Справа № 160/1682/19
Суддя: Панченко О.М.
Дата ухвалення: 2019-07-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

03 липня 2019 року м. Дніпросправа № 160/1682/19

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Панченко О.М. (доповідач),

суддів: Іванова С.М., Чередниченка В.Є.,

за участю секретаря судового засідання Чорнова Є.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.03.2019 р. (суддя Ільков В.В., м. Дніпро) у справі № 160/1682/19

за позовом ОСОБА_1

до Дніпропетровської митниці ДФС

про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості товарів, картки відмови, -

встановив:

У лютому 2019 року позивач звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому просив:

- визнати протиправними та скасувати картку відмови Дніпропетровської митниці ДФС у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA110150/2019/00004 від 02.01.2019 року та рішення Дніпропетровської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів № UA110000/2019/200003/2 від 02.01.2019 року, що визначений за резервним методом;

- зобов`язати Дніпропетровську митницю ДФС провести митне оформлення ввезеного на митну територію України транспортного засобу - Volkswagen Jetta, VIN: НОМЕР_1 , 2015 року випуску, за заявленою у митній декларації за №UA110150/2018/237572 від 26.12.2018 року митною вартістю.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.03.2019 р. в задоволенні позову відмовлено повністю. Рішення мотивовано тим, що рішення про коригування митної вартості товарів від 02.01.2018 року №UA110000/2019/200003/2 та картка відмови у митному оформленні від 02.01.2019 року № UA110150/2019/00004 прийняті відповідачем на підставі, у межах та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, скаржник оскаржив його в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі скаржник посилається на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права. Зазначає, що приймаючи оскаржуване рішення суд навів інші підстави для неприйняття заявленої митної вартості, якими відповідач не керувався при прийняті рішення про корегування митної вартості.

Відповідно до Сертифікату продажу транспортного засобу MARYLAND CERTIFICATE OF SALVACE U803038 датою його видачі є 10.09.2018 року, а не 09.10.2018 року, як зазначено судом. В документах, які оформлюються на території США форматом запису дати є місяць/число/рік. Зазначене підтверджується тим, що у зазначеному документі інші дати також зазначені у форматі місяць/число/рік.

Судом не досліджено надану позивачем квитанцію покупця (Buyer receipt) №12601091 від 12.09.2018 року, в якій зазначено, що датою продажу автомобіля (Sale date) є 09.09.2018 року. Цей документ також оформлено із зазначенням дат у форматі місяць/число/hік.

В оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості товарів № UA110000/2019/200003/2 від 02.01.2019 року та картці відмови №UA110150/2019/00004 від 02.01.2019 року відсутнє посилання на будь-які розбіжності або неузгодження в наданих позивачем документах для визначення митної вартості автомобіля.

Зазначення в інвойсі детального опису характеристик товару не є обов`язковим, оскільки затвердженої форми рахунку-фактури та вимог щодо їх заповнення законодавством України не передбачено, а, отже, і вимога щодо наявності зазначених відповідачем даних є незаконною.

Керуючись п. 5 ч. 2 ст. 53 МК України позивачем як декларантом до митного органу були надані оригінали документів, що надавались продавцем, і засвідчують вартість товару в країні придбання, а саме: аукціонний лист (Buyer receipt) №12601091 від 12.09.2018 року, відповідно до якого вартість придбаного автомобіля на аукціоні склала 3138,00 доларів США, та оригінал квитанції банку - CHASE США (чек) № від 12.09.2018 року, за придбання автомобіля, в якому зазначено VIN код автомобіля та його номер, на аукціоні (Stok) на суму 3138 доларів США.

ОСОБА_1 придбав автомобіль не через ТОВ «Астрафіш», як зазначає суд, а через американську компанію GOLDEN FINANCE GROUP, LLC, яка надала покупцеві ОСОБА_2 інвойс №22923864 від 14.09.2018 року.

