Справа № 620/672/19
Суддя: Сорочко Євген Олександрович
Дата ухвалення: 2019-07-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 620/672/19 Суддя (судді) суду 1-ї інстанції:
ПОСТАНОВА

Іменем України

16 липня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Сорочка Є.О.,

суддів Літвіної Н.М.,

Федотова І.В.,

за участю секретаря с/з Грисюк Г.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 15 квітня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області про визнання протиправними, скасування податкового повідомлення-рішення, рішення та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення Головного управління ДФС в Чернігівській області від 30.11.2018 N6;

- визнати неправомірним та скасувати рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області №92/25-01-13-03-42 про анулювання реєстрації платником єдиного податку від 31.01.2018;

- зобов`язати Головне управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області відновити реєстрацію фізичній особі- підприємцю ОСОБА_1 як платника єдиного податку з 01.01.2018.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 15 квітня 2019 року позов задоволено.

Відповідач в апеляційній скарзі просить скасувати вказане судове рішення та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову, оскільки вважає, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, судом неправильно застосовано норми матеріального права, порушено норми процесуального права.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що оскаржувані рішення відповідача є правомірними та не підлягають скасуванню.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу просить відмовити у її задоволенні, посилаючись на необґрунтованість доводів скаржника.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджується, що позивач зареєстрований як фізична особа - підприємець, що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців від 14.06.2013, перебуває на податковому обліку в ГУ ДФС в Чернігівській області.

З 01.07.2013 по 31.12.2017 позивач перебував на спрощеній системі оподаткування, платник єдиного податку 2 групи за ставкою 20% від доходу, що підтверджується матеріалами справи.

ГУ ДФС в Чернігівській області 31.01.2018 прийнято рішення №92/25-01-13-03-42 про анулювання реєстрації платника єдиного податку, у зв`язку з наявністю податкового боргу у позивача на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів.

В подальшому, ГУ ДФС в Чернігівській області 30.10.2018 проведено камеральну перевірку позивача щодо порушення граничних термінів сплати узгоджених податкових зобов`язань по єдиному податку з фізичних осіб. За результатами перевірки складено акт № 498/25-01-53-06/, згідно висновків якого за позивачем встановлено порушення пункту 295.1 статті 295 розділу XIV глави 1 Податкового кодексу України (далі - ПК), а саме ФОП ОСОБА_1 порушив термін сплати узгодженого податкового зобов`язання по єдиному податку, відповідальність за яке передбачена п. 122.1 ст. 122 ПК.

На підставі вищевказаного акта перевірки відповідно до пункту 295.1 статті 295 ПК, ГУ ДФС у Чернігівській області прийнято податкове повідомлення-рішення від 30.11.2018 № , яким позивачу нараховано штраф у розмірі 50% у сумі 2560 грн.

Не погодившись з такими рішеннями, позивач звернувся до суду з позовом.

Суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні дійшов висновків про те, що спірне рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку було прийняте контролюючим органом на підставі картки особового рахунку платника податку, а не на підставі акта перевірки. Суд також зазначив, що актом перевірки не встановлено дату фактичної сплати за спірний період, дату та суму, перераховану з порушенням терміну сплати.

Колегія суддів суду апеляційної інстанції при прийнятті цієї постанови виходить з такого.

Щодо анулювання реєстрації позивача платником податку.

Як вбачається з оскаржуваного рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області №92/25-01-13-03-42 від 31.01.2018 про анулювання реєстрації платником єдиного податку, воно прийнято в зв`язку з наявністю податкового боргу на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів відповідно до абзацу 3 пункту 299.10 статті 299 та абзацу восьмого підпункту 298.2.3 пункту 298.2 статті 298 ПК.

Порядок реєстрації та анулювання реєстрації платників єдиного податку визначений статтею 299 Податкового кодексу України, відповідно до пункту 299.1 якої реєстрація суб`єкта господарювання як платника єдиного податку здійснюється шляхом внесення відповідних записів до реєстру платників єдиного податку.

За положеннями пункту абзацу 3 пункту 299.10 статті 299 ПК, реєстрація платником єдиного податку є безстроковою та може бути анульована шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку за рішенням контролюючого органу у випадках, визначених підпунктом 298.2.3 пункту 298.2 статті 298 цього Кодексу.

Відповідно до абзацу восьмого підпункту 298.2.3 пункту 298.2 статті 298 ПК платники єдиного податку зобов`язані перейти на сплату інших податків і зборів, визначених цим Кодексом, у таких випадках та в строки у разі наявності податкового боргу на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів - в останній день другого із двох послідовних кварталів.

Відповідно до пункту 299.11 статті 299 ПК, у разі виявлення відповідним контролюючим органом під час проведення перевірок порушень платником єдиного податку першої-третьої груп вимог, встановлених цією главою, анулювання реєстрації платника єдиного податку першої-третьої груп проводиться за рішенням такого органу, прийнятим на підставі акта перевірки, з першого числа місяця, наступного за кварталом, в якому допущено порушення.

Аналіз викладених норм свідчить, що факт порушення податкових зобов`язань, наявність податкового боргу на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів - в останній день другого із двох послідовних кварталів, встановлюється відповідною перевіркою, за результатами якої складається акт, на підставі якого контролюючим органом і може бути прийнято рішення про анулювання реєстрації особи платником податку.

Аналогічну позицію висловлював Верховний Суд у постанові від 28 травня 2019 року по справі № 826/7230/16.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС) в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

З оскаржуваного рішення вбачається, що створеною відповідачем комісією було встановлено наявність у позивача податкового боргу на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів, проте, будь-якої інформації про дані, на підставі яких комісія дійшла такого висновку, оскаржуване рішення не містить. Не міститься у ньому також і будь-яких відомостей про проведення перевірки обставин наявності податкового боргу та складення за результатами такої перевірки відповідного акту.

