Справа № 200/7775/19-а
Суддя: Хохленков О.В.
Дата ухвалення: 2019-07-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 липня 2019 р. Справа№200/7775/19-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі судді головуючого Хохленкова О.В., при секретарі судового засідання Синкової А.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Центрального відділу державної виконавчої служби міста Маріуполь Головного територіального управління юстиції у Донецькій області третя особа ПАТ КБ «Приватбанк» про визнання протиправною та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження та визнання протиправними виконавчих дій та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Центрального відділу державної виконавчої служби міста Маріуполь Головного територіального управління юстиції у Донецькій області третя особа ПАТ КБ «Приватбанк» про визнання протиправною та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження та визнання протиправними виконавчих дій та зобов`язання відновити становище позивача яке існувало до відкриття виконавчого провадження.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 04 червня 2019 року його представнику були надані матеріали виконавчого провадження № 56343348 з яких вбачається що відносно позивача 08.05.2018 року відкрито виконавче провадження. Виконавчим документом зазначено виконавчий напис № 860 виданий 13.02.2018 року особою ОСОБА_2 .

Відповідно до вимог закону виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна.

Оскільки Центральний район міста Маріуполя не є територію місця проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна, то відповідач не є суб`єктом права на вчинення виконавчих дій, а саме на відкриття виконавчого провадження яка вчиняється винесенням відповідної постанови.

У постанові від 08.05.2018 року відповідачем зазначена адреса боржника (позивача по справі) АДРЕСА_1 т. Будівельників, 163-114. Реєстрація ж міста проживання позивача є АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 .

Всі подальші виконавчі дії позивач вважає незаконними та протиправним, оскільки сама постанова про відкриття виконавчого провадження є протиправною.

Просить визнати протиправною та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження та визнати протиправними виконавчі дії та зобов`язати відповідача відновити становище позивача яке існувало до відкриття виконавчого провадження.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 08 липня 2019 року було відкрито провадження у справі та призначено її розгляд на 18 липня 2019 року.

Відповідачем відзив на позовну заяву не було надано в судове засідання. Відповідно до ч.4 ст.159 КАС України, неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Третя особа ПАТ КБ «Приватбанк» був повідомлений належним чином про дату час та місце судового розгляду справи. В судове засідання не з`явився. Ніяких пояснень або відзиву щодо позову не надав.

Відповідно до ч.1 ст.165 КАС України, у поясненнях третьої особи щодо позову або відзиву третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, викладає свої аргументи і міркування на підтримку або заперечення проти позову.

Сторони були повідомлені про дату, час та місце судового розгляду справи.

Позивач надав до суду клопотання про проведення судового засідання без його участі та прийняття рішення на розсуд суду.

Відповідач в судове засідання не з`явився. Був повідомлений про дату, час та місце судового розгляду справи належним чином. Заяву про поважність причин неявки до суду не надав.

Третя особа в судове засідання не з`явилася. Була повідомлена про дату, час та місце судового розгляду справи належним чином. Заяву про розгляд справи в її відсутність не надала.

Суд зазначає, що відповідно до ч.4 ст.287 КАС України, адміністративна справа з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця вирішується судом протягом десяти днів після відкриття провадження у справі.

Статтею 205 КАС України встановлені наслідки неявки в судове засідання учасників справи. Частиною 2 ст.205 КАС України передбачене право суду на відкладення справи, але це відкладення можливе лише в межах встановленого цим Кодексом строку на розгляд справи.

Відповідно до ч.2 ст.236 КАС України, суд має право зупинити провадження у справі в разі захворювання учасника справи, підтвердженого медичною довідкою, що перешкоджає прибуттю до суду, якщо його особиста участь буде визнана судом обов`язковою, - до одужання.

Оскільки суд не визнавав особисту участь позивача у справі обов`язковою, то не може зупиняти провадження у справі.

Відповідно до ч.9 ст.205 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Згідно з ч.6 ст.162 КАС України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Відповідно до паспорту громадянина України серія НОМЕР_1 виданого Жовтневим РВ Маріупольського МУ УМВС України в Донецькій області 17.10.1998 року ОСОБА_1 зареєстрований за адресою АДРЕСА_3 (а.с.8-11).

