Справа № 800/529/16
Суддя: Радишевська О.Р.
Дата ухвалення: 2019-07-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

17 липня 2019 року

Київ

справа №800/529/16

адміністративне провадження №Зі/9901/184/19

Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду - Радишевської О.Р.,

розглянувши у порядку письмового провадження заяву представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про відвід судді Мороз Л.Л. у справі №800/529/16 за позовом ОСОБА_1 до Верховної Ради України, третя особа - Вища рада правосуддя - про визнання незаконною та скасування постанови Верховної Ради України від 29 вересня 2016 року №1627-VIII «Про звільнення судді»,

УСТАНОВИВ:

У жовтні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до Вищого адміністративного суду України як суду першої інстанції з позовом, в якому просив визнати незаконною та скасувати постанову Верховної Ради України від 29 вересня 2016 року №1627-VIII про звільнення позивача з посади судді Апеляційного суду міста Києва за порушення присяги судді.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 03 листопада 2016 року відкрито провадження у справі №800/529/16.

Ухвалою Верховного Суду від 17 жовтня 2018 року прийнято до провадження вказану справу.

У судовому засіданні 15 липня 2019 року представник позивача - ОСОБА_7 . заявив відвід суддям Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду: Мороз Л.Л., Берназюку Я.О., Бучик А.Ю., Желєзному І.В. та Рибачуку А.І., які визначені для розгляду справи №800/529/16, з підстави передбаченої пунктом 4 частини першої статті 36 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС - України), а саме: наявність обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності суддів.

Представник позивача ОСОБА_2 . підтримав заявлені відводи.

Ухвалою Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 15 липня 2019 року визнано відводи необґрунтованими, а заяви про суддів передано до Секретаріату Касаційного адміністративного суду для визначення суддів, які не входить до складу суду, що розглядає цю справу, в порядку, передбаченому КАС України.

Згідно із протоколом автоматизованого розподілу від 16 липня 2019 року заяву про відвід судді Мороз Л.Л. у справі №800/529/16 розподілено на суддю Радишевську О.Р.

Відповідно до частини восьмої статті 40 КАС України суддя, якому передано заяву про відвід, вирішує питання про відвід у порядку письмового провадження.

Заява про відвід судді Мороз Л.Л. мотивована тим, що у процесі призначення суддів Верховного Суду у межах внутрішньої системи порушено принцип верховенства права, оскільки під час здійснення повноважень членами Вищої кваліфікаційної комісії суддів України Лукашем Т.В. та Козловим А.Г. та прийняттям ними відповідних рішень, останні не відповідали вимогам Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 №1402-VIII (далі - Закон №1402-VIII). Так, ОСОБА_5 на час виконання повноважень члена Вищої кваліфікаційної комісії суддів України не зупинив адвокатську діяльність. ОСОБА_6 на час виконання повноважень члена Вищої кваліфікаційної комісії суддів України не підтвердив належним чином необхідний стаж професійної діяльності, адже відомості про нього як адвоката відсутні в Єдиному реєстрі адвокатів України. Указане, на думку заявника, ставить під сумнів справедливість призначення суддів Верховного Суду.

Положення частин першої, другої статті 36 КАС України передбачають випадки, коли суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу), а саме: 1) якщо він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав правничу допомогу стороні чи іншим учасникам справи в цій чи іншій справі; 2) якщо він прямо чи опосередковано заінтересований в результаті розгляду справи; 3) якщо він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді; 5) у разі порушення порядку визначення судді для розгляду справи, встановленого статтею 31 цього Кодексу.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, передбачених статтею 37 цього Кодексу, яка встановлює недопустимість повторної участі суддів у розгляді адміністративної справи.

