не нарахування, не утримання та не перерахування до бюджету за 2015-2017 рр. військового збору у сумі 1905,10 грн.;

7) вимог пп. 168.1.2 п. 168.1 ст. 168 Податкового кодексу України, а саме підприємством несвоєчасно перерахований до бюджету військовий збір за 2015-2018 рр. у сумі 6516,39 грн.

У зв`язку з неможливістю вручення Акту документальної планової перевірки ТОВ «ПРОДРЕЗЕРВ-УКРАЇНА» №543/08-01-14-02/35672525 від 18.09.2018 складено Акт про неможливість вручення та підписання за №1296/08-01-14-02/35672525 від 18.09.2018. Відповідно до п. 86.3 Податкового кодексу України Акт планової перевірки від 18.09.2018 надіслано платнику поштою рекомендованим листом з повідомленням про вручення, про що здійснено запис на Акті від 18.09.2018.

Не погодившись з висновками, викладеними в Акті від 18.09.2018, позивач надав до Головного управління ДФС у Запорізькій області заперечення (вих. №1 від 01.10.2018).

Листом від 09.10.2018 №34054/10/08-01-14-02-08 ГУ ДФС у Запорізькій області надало відповідь на заперечення до Акту документальної планової виїзної перевірки від 18.09.2018, в якій зазначено, що заперечення є необґрунтованими та недостатніми, у зв`язку з чим висновки залишено без змін. Крім того зазначено, що додаткових документів, які б спростовували висновки, наведені в Акті перевірки, ТОВ «ПРОДРЕЗЕРВ-УКРАЇНА» до заперечень не надано.

На підставі висновків Акту перевірки від 18.09.2018 Головним управління ДФС у Запорізькій області прийнято:

податкове повідомлення-рішення № від 11.10.2018, яким збільшено податкове зобов`язання з податку на прибуток в сумі 1 214 486 грн. та застосовано штрафні санкції в розмірі 172 575 грн. (вказане податкове повідомлення-рішення скасовано рішенням ДФС від 13.01.2019 №1896/6/99-99-11-04-01-25);

податкове повідомлення-рішення № від 12.10.2018, відповідно до якого за порушення п.п. 168.1.1 п. 168.1 ст. 168, пп.»г» пп.164.2.17 п. 164.2, п. 164.5 ст. 164, п. 167.1 ст. 167 Податкового кодексу України застосовано штрафні (фінансові) санкції на підставі п.127.1 ст. 127 Податкового кодексу України, а саме збільшено суму грошового зобов`язання з податків та зборів, у тому числі з податку на доходи фізичних осіб у сумі 27879,47 грн. та застосовано штрафні санкції у розмірі 6969,87 грн., загальний розмір 34849,34 грн.;

податкове повідомлення-рішення № від 11.10.2018, відповідно до якого за порушення вимог п.п. 14.1.36, п.п. 14.1.156, п. 14.1 ст. 14 р. 1, п. 189.1 ст. 189, п.п. «г» п. 198.5 ст. 198, п. 200.1 ст. 200 р. 5 Податкового кодексу України застосовано штрафні (фінансові) санкції (нараховано пеню) на підставі п.123.1 ст. 123 Податкового кодексу України, а саме збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість у розмірі 534201,25 грн., з них: за податковим зобов`язанням 427361 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями 106840,25 грн.;

податкове повідомлення-рішення № від 11.10.2018, відповідно до якого у зв`язку з відсутністю складення та/або реєстрації протягом граничного строку, передбаченого статтею 201 Податкового кодексу України податкових накладних/розрахунків коригування на суму ПДВ 427361 грн., у зв`язку з чим попереджено про необхідність скласти та/або зареєструвати податкові накладні/розрахунки коригування у строк, визначений п. 1201.2 ст. 1201 Податкового кодексу України та згідно ст.. 1201 Податкового кодексу України застосовано штраф у розмірі 50% у сумі 213680,50 грн.;

податкове повідомлення-рішення № від 05.12.2018, відповідно до якого за порушення граничних строків реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, визначених ст. 201 та згідно зі ст. 1201 Податкового кодексу України за затримку реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних на суму ПДВ 213680,50 грн., після отримання податкового повідомлення-рішення№ від 11.10.2018 та застосування штрафу у розмірі 50% у сумі 213680,50 грн.. встановлено невиконання податкового повідомлення-рішення. Загальна сума штрафу становить 213680,50 грн.