24.05.2019 року згідно з інформацією з Єдиного реєстру боржників ОСОБА_1 дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 року, номер виконавчого провадження 56343348, документ видав - ОСОБА_2 , категорія стягнення стягнення коштів, орган ДВС в якому перебуває на виконанні - Центральний відділ державної виконавчої служби міста Маріуполь Головного територіального управління юстиції у Донецькій області (а.с.13).

27.05.2019 року представник позивача звернувся до Центрального відділу державної виконавчої служби міста Маріуполь Головного територіального управління юстиції у Донецькій області із заявою про надання для ознайомлення виконавчого провадження № 56343348 (а.с.14).

Згідно із постановою про відкриття виконавчого провадження від 08.05.2018 року ВП № 56343348 відносно боржника ОСОБА_1 дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса АДРЕСА_1 було відкрито виконавче провадження за виконавчим написом № 860 від 13.02.2018 року виданий ОСОБА_2 про стягнення з боржника на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованості у розмірі 312825,65 грн. (а.с.15-16).

Відповідно до паспорту громадянина України серія НОМЕР_1 виданого Жовтневим РВ Маріупольського МУ УМВС України в Донецькій області 17.10.1998 року ОСОБА_1 був зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 з 07.09.2002 року по 21.11.2008 року.

З 22.07.2011 року по 18.05.2012 року він був зареєстрований за адресою АДРЕСА_4 , а з 01.03.2017 року зареєстрований за адресою АДРЕСА_3 .

Проаналізувавши встановлені обставини справи та норми законодавства України, яке регулює спірні правовідносини, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.4 ст.32 Конституції України кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначає Закон України від 02.06.2016 року № 1404-VIII Про виконавче провадження (далі Закон № 1404-VIII).

Статтею 1 Закону №1404-VIII передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі рішення) сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Пункт 1 частини другої статті 18 Закону № 1404-VIII передбачає, що виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Згідно із пунктом 3 частини першої статті 3 Закону №1404-VIII відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема, рішень державних органів та рішень Національного банку України, які законом визнані виконавчими документами.

Відповідно до статті 5 Закону №1404-VIII примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців.

Відповідно до ч.1.ст.19 Закону №1404 сторони виконавчого провадження та прокурор як учасник виконавчого провадження мають право ознайомлюватися з матеріалами виконавчого провадження, робити з них виписки, знімати копії, заявляти відводи у випадках, передбачених цим Законом, мають право доступу до автоматизованої системи виконавчого провадження, право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність виконавця у порядку, встановленому цим Законом, надавати додаткові матеріали, заявляти клопотання, брати участь у вчиненні виконавчих дій, надавати усні та письмові пояснення, заперечувати проти клопотань інших учасників виконавчого провадження та користуватися іншими правами, наданими законом.

Згідно з ч.1 ст.24 ЗУ № 1404, виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу.

Інструкція з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 512/5 від 02.04.2012 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 2 квітня2012 року за № 489/20802 (далі Інструкція), регламентує проведення виконавчих дій з примусового виконання рішень.

Пунктом 10 розділу 111 інструкції місце виконання рішення визначається відповідно до вимог, встановлених статтею 24 Закону.

В пункті 11 розділу 111 інструкції передбачається, що перевірка інформації про наявність боржника, його майна, місця роботи або здійснення опису та арешту майна на території, на яку не поширюється компетенція державного виконавця здійснюється органом державної виконавчої служби, компетенція якого поширюється на територію вчинення таких дій за дорученням державного виконавця.

В дорученні зазначаються: найменування органу державної виконавчої служби, прізвище, ім`я та по батькові державного виконавця, який надає доручення; номер виконавчого провадження; реквізити виконавчого документа, а у разі зведеного виконавчого провадження - прізвище, ім`я та по батькові боржника - фізичної особи, повне найменування боржника - юридичної особи та дата об`єднання виконавчих проваджень у зведене; обставини, які обумовили проведення перевірки або здійснення опису та арешту майна (клопотання стягувача, відповіді на запити державного виконавця тощо); інформація, яку необхідно перевірити (найменування майна, яке необхідно описати та арештувати); адреса, за якою слід провести перевірку (здійснити опис та арешт майна); інші необхідні відомості, які можуть сприяти перевірці.

Доручення підписується державним виконавцем та погоджується начальником органу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець.