Заявник зазначає, що наявність упередженості, вказаної у заяві про відвід суддів, установлена ним за об`єктивним критерієм, який він визначив, посилаючись на рішення Європейського суду з прав людини, прийняті у справах «Мікалефф проти Мальти» («Micallef v. Malta», рішення від 15.11.2009, заява №17056/06); «Межнаріч проти Хорватії» («Meznaric v. Croatia», від 15.07.2005, заява №71615/01), «Ветштайн проти Швейцарії» («Wettstein v. Switzerland», рішення від 28.10.1998, заява №33958/96), «Лавентс проти Латвії» («Lavents v. Latvia», рішення від 28.11.2002, заява №33958/96); «АнріАстрадсон проти Ісландії» («ANDRI АSTRАРSSON v. ICELAND», рішення від 12.03.2019, заява №26374/18) тощо.

Разом з тим, надаючи оцінку об`єктивності судді під час учинення нею процесуальних дій, необхідно виходити з таких критеріїв: чи вільний суддя під час виконання ним своїх обов`язків від будь-яких заходів впливу; чи сприяє його поведінка у судовому процесі та за стінами суду підтримці та зростанню довіри суспільства, представників юридичної професії та сторін у справі; чи вчинялися суддею дії, які можуть стати причиною для позбавлення його права брати участь у судовому засіданні та приймати рішення у справах.

Перед розглядом справи суддя повинен утриматися від будь-яких коментарів, які можуть вплинути на перебіг цієї справи чи поставити під сумнів справедливе ведення процесу. Суддя утримується від публічних та інших коментарів, оскільки це може перешкодити неупередженому розгляду справи стосовно певної особи чи питання.

При об`єктивному підході до встановлення наявності упередженості суду (суддів) повинно бути визначено, окремо від поведінки судді, чи існують очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність. Водночас вирішальним є саме наявність відповідних обставин, підтверджених належними та допустимими доказами, які свідчать про обґрунтованість сумніву в неупередженості суду, а позиція зацікавленої сторони є важливою, але не вирішальною.

Суд зазначає, що суб`єктивний критерій вимагає оцінки реальних дій окремого судді під час розгляду конкретної справи і лише після встановлення фактів у поведінці судді, які можна кваліфікувати як прояв упередженості, можливо поставити під сумнів його безсторонність.

Проте наведені заявником доводи у заяві, за яких, на його думку, є сумнів у неупередженості або об`єктивності судді мають суб`єктивний характер, оскільки жодного прикладу вчинення нею дій, які б свідчили про її упередженість чи ставили під сумнів безсторонність судді не наведено. Доводи заяви не дають підстав для висновку про існування причинно-наслідкового зв`язку між дотриманням ОСОБА_5 та ОСОБА_6 вимог законодавства та професійною діяльністю судді Мороз Л.Л.

Наведене спростовує викладені у заяві доводи про те, що суддя не може відповідати принципам неупередженості, зокрема за об`єктивним критерієм.

Отже, посилання заявника на упередженість судді Мороз Л.Л. з тих підстав, що при вирішенні питання про призначення і проведення кваліфікаційного оцінювання та надання рекомендацій на призначення на посади суддів Верховного Суду, у прийнятті відповідних рішень брали участь члени Вищої кваліфікаційної комісії суддів України - Лукаш Т.В. та Козлов А.Г., які, на думку заявника, на час виконання таких повноважень не відповідали вимогам Закону №1402-VIII, не є об`єктивно обґрунтованими. Такі доводи ґрунтуються на припущеннях, суб`єктивній оцінці заявником обставин.

Суд звертає увагу на відсутність інших підстав, передбачених статтями 36, 37 КАС України, які б унеможливлювали участь у розгляді справи судді Мороз Л.Л. і викликали необхідність її відводу.

З урахуванням зазначеного, обґрунтованих підстав для задоволення заяви про відвід немає.

Керуючись статтями 36, 40 КАС України, Суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні заяви представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про відвід судді Мороз Л.Л. у справі №800/529/16 за позовом ОСОБА_1 до Верховної Ради України, третя особа - Вища рада правосуддя - про визнання незаконною та скасування постанови Верховної Ради України від 29 вересня 2016 року №1627-VIII «Про звільнення судді».

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею, є остаточною та не може бути оскаржена.

Суддя: О.Р. Радишевська