Представником ТОВ «Астрафіш» здійснювалось лише митне оформлення автомобіля Volkswagen Jetta, VIN: НОМЕР_1 , відповідно до договору про надання послуг митного борокера №0165т від 11.12.2018 року, який надавався відповідачу.

До матеріалів справи був долучений коносамент (House bill of lading) CAIU8871387-1 від 22.10.2018 року, наданий компанією Атлантік Експрес, який є товаророзпорядчим документом, що видається морським перевізником вантажу його відправнику та засвідчує прийняття вантажу до перевезення і містить зобов`язання доставити вантаж до пункту призначення і передати його одержувачу в порту. При цьому зазначені витрати вже включені до інвойсу.

Відповідно до п. 5 ч. 10 ст. 58 МК України до вартості товару входять витрати на транспортування оцінюваних товарів до порту або іншого місця ввезення на митну територію України. Витрати на транспортування після перетину місця ввезення на митну територію не входять у вартість товару, тому не повинні надаватись до митниці при визначенні митної вартості товару та суд не міг посилатись на їх відсутність як на підставу для прийняття позиції митниці.

З метою підтвердження зазначених у декларації відомостей та заявленої митної вартості товару до Дніпропетровської митниці ДФС декларантом відповідно до ст. 52, 53 МК України були подані всі необхідні для здійснення контролю та митного оформлення документи.

Рахунок-фактура (INVOICE) та свідоцтво про реєстрацію, які були надані декларантом, складені англійською мовою, яка є офіційною мовою міжнародного спілкування, а, отже, не потребують перекладу. Вони містять лише відомості про автомобіль, а саме: марка та модель автомобіля, VIN код, рік випуску, колір, пробіг, вартість, за яку придбано автомобіль, та умови оплати (лише в INVOICE). Вказані відомості були підтверджені та зазначені декларантом у митній декларації та не містили розбіжностей.

Посилання суду на те, що: «ні в матеріалах, наданих позивачем як декларантом до митного органу, ні в позовних матеріалах, відсутні відомості про умови поставки, що унеможливлює встановити основні права і обов`язки учасників операції при транспортуванні, упаковці, страхуванню вантажу, оформленню комерційної документації», - не відповідає обставинам справи та спростовуються тим, що в INVOICE від 14.09.2018 року №22923864 наданого GOLDEN FINANCE GROUP, LLC, зазначено: «The buyer undertakes to pay for the vehicle within 30 days from the receipt of, the car in the port of Odessa».

Просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове - про задоволення позову.

Відповідач подав до суду відзив на апеляційну скаргу позивача, в якому просить суд залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

В судовому засіданні представник позивача апеляційну скаргу підтримав. Представник відповідача проти задоволення апеляційної скарги позивача заперечував.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги дотримання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло своє підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, що ОСОБА_1 придбав за кордоном автомобіль марки VOLKSWAGEN, модель JETTA, білого кольору, номер кузову/VIN - НОМЕР_1 , тип двигуна - бензиновий, потужність - 125 кВт, робочий об`єм циліндрів - 1800 см. куб., екологічна норма - ЄВРО-5, дата виготовлення - 01.10.2014 року, показник одометра (згідно акту митного огляду) - 49093 милі, який був ввезений на територію України у грудні 2019 року.

В INVOICE № 22923864 від 14.09.2019 року зазначена ціна автомобіля 3438 дол. США та витрати на доставку 565 дол. США. Відповідно до митної декларації №UA110150/2018/237572 загальна сума складає 4003 дол. США.

26 грудня 2018 року уповноваженою декларантом особою - ТОВ "Астрафіш" було подано до Дніпропетровської митниці ДФС електронну митну декларацію №UA110150/2018/237572 для здійснення митного оформлення товару: "Автомобіль легковий, для перевезення людей, що використовувався - 1 шт., марка - VOLKSWAGEN, модель - JETTA, номер кузова/VIN - НОМЕР_1 , тип двигуна - бензиновий, потужність - 125 кВт, робочий об`єм циліндрів - 1800 см. куб., екологічна норма - ЄВРО-5, дата виготовлення - 01.10.2014 року, показник одометра (згідно акту митного огляду) - 49093 милі".