Не погодившись з прийнятими податковими повідомленнями-рішеннями позивач звернувся до Державної фіскальної служби України зі скаргою ( вх. №61092/6 та №61093/6 від 21.11.2018). За результатами розгляду скарг ДФС України прийнято рішення від 13.01.2019 №1896/6/99-99-11-04-01-25, керуючись главою 4 розділу ІІ Податкового кодексу України Державна фіскальна служба України скасувала податкове повідомлення-рішення ГУ ДФС у Запорізькій області від 11.10.2018 №, залишила без змін податкові повідомлення-рішення №, №, №, а скаргу визнала такою, що частково задоволена.

Вважаючи податкові повідомлення-рішення № від 12.10.2018; № від 11.10.2018; № від 11.10.2018; № від 05.12.2018, необґрунтованими, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом, про визнання їх протиправними та скасування.

Вирішуючи спір по суті суд зазначає наступне.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України № 2755-VI від 02.12.2010 (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, далі Податковий кодекс України).

Відповідно до підпунктів 16.1.2, 16.1.3 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України платник податків зобов`язаний вести в установленому порядку облік доходів і витрат, складати звітність, що стосується обчислення і сплати податків та зборів, подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів.

Щодо податкового повідомлення-рішення № від 11.10.2018, відповідно до якого за порушення вимог п.п. 14.1.36, п.п. 14.1.156, п. 14.1 ст. 14 р. 1, п. 189.1 ст. 189, п.п. «г» п. 198.5 ст. 198, п. 200.1 ст. 200 р. 5 Податкового кодексу України застосовано штрафні (фінансові) санкції (нараховано пеню) на підставі п.123.1 ст. 123 Податкового кодексу України, а саме збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість у розмірі 534201,25 грн., з них: за податковим зобов`язанням 427361 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями 106840,25 грн. суд зазначає наступне.

Як вбачається з п. 3.1.2.1.1 розділу 3.1.2 Акту перевірки від 18.09.2018 (стор. 61 Акту) перевіркою повноти визначення податкових зобов`язань за період з 01.01.2015 по 31.03.2018 встановлено їх заниження на загальну суму 427361 грн., у тому числі по періоду: січень 2017 року 427361 грн.

Перевіркою встановлено, що в порушення п.п.14.1.36 п.14.1 ст. 14, п.189.1, п. 198.5 ст. 198 Податкового кодексу України, підприємством ТОВ «ПРОДЕРЕЗРВ-УКРАЇНА» на списані товари внаслідок зіпсування продукції згідно Акту на списання матеріалів від 02.01.2017 у загальній сумі 2136807 грн. не нараховані податкові зобов`язання з ПДВ за основною ставкою в розмірі 427361 грн. Згідно даних бухгалтерського обліку перевіркою встановлено списання товарно-матеріальних цінностей на загальну суму 2136807 грн. без урахування ПДВ.

Позивач зазначає, що у разі, якщо підприємством здійснюється списання товарно-матеріальних цінностей, такі товари не можуть бути використані у межах господарської діяльності підприємства, а отже не підлягають оподаткуванню.

Проте суд зазначає, що відповідно до підпункту «а» пункту 185.1 статті 185 ПК України, об`єктом оподаткування податком на додану вартість є операції платників податку з постачання товарів, місце постачання яких згідно зі статтею 186 ПК України розташоване на митній території України.