Орган державної виконавчої служби, якому доручено проведення перевірки (здійснення опису та арешту майна), зобов`язаний вчинити дії за дорученням у строк до десяти робочих днів з моменту надходження його до органу державної виконавчої служби. За результатами проведених дій складається відповідний процесуальний документ, що надсилається державному виконавцю, який надав доручення.

Згідно з п.12 розділу 111 інструкції, державний виконавець може вчиняти виконавчі дії на території, на яку поширюється компетенція іншого органу державної виконавчої служби, за погодженням з начальником органу державної виконавчої служби, якому він безпосередньо підпорядкований, у разі якщо: стало відомо про зміну місця проживання чи місцезнаходження боржника; з`ясувалося, що майна боржника, на яке можливо звернути стягнення, недостатньо для повного задоволення вимог стягувача та майно боржника виявлено на території іншого органу державної виконавчої служби; боржник та його майно перебувають на території різних адміністративно-територіальних одиниць.

Про проведення державним виконавцем виконавчих дій орган державної виконавчої служби зобов`язаний повідомити орган державної виконавчої служби, на території якого будуть проводиться виконавчі дії, до початку проведення таких дій.

У повідомленні про вчинення виконавчих дій зазначаються: найменування органу державної виконавчої служби, прізвище, ім`я та по батькові державного виконавця, яким будуть проводитись виконавчі дії; номер виконавчого провадження; дата, час та місце проведення виконавчих дій; виконавчі дії.

Судом встановлено що всупереч вимогам закону, відповідачем відкрито виконавче провадження не за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна, а саме за адресою АДРЕСА_1 , хоча його місцем проживання є АДРЕСА_3 Донецькій АДРЕСА_3 .

Відповідач не надав суду доказів погодження з начальником органу державної виконавчої служби, якому він безпосередньо підпорядкований, та дозволу вчиняти виконавчі дії на території на яку поширюється компетенція іншого органу державної виконавчої служби.

Як вже вказувалося відповідач всупереч вимогам кодексу адміністративного судочинства не надав суду відзив на позовну заяву, та не з`явився в судове засідання, будучи повідомленим належним чином про дату, час та місце судового розгляду справи.

Згідно з ч.4 ст.159 КАС України неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Саме так суд і кваліфікує дії відповідача який є суб`єктом владних повноважень, пов`язані з не поданням відзиву на позовну заяву, як визнання позову.

Тому позовні вимоги про визнати протиправною та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження, підлягають задоволенню.

Також це стосується позовних вимог про визнання протиправними виконавчі дії проведених в рамках виконавчого провадження. Оскільки постанова про відкриття виконавчого провадження судом скасовується то всі виконавчі дії виконані в цьому виконавчому провадження також є протиправними та вважаються не вчиненими.

Що стосується позовної вимоги про зобов`язання відповідача відновити становище позивача яке існувало до відкриття виконавчого провадження та ця вимога є зайвою, тому що становище позивача відновлюється шляхом скасування постанови про відкриття виконавчого провадження та визнання її протиправною.

Тому, в цієї частині позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Відповідно до вимог пункту 4 частини першої статті 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Відповідно до положень статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до вимог частин першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Нормами частини другої зазначеної статті встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд, відповідно до положень частини п`ятої статті 77 КАС України, вирішує справу на підставі наявних доказів.

За таких обставин, беручи до увагу всі надані сторонами докази в їх сукупності, суд доходить висновку про обґрунтованість пред`явленого позову та його задоволення частково.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст. ст. 2-15, 31-32, 72-80, 160-161, 168, 171, 241-246, 250-251, 287, 293, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Центрального відділу державної виконавчої служби міста Маріуполь Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, третя особа ПАТ КБ «Приватбанк» про визнання протиправною та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження та визнання протиправними виконавчих дій та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби міста Маріуполь Головного територіального управління юстиції у Донецькій області про відкриття виконавчого провадження від 08.05.2018 року ВП № 56343348.

Визнати протиправними виконавчі дії вчинені Центрального відділу державної виконавчої служби міста Маріуполь Головного територіального управління юстиції у Донецькій області у виконавчому провадженні АП № 56343348.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Центрального відділу державної виконавчої служби міста Маріуполь Головного територіального управління юстиції у Донецькій області (87515, Донецька область місто Маріуполь, вул..Грецька, буд.19 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_2 ) сплачену ним суму судового збору в розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 копійок.

Рішення прийняте в нарадчій кімнаті 18 липня 2019 року.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В. Хохленков