Справа № 500/1191/19
Суддя: Дерех Надія Володимирівна
Дата ухвалення: 2019-07-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/1191/19

11 липня 2019 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі:

головуючої судді Дерех Н.В.

за участю:

секретаря судового засідання Заблоцька І.І.

позивача ОСОБА_1

представника відповідача Лучанко Н.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Тернопільській області про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки),

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (надалі, позивач ОСОБА_1 ) звернувся до Тернопільського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДФС у Тернопільській області (надалі, відповідач, ГУ ДФС у Тернопільській області), в якому просив визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу по єдиному внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування №Ф-2704-53 від 15.03.2019 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що зареєстрований як фізична особа - підприємець та є пенсіонером за віком, і має пільги, встановлені законодавством України. Позивач вказав, що ним помилково подано звіт за формою №Д5 про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску. Зазначив, що формою №Д5 не передбачено подання уточнюючого (скасовуючого) звіту. Позивач вважає, що з огляду на норми пункту 4 ст.4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", він не є платником зазначеного обов`язкового платежу, так як є пенсіонером за віком, а тому позов просить задовольнити повністю та скасувати оскаржувану в даній справі вимогу.

Ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду від 30.05.2019 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в даній справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Судове засідання у справі призначено на 27.06.2019 року о 10:00 год.

Представник відповідача подав до суду відзив на адміністративний позов, в якому зазначив, що єдиний внесок, самостійно визначений фізичною особою - підприємцем , в тому числі, який обрав спрощену систему оподаткування, і є пенсіонером за віком або інвалідом та отримує відповідно до закону пенсію за віком або соціальну допомогу, підлягає сплаті на загальних підставах та не підлягає скасуванню. Зазначив, що у разі несвоєчасної сплати самостійно визначеного зобов`язання такі особи несуть відповідальність відповідно до ст.25 Закону №2464. Вказав, що відповідальність за неподання, несвоєчасне подання, подання не за встановленою формою звітності щодо єдиного внеску, подання недостовірних відомостей, що використовуються в Державному реєстрі загальнообов`язкового державного соціального страхування. Представник відповідача вважає, що у разі самостійного визначення такими платниками бази нарахування єдиного соціального внеску, його сплата здійснюється на загальних підставах. Зазначив, що у разі виявлення помилки у звіті до закінчення строку подання такого звіту, страхувальник повторно формує та подає звіт у повному обсязі до органу доходів і зборів за основним місцем обліку. Представник відповідача вважає, що чинним вважається останній електронний або паперовий звіт, поданий страхувальником до закінчення строків подання звітності. Враховуючи вищенаведене, представник відповідача просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Позивач подав до суду пояснення, в яких вказав, що особи зазначені в п.п.4 та 51 частини 1 ст.4 Закону України "Про збір та облік єдиного соціального внески на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" звільняються від сплати за єдиного соціального внеску, якщо вони є інвалідами, пенсіонерами за віком, або досягли віку, встановленого ст.26 Закону України №1058 "Про загальнообов`зякове державне пенсійне страхування" та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу.

Представник відповідача подав до суду додаткові пояснення, в яких вказав, що єдиний внесок, самостійно визначений фізичною особою, в тому числі який обрав спрощену систему оподаткування, і є пенсіонером за віком або інвалідом та отримує, відповідно до закону пенсію, пенсію за віком або соціальну допомогу, підлягає сплаті на загальних підставах та не підлягає скасуванню. Представник відповідача вважає, що у разі несвоєчасної сплати самостійно визначеного зобов`язання, такі особи несуть відповідальність відповідно до ст.25 Закону №2464. Представник відповідача вважає, що оскільки звіт позивачем заповнювався 29.01.2019 року, тобто особа, вже будучи на пенсії, усвідомлювала те, що звільняється від сплати єдиного соціального внеску, проте добровільно вніс суму доходу, на яку нараховується соціальний внесок. Таким чином, представник відповідача зазначив, що ОСОБА_1 не вчинено жодних дій для того, аби виправити помилку у звітності.

27.06.2019 року у відкритому судовому засіданні оголошено перерву до 11.07.2019 року о 11:00 год.

Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, позов просив задовольнити повністю з мотивів, наведених у позовній заяві, поясненнях.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив, просив відмовити у його задоволенні повністю, з мотивів, наведених у відзиві на позовну заяву, додаткових поясненнях.

Судом встановлено, що позивач отримує пенсію за віком, що підтверджується пенсійним посвідченням серії НОМЕР_1 від 12.07.2018 року.

Позивач зареєстрований як фізична особа - підприємець, що підтверджується Свідоцтвом про державну реєстрацію фізичної особи - підприємця серії НОМЕР_3 .

29.01.2018 року позивачем подано звіт про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за 2018 рік, форма Д5 (річна).

Після цього, Головним управлінням ДФС у Тернопільській області 15.03.2019 року винесено вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-2704-53 про те, що станом на 28.02.2019 року у позивача існує заборгованість зі сплати єдиного внеску, штрафів, пені в сумі 4912,81 грн. Не погоджуючись із винесеною вимогою про сплату боргу (недоїмки), позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає, що відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до п.2 ч.1 ст. 1 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 08.07.2010 №2464-VI (далі - Закон №2464), єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - це консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування (п.2 ч.1 ст.1 Закону №2464).