Відповідно до п. 198.3 ст. 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з:

придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг;

придбанням (будівництвом, спорудження) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у і необоротні капітальні активи);

ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги, та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Необхідно зазначити, що кури живі для виробництва тушки свійської птиці (курки) та субпродуктів, а також інші товари, роботи, послуги, що використані у виробничому процесі, придбані виключно у платників податку на додану вартість із формуванням податкового кредиту ТОВ «Продрезерв-Україна».

Відповідно до п. 198.5 ст. 198 ПК України платник податку зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами (для ; товарів/послуг, необоротних активів, придбаних або виготовлених до 1 липня 2015 року, - у разі, і якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту), у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися:

а) в операціях, що не є об`єктом оподаткування відповідно до статті 196 цього Кодексу (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 196.1.7 пункту 196.1 статті 196 цього Кодексу) або місце постачання яких розташоване за межами митної території України;

...г) в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку (крім випадків, передбачених пунктом 189.9 статті 189 цього Кодексу).

...З метою застосування цього пункту податкові зобов`язання визначаються по товарах/послугах, необоротних активах: придбаних для використання в неоподатковуваних операціях - на дату їх придбання; придбаних для використання в оподатковуваних операціях, які починають використовуватися в неоподатковуваних операціях, - на дату початку їх фактичного використання, визначену в первинних документах, складених відповідно до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

Відповідно до п. 189.1 ст. 189 ПК України, у разі здійснення операцій відповідно до пункту 198.5 статті 198 цього Кодексу база оподаткування за необоротними активами визначається виходячи з балансової (залишкової) вартості, що склалася станом на початок звітного (податкового) періоду, протягом якого здійснюються такі операції (у разі відсутності обліку необоротних активів - виходячи із звичайної ціни), а за товарами/послугами - виходячи з вартості їх придбання.

Враховуючи викладене, у разі якщо підприємством відбувається списання товарно- матеріальних цінностей, такі товари не можуть бути використані у межах господарської діяльності підприємства.

При цьому, якщо під час придбання товарів, суми податку на додану вартість були включені до складу податкового кредиту, то підприємство повинно не пізніше останнього дня, звітного (податкового) періоду, в якому відбувається їх списання, визнати умовний продаж та здійснити нарахування податкових зобов`язань з ПДВ за основною ставкою виходячи із вартості придбання таких товарів та відобразити їх у рядку 1 розділу І «Податкові зобов`язання» податкової декларації з ПДВ із позначкою «0130».

Всупереч вищезазначеним нормам позивач не відобразив умовний продаж зіпсованої та списаної продукції та не нарахував податкові зобов`язання з ПДВ.

У зв`язку із цим, суд вважає законним та обґрунтованим висновок контролюючого органу про заниження позивачем податкових зобов`язань з ПДВ у січні 2017 року на загальну суму 427 361 грн.

Щодо податкового повідомлення-рішення № від 11.10.2018, відповідно до якого у зв`язку з відсутністю складення та/або реєстрації протягом граничного строку, передбаченого статтею 201 Податкового кодексу України податкових накладних/розрахунків коригування на суму ПДВ 427361 грн., у зв`язку з чим попереджено про необхідність скласти та/або зареєструвати податкові накладні/розрахунки коригування у строк, визначений п. 120-1.2 ст. 120-1 Податкового кодексу України та згідно ст. 120-1 Податкового кодексу України застосовано штраф у розмірі 50% у сумі 213680,50 грн.; та податкового повідомлення-рішення № від 05.12.2018, відповідно до якого за порушення граничних строків реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, визначених ст. 201 та згідно зі ст. 120-1 Податкового кодексу України за затримку реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних на суму ПДВ 213680,50 грн., після отримання податкового повідомлення-рішення№ від 11.10.2018 та застосування штрафу у розмірі 50% у сумі 213680,50 грн.. встановлено невиконання податкового повідомлення-рішення. Нарахована сума штрафу становить 213680,50 грн., суд зазначає наступне.

