Справа № 400/137/19
Суддя: Коваль М.П.
Дата ухвалення: 2019-07-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

18 липня 2019 р.м.ОдесаСправа № 400/137/19

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Коваля М.П.,

суддів Димерлія О.О.,

Єщенка О.В.,

за участю: секретар судового засідання Уштаніт Ю.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одеса питання про зупинення провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 24 квітня 2019 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Державної судової адміністрації України, Господарського суду Миколаївської області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

18 січня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Миколаївського окружного адміністративного суду з позовом до Державної судової адміністрації України, Господарського суду Миколаївської області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 24 квітня 2019 в задоволенні позову ОСОБА_1 до Державної судової адміністрації України та Господарського суду Миколаївської області відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, позивач звернувся до П`ятого апеляційного адміністративного суду з апеляційною скаргою.

Ухвалами П`ятого апеляційного адміністративного суду від 11 червня 2019 року було поновлено строк на апеляційне оскарження рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 24 квітня 2019 року по справі №400/137/19, відкрито апеляційне провадження по справі та призначено апеляційну скаргу ОСОБА_1 до розгляду в порядку письмового провадження на 27 червня 2019 року.

Разом з тим, всебічно та повно дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що провадження по справі підлягає зупиненню з огляду на наступне.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.236 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) суд зупиняє провадження у справі в разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі.

Колегія суддів зазначає, що предметом позову у даній справі є бездіяльність держави Україна в особі Державної судової адміністрації України та Господарського суду Миколаївської області щодо не здійснення у період 01.01.2015 року по 06.01.2019 року нарахування ОСОБА_1 , як судді Господарського суду Миколаївської області, суддівської винагороди, виходячи із розмірів мінімальної заробітної плати, визначеної відповідно Законом України «Про державний бюджет України на 2017 рік», Законом України «Про державний бюджет України на 2018 рік», Законом України «Про державний бюджет України на 2019 рік», та невиплаті винагороди у гарантованих законодавством розмірах та зобов`язання Господарського суду Миколаївської області здійснити перерахунок за період 01.01.2015 року по 06.01.2019 року суддівської винагороди ОСОБА_1 , в тому числі, розміру оплати відпусток, лікарняних, відряджень, тощо, виходячи із положень Закону України «Про судоустрій та статус суддів» від 07.07.2010 року №-2453-VI (далі Закону України № 2453) щодо нарахування суддівської винагороди у первинній редакції: 15 мінімальних заробітних плат у розмірах, визначених відповідно Законом України «Про державний бюджет України на 2015 рік», Законом України «Про державний бюджет України на 2016 рік», Законом України «Про державний бюджет України на 2017 рік», Законом України «Про державний бюджет України на 2018 рік», Законом України «Про державний бюджет України на 2019 рік», та виплатити різницю між нарахованою у вказаному порядку та фактично виплаченою ОСОБА_1 у період 01.01.2015 року по 06.01.2019 року суддівською винагородою.

Відмовляючи у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 суд першої інстанції зокрема виходив з того, що рішенням Конституційного Суду України від 04.12.2018 року № 11-р/2008 в справі № 1-7/2018 (4062/15) визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення частини третьої статті 133 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 року № 2453-VI у редакції Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд» від 12.02.2015 року № 192-VIII. Це положення підлягає застосуванню у його первинній редакції, а саме: «Посадовий оклад судді місцевого суду встановлюється у розмірі 15 мінімальних заробітних плат, визначених законом, що запроваджується поетапно: з 1 січня 2011 року 6 мінімальних заробітних плат; з 1 січня 2012 року 8 мінімальних заробітних плат; з 1 січня 2013 року 10 мінімальних заробітних плат; з 1 січня 2014 року 12 мінімальних заробітних плат; з 1 січня 2015 року 15 мінімальних заробітних плат». При цьому, суд першої інстанції дійшов висновку, що вищезазначене рішення Конституційного Суду України не стосувалось питання неконституційності норм п. 3 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України № 1774, якими передбачено, що мінімальна заробітна плата після набрання чинності цим Законом не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат.