Пункт 4 частини першої статті 4 Закону № 2464-VI до платників єдиного внеску відносить фізичних осіб - підприємців, у тому числі тих, які обрали спрощену систему оподаткування. За приписами частини четвертої статті 4 Закону № 2464-VI особи, зазначені у пункті 4 частини першої цієї статті, які обрали спрощену систему оподаткування, звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо вони є пенсіонерами за віком або інвалідами та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску виключно за умови їх добровільної участі у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Згідно з абзацом 24 статті 1 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року №1058-IV (надалі, Закон №1058), пенсіонером визнається особа, яка відповідно до цього Закону отримує пенсію, довічну пенсію, або члени її сім`ї, які отримують пенсію в разі смерті цієї особи у випадках, передбачених цим Законом.

Розглядаючи у системному взаємозв`язку вказані норми Закону № 1058 та положення частини четвертої статті 4 Закону № 2464, досягнення пенсійного віку (визначеного статтею 26 Закону № 1058-IV) є загальним страховим ризиком, який поруч із інвалідністю, вказує на втрату особою працездатності та передбачає право на отримання відповідного соціального забезпечення за рахунок системи загальнообов`язкового державного соціального страхування у порядку та на умовах, визначених чинним законодавством.

У зв`язку з цим застрахована особа у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування замість обов`язку подальшої сплати внесків набуває право на отримання відповідних страхових виплат у вигляді пенсій (за наявності необхідного страхового стажу), що логічно виключає можливість покладення на неї обов`язку одночасної сплати єдиного внеску та є нормативно визначеною підставою для звільнення такої особи від його подальшої сплати. Однак визначення статусу "пенсіонера за віком" передбачає необхідність отримання особою саме страхової виплати у формі пенсії. Водночас, із проаналізованих положень законодавства не можна зробити висновок про пряму нормативну вказівку щодо обов`язкового виду страхової виплати, яку повинна отримувати особа, що досягла пенсійного віку, для застосування норми про звільнення від сплати єдиного внеску.

Таким чином, частина четверта статті 4 Закону № 2464 передбачає сплату єдиного внеску особою, яка отримує виплати за рахунок системи загальнообов`язкового державного соціального страхування при досягненні віку, визначеного статтею 26 Закону № 1058, виключно на добровільних засадах.

Законом України від 3 жовтня 2017 року № 2148-VІІІ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" перше речення частини четвертої статті 4 Закону № 2464-VI було викладено у новій редакції: "Особи, зазначені у пунктах 4 та 5-1 частини першої цієї статті, звільняються від сплати єдиного внеску, якщо вони отримують пенсію за віком або є особами з інвалідністю, або досягли віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу." Отже, частина четверта статті 4 Закону № 2464-VI встановлює пільги для всіх суб`єктів, які є пенсіонерами за віком, незалежно від того, на підставі якого закону особа набула статусу пенсіонера за віком, будь-то на пільгових умовах, чи набула вона певного віку відповідно до статті 26 Закону № 1058-ІV. Цією нормою не визначено обмежень щодо виду пенсії, яку повинна отримувати особа, яка звільняється від сплати єдиного внеску.

Конституційний Суд України у рішенні від 04.06.2019 року у справа № 1 -13/2018 (1844/16, 3011/16) зазначив, що при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод (частина третя статті 22 Конституції України).

Системний аналіз норм чинного законодавства України дає підстави вважати, що фізичні особи - підприємці, які обрали спрощену систему оподаткування, звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо вони є пенсіонерами за віком або інвалідами та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. Звіт зазначеними особами не подається. На думку суду, такі особи можуть бути платниками єдиного внеску виключно за умови їхньої добровільної участі в системі загальнообов`язкового державного соціального страхування шляхом укладення договору на добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування. Суд зазначає, що суб`єктом владних повноважень не доведена наявність договору про добровільну участь позивача у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування.

У контексті наведеного, суд вважає, що у спірному випадку, у позивача існували передбачені законом пільги та відсутній обов`язок щодо подання звіту зі сплати єдиного соціального внеску. Отже, приймає до уваги твердження позивача, що звіт про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску форма №Д5 був поданий ним помилково подано звіт про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску форма №Д5.

На думку суду, у спірному випадку це не тягне за собою нарахування грошового зобов`язання зі сплати єдиного внеску, штрафів, пені. При цьому, суд вважає, що станом на день винесення оскаржуваної вимоги відповідачу було відомо, що позивач є пенсіонером за віком, що підтверджується інформацією з ІС "Податковий блок".

Таким чином, з урахування норм частини 2 ст.2 КАС України, суд вважає, що винесена Головним управлінням ДФС у Тернопільській області та оскаржувана в даній справі вимога про сплату боргу (недоїмки) є протиправною та такою, що підлягає скасуванню,оскільки, на думку суду, у позивача відсутній обов`язок зі сплати єдиного соціального внеску.

У відповідності до ч. ч. 1, 2 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Виходячи з вищенаведеного, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити повністю. Оскільки суд дійшов висновку про задоволення позову повністю, сплачений позивачем судовий збір підлягає до відшкодування за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Тернопільській області про визнання протиправною та скасування вимоги - задовольнити повністю.

2.Визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) Головного управління ДФС у Тернопільській області від 15.03.2019 року №Ф-2704-53.

3.Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Тернопільській області (м.Тернопіль, вул.Білецька, 1, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ід. № НОМЕР_4 ) судовий збір у розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп. сплачений згідно квитанції №0.0..1 від 24.05.2019 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 16 липня 2019 року.

Головуюча суддя Дерех Н.В.

копія вірна

Суддя Дерех Н.В.