Як вбачається з Акту перевірки від 18.09.2018 (стор. 73 Акту) контролюючим органом встановлено, що за період з 01.01.2015 по 31.03.2018 ТОВ «ПРОДРЕЗЕРВ-УКРАЇНА» порушено вимоги п.201.1, п.201.10 ст. 201 Податкового кодексу України в частині відсутності реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних, а саме: незареєстрована податкова накладна від 31.01.2017, сума ПДВ 427361 грн.

Підпунктом 14.1.60. пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України визначено, що єдиний реєстр податкових накладних - реєстр відомостей щодо податкових накладних та розрахунків коригування, який ведеться центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику, в електронному вигляді згідно з наданими платниками податку на додану вартість електронними документами.

У відповідності до положень пункту 201.7 статті 201 цього Кодексу податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс).

У разі якщо частка товарів/послуг, послуг не містить відокремленої вартості, перелік (номенклатура) частково поставлених товарів/послуг зазначається в додатку до податкової накладної у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, та враховується при визначенні загальних податкових зобов`язань.

Згідно з вимогами пункту 201.1 статті 201 Кодексу на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Відповідно до пункту 201.10 цієї статті при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Податкова накладна та/або розрахунок коригування до неї, складені та зареєстровані після 1 липня 2017 року в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг достатньою підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, та не потребує будь-якого іншого додаткового підтвердження.

Податкові накладні, які не надаються покупцю, а також податкові накладні, складені за операціями з постачання товарів/послуг, які звільнені від оподаткування, підлягають реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Статтею 120-1.1 ПК України встановлена відповідальність за порушення платниками податку на додану вартість граничного строку для реєстрації податкових накладних.

Порушення платниками податку на додану вартість граничного строку, передбаченого статтею 201 цього Кодексу, для реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних (крім податкової накладної, що не надається отримувачу (покупцю), складеної на постачання товарів/послуг для операцій: які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою) тягне за собою накладення на платника податку на додану вартість, на якого відповідно до вимог статей 192 та 201 цього Кодексу покладено обов`язок щодо такої реєстрації, штрафу в розмірі:

10 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації до 15 календарних днів;

20 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 16 до 30 календарних днів;

30 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 31 до 60 календарних днів;

40 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 61 до 365 календарних днів;

50 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації на 366 і більше календарних днів.

Як вбачається з матеріалів справи та не спростовано позивачем, податкова накладна від 31.01.2017 позивачем не складалась та не реєструвалась, будь-яких пояснень щодо причин її не реєстрації представником позивача не надано.

Відтак суд вважає що підприємством допущено порушення вимог п.201.1, п.201.10 ст. 201 Податкового кодексу України у зв`язку із чим відповідачем правомірно застосовано штраф у розмірі 50% суми ПДВ у розмірі 213680,50 грн. та обґрунтовано винесено податкове повідомлення-рішення від 11.10.2018 №.

Відповідно до абзацу 2 п.120-1.2 статті 120-1 Податкового кодексу України відсутність реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної, зазначених в абзаці першому цього пункту, після спливу 10 календарних днів, наступних за днем отримання платником податку податкового повідомлення-рішення, - тягне за собою накладення на платника податку штрафу в розмірі 50 відсотків суми податкових зобов`язань з податку на додану вартість, зазначеної в такій податковій накладній та/або розрахунку коригування до податкової накладної або від суми податку на додану вартість, нарахованого за операцією з постачання товарів/послуг, якщо податкову накладну на таку операцію не складено.

Як зазначає позивач у позовній заяві, податкове повідомлення-рішення від 11.10.2018 № підприємство отримало 09.11.2018. Проте, реєстрацію податкової накладної від 31.01.2017 протягом 10 календарних днів, наступних за днем отримання платником податку податкового повідомлення-рішення (від 11.10.2018 №) позивач не здійснив.

