Справа № 215/5815/18
Суддя: Прудник Сергій Володимирович
Дата ухвалення: 2019-07-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

15 липня 2019 року Справа № 215/5815/18

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Прудник Сергій Володимирович, перевіривши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до виконавчого комітету Тернівської районної у м. Кривий Ріг ради про зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся 17.12.2018 до Тернівського районного суду м.Кривого Рогу з адміністративним позовом до виконавчого комітету Тернівської районної у м. Кривий Ріг про зобов`язання вчинити певні дії, в якому просив зобов`язати виконавчий комітет Тернівської районної у м. Кривий Ріг ради визнати місце його перебування за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Ухтомського, АДРЕСА_1 , за якою він надає соціальні послуги особі з інвалідністю з 06.06.2017 року, що надасть йому змогу забезпечити державні соціальні гарантії ст. 3, 33, 46, 48 Конституції України та забезпечити гарантії держави на вільне волевиявлення на виборах 30.03.2019 року; захистити його права на свободу пересування, вільного вибору місця проживання шляхом зобов`язання виконавчого комітету Тернівської районної у м. Кривий Ріг ради надати довідку про склад його сім`ї, для призначення усіх видів допомоги за матеріалами справи № 9602595 Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Тернівської районної у м. Кривий Ріг ради з 06.06.2017 року, їх визнання окремим пунктом рішення.

Ухвалою Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 18.12.2018 адміністративну справу передано за підсудністю до Дніпропетровського окружного адміністративного суду.

Свою позицію суд першої інстанції обґрунтував тим, що в розумінні ч. 2 ст. 20 КАС України предметна підсудність даного спору визначає віднесення його до компетенції та підсудності саме окружного адміністративного суду, що виключає можливість його вирішення місцевим загальним судом як адміністративним з визначенням загальної підсудності за місцем реєстрації позивача.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подана апеляційна скарга, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувану ухвалу та направити позов до належного суду для розгляду. Зазначає, що суд першої інстанції надав перевагу правилам предметної підсудності над правилами територіальної підсудності без врахування того факту, що позивач не має можливості бути присутнім на засіданнях Дніпропетровського окружного адміністративного суду через тяжке матеріальне становище.

За результатами розгляду означеної апеляційної скарги, 19.02.2019 року Третім апеляційним адміністративним судом прийнято постанову щодо залишення апеляційної скарги ОСОБА_1 без задоволення, ухвали Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 18.12.2018 року без змін.

18.03.2019 року справа № 215/5815/18 надійшла до канцелярії Дніпропетровського окружного адміністративного суду.

Відповідно до Витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.03.2019 року справу № 215/5815/18 передано судді Пруднику С.В.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.03.2019 року у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору відмовлено, адміністративний позов залишено без руху. Позивачу надано строк для усунення недоліків позовної заяви протягом 5 (п`яти) робочих днів, з моменту отримання копії даної ухвали, шляхом надання до суду оригіналу документа про сплату судового збору в розмірі 1409,60 грн., із заявлених позивачем немайнових вимог, або документів, які підтверджують підстави звільнення позивача від сплати судового збору відповідно до закону; викладенням вимог щодо предмету спору та наведенням їх обґрунтування, а також зазначенням доказів, що підтверджують вказані обставини (та надання їх копій для суду та відповідача у справі); зазначенням ідентифікаційного коду відповідача та реєстраційного номеру облікової картки платника податків позивача або номеру, серії паспорту позивача, адреси електронної пошти позивача та відповідача (або вказанням про те, що такі адреси відсутні або не відомі позивачу); наданням власного письмового підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав; наданням копії паспорта громадянина України на підтвердження адміністративної процесуальної дієздатності позивача; наданням доказів в обґрунтування заявлених позовних вимог.

З матеріалів справи убачається, що копія ухвали Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.03.2019 року направлялась на адресу позивача, яка зазначена в адміністративному позові (50083, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Ухтомського, 2-8), однак, до суду повернуто поштовий конверт від 06.05.2019 року із штрихкодовим ідентифікатором 49 4 про направлення ухвали без руху позивачу із зазначенням підстав - за закінченням терміну зберігання. Окрім цього, 23.04.2019 року Дніпропетровським окружним адміністративним судом на адресу УДППЗ Укрпошта направлено запит щодо надання відомостей стосовно вручення поштової кореспонденції, яка направлялася судом 25.03.2019 року - рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення: на адресу ОСОБА_1 , що перебуває за адресою: АДРЕСА_2 (штрихкодовий ідентифікатор 494).