У графі 31 декларації додатково зазначено: "колір - білий, торговельна марка - VOLKSWAGEN, країна виробництва - Мексика, пошкодження - ТЗ має деформацію (вм`ятину), забруднення обшивки салону (даху, стійок боковин, підлоги, дверей), забруднення та потертості обшивки сидінь, сколи ЛФП кузова, сліди відновлення, сліди відновлення капота, крила переднього лівого та правого".

Згідно з митною декларацією №UA110150/2018/237572 товар імпортований на ім`я ОСОБА_1 .

За результатами перевірки документів, які надані для підтвердження заявленої митної вартості товарів, митним органом зазначено про те, що:

- відповідно до рахунку від 14.09.2018 року № 22923864, виставленого Golden Finance Group, LLC, передача транспортного засобу здійснюється покупцю або його представнику;

- оплата рахунку здійснюється протягом 30 днів з дня доставки авто в порт Одеси (авто надійшло 03.12.2018 р.) у валюті долар США. Серед наданих до митного оформлення документів відсутні платіжні (або банківські) документи, що підтверджують факт оплати оцінюваного транспортного засобу покупцем (будь-які чеки, що свідчать про оплату задекларованої суми вартості);

- надані документи (в тому числі рахунки і коносамент) не містять положення про стан автомобіля (інформація про пошкодження відсутня).

За висновком відповідача, відсутня можливість перевірити числове значення вартості транспортного засобу, оскільки:

- не виявлено у ході перевірки дані у документах та відомостях, наданих до митного контролю: відсутнє підтвердження ціни, що фактично сплачена; відсутній переклад документів; основний метод визначення митної вартості товарів (за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), неможливо застосувати;

- встановлено, що декларантом не було подано повний перелік первинних документів, зазначених у ст. 53 МК України, підтверджуючих митну вартість вищевказаного транспортного засобу.

За результатами здійснення митного контролю з метою здійснення контролю за правильністю та повнотою визначення декларантом митної вартості товару відповідно до ч. 5 ст. 54, п. 2-3 ст. 53 Митного кодексу України позивачу надано 10-денний строк для надання (за наявності) додаткових документів.

У зв`язку з тим, що декларант не надав додаткових документів та неможливістю застосування попередніх методів визначення митної вартості товарів, заявлена митна вартість товару була скоригована із застосуванням резервного методу визначення митної вартості товару (2-г) та визначена на рівні 6570 дол. США, про що відповідачем прийнято оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів №UA110000/2019/200003/2 від 02.01.2019 року та оформлено картку відмови у митному оформленні (випуску) товарів від 02.01.2019 року №UA110150/2019/00004.

Не погоджуючись із рішенням відповідача про коригування митної вартості товарів та карткою відмови, позивач оскаржив їх у судовому порядку.

Суд першої інстанції дійшов висновку про відмову позивачу у задоволенні позову, оскільки:

- підставою для здійснення коригування митної вартості, заявленого до розмитнення позивачем товару, стала відсутність підтвердження ціни, що фактично сплачена, та відсутність перекладів документів;

- в інвойсі №22923864 від 14.09.2018 року не зазначено повні характеристики товару: дату первинної реєстрації, тип двигуна, робочий об`єм циліндрів, вагу, ідентифікаційних ознак автомобіля, пошкодження;

- дані інвойсу №22923864 від 14.09.2018 року не узгоджуються з даними MARYLAND СЕRTIFICATE OF SALVACE НОМЕР_2 від 09.10.2018 року, наданому позивачем в якості свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, а саме інвойс датується 14.09.2018 р., в той час як свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 від 09.10.2018 року;

- позивач посилається на те, що товар оплачено, на що надано чек № від 09.12.2018 року. Однак, з даного чека не вбачається ким було сплачено, також зазначена сума оплати 3138 дол. США, проте, відповідно до INVOICE №22923864 від 14.03.2018 року ціна транспортного засобу вказана 3438,00 дол. США, тому суд не прийняв до уваги цей доказ;