Разом з тим, як встановлено колегією суддів апеляційної інстанції, 12 вересня і 7 листопада 2018 року Перший та Другий сенати Конституційного Суду України завершили розгляд справ за конституційними скаргами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень пунктів 3, 9 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 6 грудня 2016 року № 1774-VIII на відкритій частині пленарних засідань та перейшли до закритої частини пленарних засідань. 5 грудня 2018 року постановлено Ухвалу Великої палати Конституційного Суду України про об`єднання конституційних проваджень у справах за вказаними конституційними скаргами в одне конституційне провадження та передано цю справу на розгляд Першого сенату Конституційного Суду України.

Перший сенат Конституційного Суду України ухвалою від 20 березня 2019 року відмовився від розгляду цієї справи на розсуд Великої палати Конституційного Суду України, оскільки для вирішення порушених у конституційних скаргах питань необхідно здійснити тлумачення положення частини другої статті 130 Конституції України, згідно з яким розмір винагороди судді встановлюється законом про судоустрій.

23 квітня Велика палата Конституційного Суду України на пленарному засіданні у формі письмового провадження розпочала розгляд справи за конституційними скаргами ОСОБА_4 та ОСОБА_3 щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень пунктів 3, 9 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 6 грудня 2016 року № 1774-VIII зі змінами (далі Закон). На теперішній час Конституційним судом України рішення по справі за конституційними скаргами ОСОБА_4 та ОСОБА_3 не прийнято.

Як вбачається із змісту вищезазначених конституційних скарг, розділом ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону передбачено, що мінімальна заробітна плата після набрання чинності Законом не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат; до внесення змін до законів України щодо незастосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини вона застосовується у розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня календарного року, починаючи з 1 січня 2017 року (пункт 3); до приведення законодавчих актів у відповідність із Законом вони застосовуються в частині, що не суперечить Закону (пункт 9).

Суб`єкти права на конституційну скаргу стверджують, що запроваджене оспорюваними положеннями Закону регулювання визначення посадових окладів призвело до зменшення посадових окладів суддів, які не пройшли кваліфікаційного оцінювання, у понад 2 рази, тобто до суттєвого зменшення розміру матеріального забезпечення таких суддів, а отже, до зниження конституційних гарантій їх незалежності, що суперечить частині першій статті 126 Конституції України. На думку авторів клопотань, встановлення положеннями пунктів 3, 9 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону розрахункової величини для визначення посадових окладів суддів, відмінної від розрахункової величини, закріпленої законом про судоустрій, а також пріоритетності застосування цих положень Закону не відповідає частині другій статті 8, частині другій статті 130 Конституції України.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що невизначеність у питанні про те, чи відповідають положення пунктів 3, 9 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 6 грудня 2016 року № 1774-VІІІ Конституції України унеможливлює розгляд цієї адміністративної справи до вирішення справи, яка перебуває на розгляді Конституційного суду України, що відповідно до пункту 3 частини першої статті 236 КАС України є підставою для зупинення провадження в адміністративній справі.

Аналогічних висновків щодо наявності підстав для зупинення провадження у подібних відносинах дійшов Верховний Суд в ухвалі від 26 квітня 2019 року (справа №826/13529/17).

Керуючись п. 3 ч. 1 ст. 236, 321, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

Зупинити провадження у адміністративній справі №400/137/19 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 24 квітня 2019 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Державної судової адміністрації України, Господарського суду Миколаївської області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії до набрання законної сили рішенням Конституційного Суду України за результатом розгляду справи за конституційними скаргами ОСОБА_4 та ОСОБА_3 щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень пунктів 3, 9 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 6 грудня 2016 року № 1774-VІІІ зі змінами.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя: М.П. Коваль

Суддя: О.О. Димерлій

Суддя: О.В. Єщенко