Згідно відповіді УДППЗ Укрпошта від 08.05.2019 року за № 39-Ю-01-934/1 рекомендований лист із повідомленням про вручення 49 4 надійшов до відділення поштового зв`язку 83 м. Кривий Ріг на адресу: вул. Ухтомського, 2-8, м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область,50083 на ім`я ОСОБА_1 та повернений 27.04.2019 року за зворотною адресою за закінченням терміні зберігання.

У зв`язку із чим, 23.04.2019 року судом повторно направлено на адресу ОСОБА_1 копію ухвали суду від 22.03.2019 року. Однак, до суду повернуто поштовий конверт від 06.06.2019 року із штрихкодовим ідентифікатором 498 про направлення ухвали від 23.04.2019 року із зазначенням підстав - за закінченням терміну зберігання.

Оскільки станом на 20.05.2019 року будь-яка інформація щодо отримання або неотримання процесуальних документів від адресата ОСОБА_1 на адресу суду не надходила, ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.05.2019 року вдруге-повторно направлено ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.03.2019 року про залишення без руху адміністративного позову ОСОБА_1 та надано строк для усунення недоліків позовної заяви протягом 5 (п`яти) робочих днів, з моменту отримання копії даної ухвали.

Також, так як станом на 12.06.2019 року будь-яка інформація щодо отримання або неотримання процесуальних документів від адресата ОСОБА_1 на адресу суду не надходила, ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.06.2019 року продовжено ОСОБА_1 строк для усунення недоліків позовної заяви у справі 215/5815/18 на 5 (п`ять) робочих днів з дня отримання ухвали. Втретє-повторно направлено ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.03.2019 року про залишення без руху поданої до суду позовної заяви.

Як вбачається з матеріалів справи, копії ухвал Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.03.2019 року та від 12.06.2019 року отримано позивачем 26.06.2019р., що підтверджується поштовим повідомлення про вручення поштового відправлення, яке міститься в матеріалах справи.

11.07.2019 року до канцелярії Дніпропетровського окружного адміністративного суду від ОСОБА_1 надійшла заява про відкриття провадження по справі після усунення недоліків. Вказана заява вмотивована тим, що залишаючи позовну заяву без руху судом спочатку було зазначено про те, що позивачу слід сплати судовий збір у розмірі 1530,80 грн., а потім у розмірі 1409,60 грн. У змісті мотивувальної частини ухвали суду від 22.03.2019 року не зазначені мотиви відхилення кожного аргументу, викладеного в заяві про звільнення від сплати судового збору. Ухвала не містить норми права, на які саме посилався позивач, тобто на саме рішення від 19.06.01 р. Європейського суду з прав людини у справах "Креуз проти Польши", "Георгел і Георгета Стоїческу проти Румунії", заява №9718/03 від 26.07.2011р. В справі відсутні процесуальні документи, які свідчать про з`ясування суддею обставин щодо наявності у позивача відповідних пільг та належного майнового положення, при наявності його доходів. Судом також не взято до уваги й те, що у позові зазначено - відповідача та реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 позивача. Документація виділена в окрему групу, що обумовлено її винятковою важливістю і рядом особливостей документування і діловодства. В справі відсутні процесуальні документи, які свідчать про з`ясування суддею обставин щодо встановлення повноліття, громадянства ОСОБА_1 Паспорт та свідоцтво про народження при необхідності позивачем буде надано під час розгляду справи у судовому засіданні.

Також, позивачем в означеній заяві заявлено клопотання про звільнення від сплати судового збору, у зв`язку з тим, що місячний дохід становить 30,57 грн.

Проте, клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Частиною першою статті 133 КАС України встановлено, що суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Відповідно до частини першої статті 8 Закону України від 8 липня 2011 року №3674-VI Про судовий збір враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Частиною другою цієї ж статті встановлено, що суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Комплексний аналіз указаних законодавчих положень дає підстави для таких висновків.

Звільнення від сплати судового збору (відстрочення, розстрочення його сплати або зменшення його розміру) з підстав, передбачених статтею 133 КАС України та статтею 8 Закону України Про судовий збір, є прерогативою суду, який вирішує питання відкриття провадження (прийняття заяви, скарги тощо).

Зазначені норми є диспозитивними і встановлюють не обов`язок, а повноваження суду звільнити особу від сплати судового збору (відстрочити, розстрочити його сплату або зменшити його розмір).

Звільнення від сплати судового збору на певній стадії судового процесу не створює пільг щодо його сплати на інших його стадіях чи в інших судових провадженнях.

При цьому, суд вирішуючи питання про звільнення особи від сплати судового збору (відстрочення, розстрочення його сплати або зменшення його розміру) обмежений статтею 8 Закону України Про судовий збір, в якій зазначено вичерпний перелік підстав для вказаних процесуальних дій.