Відтак, контролюючим органом правомірно прийнято податкове повідомлення-рішення № від 05.12.2018, відповідно до якого за відсутність реєстрації протягом граничного строку, передбаченого абз.2 п. 120 -1.2 ст. 120 ПК України на суму ПДВ 213680,50 грн., після отримання податкового повідомлення-рішення № від 11.10.2018, застосовано штраф у розмірі 50% в сумі 213680,50 грн.

Відтак в даній частині позовних вимог щодо визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення від 11.10.2018 № та податкового повідомлення-рішення № від 05.12.2018 суд відмовляє з огляду на їх необґрунтованість та безпідставність.

Щодо податкового повідомлення-рішення № від 12.10.2018, відповідно до якого за порушення п.п. 168.1.1 п. 168.1 ст. 168, пп. »г» пп.164.2.17 п. 164.2, п. 164.5 ст. 164, п. 167.1 ст. 167 Податкового кодексу України застосовано штрафні (фінансові) санкції на підставі п.127.1 ст. 127 Податкового кодексу України, а саме збільшено суму грошового зобов`язання з податків та зборів, у тому числі з податку на доходи фізичних осіб у сумі 27879,47 грн. та застосовано штрафні санкції у розмірі 6969,87 грн., загальний розмір 34849,34 грн., суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 3.3.1.2.2. розділу 3.3.1 Акту від 18.09.2018 (стор. 81 Акту) перевіркою правильності оподаткування окремих видів доходів, які мають свої особливості щодо їх нарахування (виплати) та оподаткування встановлено, що підприємством не виконані функції податкового агента при виплаті оподатковуваного доходу у вигляді додаткового блага за ознакою «126», а саме: згідно наданих до перевірки заяв про використання власних інструментів для потреб ТОВ «ПРОДРЕЗЕРВ-УКРАЇНА», наказів щодо погодження використання коштів під звіт встановлено виплату доходів працівникам підприємства як додаткове благо у вигляді безоплатно отриманого доходу, що є порушенням пп.168.1.1. п. 168.1 ст. 168, п.п. «г» пп.164.2.17 п. 164.2, п. 164.5 ст. 164, п. 167.1 ст. 167 Податкового кодексу України у розмірі 127006,49 грн., у тому числі у 2017 році у розмірі 90689,70 грн., у 2018 році у розмірі 36316,79 грн.

Представник позивача із зазначеного питання заперечував, зазначаючи, що працівники ТОВ «ПРОДРЕЗЕРВ-УКРАЇНА» в кількості 5 осіб використовують для господарської діяльності підприємства власні транспортні засоби на підставі заяв та згідно наказів про використання з компенсацією.

У зв`язку із цим, судом досліджено:

1. Наказ №1-АВ від 01.08.2017 на підставі поданої заяви працівника - начальника дільниці деревообробки ТОВ «ПРОДРЕЗЕРВ-УКРАЇНА» ОСОБА_1 , передано у використання свої інструменти для потреб організації у порядку ст. 125 КЗпП , а саме транспортний засіб марки ВАЗ 2121, 1986 р.в., коричневого кольору, АР8053СХ, зареєстрованого 18.05.2016 з виплатою щомісячної компенсації у сумі 300,00 грн. з відрахуванням обов`язкових податків і зборів (ПДФО-18%, військовий збір-1,5%). Компенсація у сумі 241,50 грн. виплачується до 30 числа наступного місяця.

2. Наказ №2-АВ від 01.08.2017 на підставі поданої заяви працівника - бухгалтера ТОВ «ПРОДРЕЗЕРВ-УКРАЇНА» ОСОБА_2 , передано у використання свої інструменти для потреб організації у порядку ст. 125 КЗпП, а саме транспортний засіб марки Geelly FE-1, 2012 р.в., коричневого кольору, АР6687СО, зареєстрованого 15.03.2014 з виплатою щомісячної компенсації у сумі 300,00 грн. з відрахуванням обов`язкових податків і зборів (ПДФО-18%, військовий збір-1,5%). Компенсація у сумі 241,50 грн. виплачується до 30 числа наступного місяця.