Таким чином, відповідачем у визначеному законом порядку не було встановлено фактів наявність у позивача податкового боргу на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів. У свою чергу, як вірно вказав суд першої інстанції, анулювання реєстрації платником податку лише на підставі картки особового рахунку є протиправним.

Таким чином, суд першої інстанції вірно скасував рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області №92/25-01-13-03-42 від 31.01.2018 та обрав вірний спосіб захисту порушених прав позивача шляхом зобов`язання відповідача відновити реєстрацію фізичної особи-підприємцю ОСОБА_1 як платника єдиного податку з 01.01.2018.

Щодо податкового повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області від 30.11.2018 № .

Відповідно до пункту 295.1 статті 295 ПК платники єдиного податку першої і другої груп сплачують єдиний податок шляхом здійснення авансового внеску не пізніше 20 числа (включно) поточного місяця.

Згідно пункту 122.1 статті 122 ПК несплата (неперерахування) фізичною особою - платником єдиного податку, визначеною підпунктами 1 і 2 пункту 291.4 статті 291 цього Кодексу, авансових внесків єдиного податку в порядку та у строки, визначені цим Кодексом, тягне за собою накладення штрафу в розмірі 50 відсотків ставки єдиного податку, обраної платником єдиного податку відповідно до цього Кодексу.

Отже, відповідальність у вигляді штрафу розмірі 50 відсотків ставки єдиного податку, обраної платником єдиного податку, настає у разі встановлення контролюючим органом у визначеному законом порядку нездійснення не пізніше 20 числа (включно) поточного місяця сплати авансового внеску з єдиного податку.

Так, згідно із пунктом 75.1 статті 75 ПК контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Відповідно до підпункту 75.1.1 пункту 75.1 статті 75 ПК камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового.

Предметом камеральної перевірки також може бути своєчасність подання податкових декларацій (розрахунків) та/або своєчасність реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних, акцизних накладних та/або розрахунків коригування до акцизних накладних у Єдиному реєстрі акцизних накладних, виправлення помилок у податкових накладних та/або своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах.

Системний аналіз норм, які визначають порядок камеральної перевірки та які діяли на час проведення перевірки податковим органом в межах спірних правовідносин, свідчить про те, що мета камеральної перевірки - виявити в поданій звітності, інших даних систем електронного адміністрування, єдиних реєстрів, арифметичні та/або методологічні помилки, або інші відомості які призвели до заниження або завищення податкового зобов`язання або посвідчують інші реєстраційні порушення, які доводять склад податкового правопорушення. Камеральна перевірка проводиться на систематичній основі, тобто перевіряються всі без винятку податкові декларації та уточнюючі розрахунки, подані платником, якого перевіряють.

Тобто, відповідач мав право проводити камеральну перевірку відносно позивача з питань дотримання вимог податного законодавства в частині своєчасності сплати податку на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах.

Відповідно до пункту 86.2 статті 86 ПК за результатами камеральної перевірки у разі встановлення порушень складається акт у двох примірниках, який підписується посадовими особами такого органу, які проводили перевірку, і після реєстрації у контролюючому органі вручається або надсилається для підписання протягом трьох робочих днів платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

Згідно пункту 86.8 статті 86 ПК податкове повідомлення-рішення приймається керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу протягом десяти робочих днів з дня, наступного за днем вручення платнику податків, його представнику або особі, яка здійснювала розрахункові операції, акта перевірки у порядку, передбаченому статтею 58 цього Кодексу, для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень, а за наявності заперечень посадових осіб платника податків до акта перевірки та/або додаткових документів, поданих у порядку, визначеному пунктом 44.7 статті 44 цього Кодексу, приймається з урахуванням висновку про результати розгляду заперечень до акта перевірки та/або додаткових документів - протягом трьох робочих днів, наступних за днем розгляду заперечень та/або додаткових документів і надання (надсилання) письмової відповіді платнику податків.

Надаючи оцінку оскаржуваному податковому повідомленню-рішенню, яке прийняте на підставі акту камеральної перевірки від 30.10.2018 № 498/25-01-53-06/ НОМЕР_1 , на предмет його відповідності положенням частини другої статті 2 КАС, суд апеляційної інстанції наголошує на правильності висновків суду першої інстанції про те, що актом перевірки не встановлено дату та розмір фактичної сплати податку за спірні періоди, розмірів недоїмки станом на дату її виникнення. Окрім того, як вбачається з матеріалів справи, позивач регулярно, до 20 числа кожного місяця добросовісно здійснював сплату єдиного податку, що підтверджується наданими ним квитанціями (а.с. 27-32), а тому був вправі очікувати, що ці кошти будуть вчасно зараховані контролюючим органом у якості щомісячних авансових внесків з єдиного податку.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про визнання протиправним та скасування оскаржуваного податкового повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області від 30.11.2018 № .

Підсумовуючи викладене, за результатами розгляду апеляційної скарги колегія суддів суду апеляційної інстанції дійшла висновку, що суд першої інстанції прийняв правильне рішення про задоволення позову.

Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .

Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 року, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на невірному трактуванні фактичних обставин та норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.

Повноваження суду апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення встановлені статтею 315 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС).

Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

За змістом частини першої статті 316 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Керуючись статтями 34, 243, 316, 321, 325, 328, 329, 331 КАС, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області залишити без задоволення, а рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 15 квітня 2019 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Є.О. Сорочко

Суддя Н.М. Літвіна

Суддя І.В. Федотов

Повний текст постанови складений 18.07.2019.