- Дніпропетровською митницею ДФС було надано декларанту 10 днів для надання додаткових документів для підтвердження митної вартості. Однак, листом декларанта від 02.01.2019 року надано повідомлення-прохання щодо визначення митної вартості та завершення митного оформлення без урахування 10-денного терміну. Заява розглянута як відмова від надання додаткових документів. Тобто, декларант відмовився від надання додаткових доказів, просив визначити митну вартість та завершити митне оформлення;

- додатковий аркуш до акта про проведення митного огляду товарів №1 містить посилання на транспортний засіб з кодом НОМЕР_1. Проте, додаткових транспортних документів (автомобільної накладної CMR, договору перевезення або доручення, заявки, квитанції, маршруту, калькуляції транспортних витрат тощо) до суду надано не було;

- наданий позивачем висновок експертного автотоварознавчого дослідження не може розглядатися судом як належний та допустимий доказ під час розгляду цієї справи, оскільки це дослідження не є висновком експерта в розумінні ст. 72 КАС України, а, отже, наданий доказ не може бути належним та допустимим в розумінні вимог КАС України;

- в матеріалах, наданих позивачем як декларантом до митного органу, та в позовних матеріалах відсутні відомості про умови поставки, що унеможливлює встановити основні права і обов`язки учасників операції при транспортуванні, упаковці, страхуванню вантажу, оформленню комерційної документації.

Колегія суддів не погоджується із зазначеним висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Статтями 49, 50 МК України визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.

Система визначення митної вартості товарів ґрунтується на загальних принципах митної оцінки, прийнятих у міжнародній практиці. Міжнародно-правовим стандартом, на який зорієнтоване українське митне законодавство, є угоди по застосуванню статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року (ГААТ).

Згідно з ч. 2 ст. VII ГААТ оцінка імпортованого товару для митних цілей повинна базуватися на дійсній вартості імпортованого товару, на який розраховується мито, або аналогічного товару і не повинна базуватися на вартості товару національного походження чи на довільній або фіктивній вартості.

Частинами 4 та 5 ст. 58 МК України також передбачено, що митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. При цьому, ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

Відповідно до ст. 51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом. При цьому декларант зобов`язаний: заявляти митну вартість, визначену ним самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації (стаття 52 МК України).

Відповідно до ст. 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за основним методом (тобто за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції)) та другорядними: за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; на основі віднімання вартості; на основі додавання вартості (обчислена вартість); за резервним. Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Статтею 53 МК України встановлено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів є: декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

В силу частини 5 ст. 53 МК України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

З аналізу частин 1 та 2 статті 53 МК України вбачається, що Митним кодексом України передбачено вичерпний перелік документів, що подається декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.

Зазначена норма кореспондується з положеннями ст. 318 МК України, якою встановлено, що митний контроль має передбачати виконання митними органами мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Це також відповідає стандартним правилам, встановленим пунктами 3.16 та 6.2 Загального додатку до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур, до якої Україна приєдналась відповідно до Закону України від 15.02.2011р. № 3018-VI «Про внесення змін до Закону України «Про приєднання України до Протоколу про внесення змін до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур», якими запроваджено стандартні правила: на підтвердження декларації на товари митна служба вимагає тільки ті документи, які є необхідними для проведення контролю за даною операцією та забезпечення виконання усіх вимог щодо застосування митного законодавства; митний контроль обмежується мінімумом, необхідним для забезпечення дотримання митного законодавства.

Відповідно до ст. 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Зокрема, статтею 58 МК України передбачено, що метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів. Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні. У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи.

Згідно з частинами 4 та 5 статті 54 МК України митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний, зокрема, здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Частиною 3 статті 53 МК України передбачено, що в разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Зі змісту частини третьої статті 53, частин першої, другої та п`ятої статті 54, статті 58 МК України вбачається, що митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості зобов`язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у статті 58 МК України.