3. Наказ №3-АВ від 01.08.2017 на підставі поданої заяви працівника - інженера з охорони праці ТОВ «ПРОДРЕЗЕРВ-УКРАЇНА» ОСОБА_3 , передано у використання свої інструменти для потреб організації у порядку ст. 125 КЗпП, а саме транспортний засіб марки ЗA3 11030, зеленого кольору, АР8145СХ, зареєстрованого 21.12.2015 з виплатою щомісячної компенсації у сумі 300,00 грн. з відрахуванням обов`язкових податків і зборів (ПДФО-18%, військовий збір-1,5%). Компенсація у сумі 241,50 грн. виплачується до 30 числа наступного місяця.

4. Наказ №4-АВ від 01.09.2017 на підставі поданої заяви працівника - слюсаря з ремонту автомобілів ТОВ «ПРОДРЕЗЕРВ-УКРАЇНА» ОСОБА_4 , передано у використання свої інструменти для потреб організації у порядку ст. 125 КЗпП, а саме транспортний засіб марки ГАЗ 33021, 1995 р.в., білого кольору, АР3539СВ, зареєстрованого 09.02.2017 з виплатою щомісячної компенсації у сумі 300,00 грн. з відрахуванням обов`язкових податків і зборів (ПДФО- 18%, військовий збір-1,5%). Компенсація у сумі 241,50 грн. виплачується до 30 числа наступного місяця.

5. Наказ №5-АВ від 01.03.2018 на підставі поданої заяви працівника - бухгалтера ТОВ «ПРОДРЕЗЕРВ-УКРАЇНА» ОСОБА_5 , передано у використання свої інструменти для потреб організації у порядку ст. 125 КЗпП, а саме транспортний засіб марки Toyota RAV4, 2010 р.в., чорного кольору, АР2395СВ, зареєстрованого 09.12.2011 з виплатою щомісячної компенсації у сумі 300,00 грн. з відрахуванням обов`язкових податків і зборів (ПДФО-18%, військовий збір-1,5%). Компенсація у сумі 241,50 грн. виплачується до 30 числа наступного місяця.

ТОВ «ПРОДРЕЗЕРВ-УКРАЇНА», як зазначено вище, дані відносини оформлені на підставі заяви працівника, за наказом керівника. Договори оренди транспортних засобів між громадянами та підприємством не укладались.

За використання транспортного засобу працівникам встановлено компенсаційні виплати у розмірі 300,00 грн. - 241,50 грн. у чистому вигляді до перерахування громадянину, а решта ПДФО та військовий збір.

Тобто, в даному випадку підприємство виконало обов`язок податкового агента та утримало ПДФО та військовий збір з виплачених сум додаткового блага (з компенсації за амортизацію автомобіля).0

Спірним є питання виплати компенсації за паливно-мастильні матеріали.

З акту перевірки та письмових пояснень сторін судом встановлено, що між ТОВ «ПРОДРЕЗЕРВ-УКРАЇНА» та ТОВ «НАФТОТРЕЙД-ПРОДУКТ» укладений договір купівлі - продажу нафтопродуктів, із відкриттям електронного рахунку з обов`язковою попередньою оплатою на момент заправки автомобілів. В кожного з перерахованих вище осіб наявна картка обслуговування на АЗС, згідно якої в електронному вигляді відбувається списання коштів та рух в кількісному й вартісному вигляді придбаних нафтопродуктів.

На підставі первинних документів, наданих на перевірку в повному обсязі, а саме: чеків та, відповідно, актів списання використаних для господарської діяльності нафтопродуктів, що ведуться підприємством в розрізі кожної електронної картки, здійснюється відображення в бухгалтерському обліку їх придбання та використання.