Як вже вище було зазначено, заява про звільнення від сплати судового збору вмотивована скрутним матеріальним становищем скаржника. На підтвердження своїх доводів, позивач надав довідку № 11013 від 18.12.2018 р. про отримання ним щомісячної компенсаційної виплати непрацюючій працездатній особі, яка доглядає за інвалідом 1 групи ОСОБА_2 , 1939 р.н., з Тернівського управління праці та соціального захисту населення м. Кривого Рогу, ОСОБА_1 знаходиться на обліку в Управлінні та отримує щомісячну компенсаційну виплату непрацюючій працездатній особі, та за період з грудня 2017 року по листопад 2018 року отримано компенсацію всього на суму 360,02 грн.

Разом із цим, зазначена довідка не може бути доказом підтвердження незадовільного майнового стану, оскільки з неї не вбачається відсутності інших джерел доходу на момент подання до суду позову. Інших доказів на підтвердження свого майнового стану (довідки з органу доходів і зборів тощо) позивач не надав.

Аналогічна правова позиція була вже висловлена в ухвалі Верховного суду від 10.07.2018 року по справі № 815/1557/18.

За таких обставин, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання про звільнення від сплати судового збору.

Щодо посилань позивача з приводу неврахуванням судом рішення від 19.06.01 р. Європейського суду з прав людини у справах "Креуз проти Польши", "Георгел і Георгета Стоїческу проти Румунії", заява №9718/03 від 26.07.2011р. суд зазначає, що важкий майновий стан сторони входить до предмета доказування і, відповідно, має бути підтверджений належними і допустимими, у розумінні ст. ст. 73, 74 КАС України, доказами.

Таким чином, для застосування судом положень ч. 1 ст. 133 КАС України повинні бути відповідні правові підстави, в іншому ж випадку, як зазначено в рішенні Європейського суду з прав людини від 19.06.2001 р. у справі «Креуз проти Польщі», вимога сплатити судовий збір не обмежує право заявників на доступ до правосуддя.

З приводу розміру сплати судового збору за подання до суду позовної заяви, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.2 ст. 87 КАС України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

У свою чергу, правові засади справляння судового збору, платники, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначені Законом України «Про судовий збір» (далі - Закон).

Згідно ч.1 ст.2 Закону, платники судового збору - громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи - підприємці, які звертаються до суду чи стосовно яких ухвалене судове рішення, передбачене цим Законом.

Судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством (ч.1 ст.3 Закону).

Частиною 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

У разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Відповідно до пп.1 п.3 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру, який подано фізичною особою встановлюється ставка судового збору в 0,4 розміру мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ст.7 Закону України «Про державний бюджет на 2018 рік» установлено у 2018 році прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2018 року -1762,00 грн.

Як вбачається із позову, позивачем заявлено дві вимоги немайнового характер, а тому за заявлені вимоги позивач повинен сплати судовий збір у загальній сумі 1409,60 грн. ((1762,00 грн. х 0,4) х2).

Відтак, оскільки судом в описовій частині ухвали суду від 22.03.2019 року було допущено технічну описку, тобто вказано судовий збір у розмірі 1530,80 грн., позивачу необхідно було сплатити судовий збір у сумі 1409,60 грн., про що було судом зазначено у резолютивній частині ухвали Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.03.2019 року.

Разом з тим, суд зауважує на тому, що станом на 15.07.2019 року вимоги ухвали Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.03.2019 року про залишення позовної заяви без руху позивачем не виконані, копію паспорта громадянина України на підтвердження адміністративної процесуальної дієздатності позивачем не надано, вмотивованої заяви із зазначенням адреси електронної пошти позивача та відповідача (або вказанням про те, що такі адреси відсутні або не відомі позивачу); наданням власного письмового підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав до суду не надано.

Таким чином, позивачу надано достатньо часу з 22.03.2019 року по 15.07.2019 року на усунення недоліків адміністративного позову, з урахуванням можливого направлення документів засобами поштового зв`язку.

Відповідно до пункту 1 частини 3 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України, позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Враховуючи, що позивачем вимоги ухвали Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.03.2019 року про залишення позовної заяви без руху станом на 15.07.2019 року не виконано, даний адміністративний позов з доданими до нього додатками підлягає поверненню позивачу.

Керуючись статтями 132, 169, 241-243 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору відмовити.

Позовну заяву ОСОБА_1 до виконавчого комітету Тернівської районної у м. Кривий Ріг ради про зобов`язання вчинити дії - повернути позивачу.

Копію ухвали про повернення позовної заяви, разом із позовною заявою та доданими до неї матеріалами, направити особі, яка її подала.

Роз`яснити позивачу, що відповідно до частини 8 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України, повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала набирає законної сили в порядку статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена у строки встановлені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи ухвала суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України

Суддя С. В. Прудник