Митний орган має право відійти від наведених вище законодавчих обмежень, що пов`язують з перевіркою основного переліку документів, які підтверджують митну вартість, та витребувати від декларанта додаткові документи лише якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, адже такі вади не дозволяють митному органу законно здійснити визначений законом мінімум митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи для розмитнення задекларованого товару.

Отже, з огляду на законодавчо встановлену компетенцію митниці при перевірці митної вартості імпортованих товарів, зазначені розбіжності повинні бути не будь-якими, а лише тими, що стосуються числового значення заявленої митної вартості чи розрахунку митної вартості здійсненої декларантом.

Також, в постанові від 30 червня 2015 року 21-591а15 Верховний Суд України зазначив, що «митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Разом з тим витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації».

Судом встановлено, що декларантом відповідно до ст. 52, 53 Митного кодексу України були подані всі необхідні для здійснення контролю та митного оформлення, документи. Зазначене підтверджується митною декларацією, а також наданими документами, які засвідчують достовірність відомостей про визначення митної вартості, а саме: рахунок-фактура (INVOICE) від 14.09.2018 року №22923864; квитанція банку USACHASE № від 12.09.2018 року за придбання автомобіля; квитанція покупця (Buyer receipt) №12601091 від 12.09.2018 року, згідно з яким вартість придбаного автомобіля склала 3138,00 доларів США; Сертифікат продажу транспортного засобу U803038 від 10.09.2018 року; коносамент CAIU8871387-1 від 22.10.2018 року на отримувача ОСОБА_3 ; акт проведення огляду товару UA500650/2018/003427 від 17.12.2018 року; висновок експертного автотоварознавчого дослідження т1144/18 про оцінку транспортного засобу від 21.12.2018 року; довідка №20938 від 20.12.2018 року щодо відповідності транспортного засобу екологічним нормам; документи, що підтверджують сплату митних платежів.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 53 МК України основним документом, що підтверджує митну вартість товару є рахунок-фактура (INVOICE) на суму 4003 дол. США (з врахуванням доставки) від 14.09.2018 року №22923864, наданого GOLDEN FINANCE GROUP, LLC, позивачу, в якому зазначено, що вартість товару складає 3438 доларів США.

Декларантом до митного органу були надані документи, що надавались продавцем, і засвідчують вартість товару в країні придбання, а саме: аукціонний лист (Buyer receipt) №12601091 від 12.09.2018 року, згідно з яким вартість придбаного автомобіля на аукціоні склала 3138,00 доларів США та чек № від 12.09.2018 року за придбання автомобіля, в якому зазначено VIN код автомобіля та його номер, на аукціоні (Stok) на суму 3138 доларів США.

Квитанція покупця (Buyer receipt) вказує на вартість зазначеного автомобіля, за яку він був придбаний дилерською компанією на відкритому аукціоні, тобто це і є реальна ринкова ціна саме цього автомобіля з урахуванням його особливостей. При цьому оригінал квитанції банку про сплату коштів за придбаний автомобіль підтверджує, що саме зазначена сума коштів була сплачена дилером за нього.

Рахунок-фактура (INVOICE) визначає вартість, за якою зазначений автомобіль був проданий покупцеві (декларанту), з урахуванням його доставки до порту Одеса. При цьому вартість придбання на аукціоні дилером та вартість автомобіля, що вказана в рахунку не є тотожними, а різниця вказує на прибуток від даної операції дилера.

У рішенні про коригування митної вартості відповідачем було зазначено лише реквізити іншої раніше оформленої митної декларації з вищим рівнем митної вартості від 03.11.2018 року без належного дослідження поданої позивачем митної декларації з доданими до неї документами. Крім того, при коригуванні митної вартості товару не було зазначено докладної інформації та джерел, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваного товару із застосуванням резервного методу.