Відповідно до пп. «г» пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий як додаткове благо, зокрема, у вигляді суми грошового або майнового відшкодування будь-яких витрат або втрат платника податку, крім тих, що обов`язково відшкодовуються згідно із законом за рахунок бюджету або звільняються від оподаткування згідно з розділомцього Кодексу.

Підпунктом 165.1.11 п. 165.1 ст. 165 Податкового кодексу України визначено, що до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку не включаються, зокрема, кошти, отримані платником податку на відрядження або під звіт і розраховані згідно із пунктом 170.9 статті 170 цього Кодексу.

Згідно п. 170.9 статті 170 Податкового кодексу України визначено порядок оподаткування суми надміру витрачених коштів, отриманих платником податку на відрядження або під звіт, не повернутої у встановлений строк, відповідно якого, зокрема зазначено, що підлягає оподаткуванню сума, видана платнику податку під звіт для виконання окремих цивільно-правових дій від імені та за рахунок особи, що їх видала у сумі, що перевищує суму фактичних витрат платника податку на виконання таких дій.

Порядок видачі готівкових коштів під звіт або на відрядження та строки подачі Звіту про використання коштів, наданих на відрядження або під звіт, визначено нормами п. 170.9 ст. 170 Податкового кодексу України та п. 19 розд. ІІ Положення про ведення касових операцій у національній валюті в України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 29.12.201 7 № 148.

У разі придбання працівником товарів для потреб підприємства, подається у визначені законодавством строки до бухгалтерської служби звіт про використання коштів, виданих на відрядження або під звіт, за формою, затвердженою наказом Міністерства фінансів України від 28.09.2015 № 841 «Про затвердження форми Звіту про використання коштів, виданих на відрядження або під звіт, та Порядку йото складання» та оригінали документів, що підтверджують придбання таких товарів.

Таким чином, відшкодування юридичною особою витрат, понесених платником податку фізичною особою на господарські потреби підприємства, не включається до його оподатковуваного доходу па підставі пп. 165.1.1 1 п. 165.1 ст. 165 Податкового кодексу України за умови дотримання такою особою належного звітування про витрачені власні кошти в інтересах роботодавця, та їх документального підтвердження оригіналами розрахункових документів.

Отже, якщо підприємство відшкодовує витрати, понесені працівником підприємства на придбання пально-мастильних матеріалів для транспортного засобу, який не перебуває в оренді суб`єкта господарювання, але використовується в його господарській діяльності, сума вищезазначеного відшкодування підлягає оподаткуванню ПДФО як додаткове благо на підставі пп. «г» пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу.

Таким чином, висновок контролюючого органу про порушення позивачем вимог п.п. 168.1.1 п. 168.1 ст. 168, пп. »г» пп.164.2.17 п. 164.2, п. 164.5 ст. 164, п. 167.1 ст. 167 Податкового кодексу України суд вважає законними та обґрунтованими, а податкове повідомлення-рішення № від 12.10.2018 таким, що не підлягає скасуванню.

Стаття 19 Конституції України встановлює, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною першою статті 9 КАС України встановлено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні (стаття 90 КАС України).

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд доходить висновку, що з наведених у позовній заяві мотивів і підстав, позовній вимоги задоволенню не підлягають.

З огляду на вищевикладене, у задоволенні адміністративного позову слід відмовити повністю.

У зв`язку із відмовою у задоволенні адміністративного позову, розподіл судових витрат в порядку ст. 139 КАС України не здійснюється.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРОДРЕЗЕРВ-УКРАЇНА» (70403, Запорізька область, с. Августинівка, вул. Миру, буд. 11-Е, код ЄДРПОУ 35672525) до Головного управління ДФС у Запорізькій області (69107, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 166, ) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, - відмовити у повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення в повному обсязі складено та підписано 04 липня 2019 року.

Суддя Л.Я. Максименко