В рахунку (INVOICE) від 14.09.2018 року №22923864, наданого GOLDEN FINANCE GROUP, LLC, зазначено умови поставки: «The buyer undertakes to pay for the vehicle within 30 days from the receipt of, the car in the port of Odessa».

Відповідно до ст. 254 МК України документи, необхідні для здійснення митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України при здійсненні зовнішньоекономічних операцій, подаються органу доходів і зборів українською мовою, офіційною мовою митних союзів, членом яких є Україна, або іншою іноземною мовою міжнародного спілкування. Органи доходів і зборів вимагають переклад українською мовою документів, складених іншою мовою, ніж офіційна мова митних союзів, членом яких є Україна, або іншою іноземною мовою міжнародного спілкування, тільки у разі, якщо дані, які містяться в них, є необхідними для перевірки або підтвердження відомостей, зазначених у митній декларації. У такому разі декларант забезпечує переклад зазначених документів за власний рахунок.

З наданих декларантом документів, які викладені іноземною мовою міжнародного спілкування - англійською, вбачається, що відсутність їх перекладу не перешкоджало відповідачу визначити митну вартість товару за ціною договору.

Також слід зазначити, що суд першої інстанції вийшов за межі тих підстав, які були зазначені відповідачем в оскарженому рішенні (а.с. 21), серед яких були лише дві підстави: відсутні платіжні (або банківські) документи, що підтверджують факт оплати оцінюваного транспортного засобу покупцем, в той час як перебіг строку оплати відповідно до рахунку вичерпано; надані документи (в тому числі рахунки і коносамент) не містять положення про стан автомобіля (інформація про пошкодження відсутня).

Стосовно цих обставин колегія суддів зазначає наступне.

На час митного оформлення строк оплати не закінчився, адже відповідач неправильно перекладає умови оплати та вважає, що 30 днів відраховуються з дня доставки транспортного засобу в порт Одеса. Проте, зазначені 30 днів відраховуються з часу отримання транспортного засобу. Відповідно до матеріалів справи транспортний засіб було отримано представником позивача 17.12.2018 року.

Отже, строк оплати транспортного засобу покупцем не закінчився, а рахунок-фактура (INVOICE) від 14.09.2018 року №22923864 є належним документом, оскільки митна вартість може бути визначена за ціною, що була фактично сплачена або підлягає сплаті.

Щодо стану транспортного засобу колегія суддів зазначає, що МК України не передбачено надання таких документів для підтвердження складових митної вартості.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахування викладеного, колегія суддів доходить висновку, що оскаржені позивачем рішення № UA110000/2019/200003/2 від 02.01.2019 року та картка відмови №UA110150/2019/00004 від 02.01.2019 року не відповідають вимогам щодо їх обґрунтованості, відповідач не довів суду правомірності їх прийняття, тому позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

З огляду на викладені обставини справи, суд апеляційної інстанції доходить висновку про те, що судом першої інстанції ухвалено рішення з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи і є підставою для скасування рішення суду першої інстанції з прийняттям нової постанови про задоволення позову.

Керуючись статтями 241-245, 250, 315, 317, 321, 322, 327, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.03.2019 р. у справі № 160/1682/19 скасувати.

Позов задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати картку відмови Дніпропетровської митниці ДФС у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA110150/2019/00004 від 02.01.2019 року та рішення Дніпропетровської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів № UA110000/2019/200003/2 від 02.01.2019 року, що визначений за резервним методом.

Зобов`язати Дніпропетровську митницю ДФС провести митне оформлення ввезеного на митну територію України транспортного засобу - Volkswagen Jetta, VIN: НОМЕР_1 , 2015 року випуску, за заявленою у митній декларації за №UA110150/2018/237572 від 26.12.2018 року митною вартістю.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду за наявності підстав, передбачених частиною 5 статті 291, пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови складено 10.07.2019 року.

Головуючий суддя О.М. Панченко

Суддя С.М. Іванов

Суддя В.Є. Чередниченко