Справа № 480/1633/19
Суддя: І.Г. Шевченко
Дата ухвалення: 2019-07-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 липня 2019 р. Справа № 480/1633/19

Сумський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Шевченко І.Г.,

за участю секретаря судового засідання - Мельник О.П.,

позивача - ОСОБА_1 ,

представника позивача - ОСОБА_2 ,

представників відповідача - Сумцової С.В., Аніщенка Д.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Сумській області про скасування податкового повідомлення-рішення,-

В С Т А Н О В И В:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі - позивач, ФОП ОСОБА_1 ) звернувся до суду з позовною заявою до Головного управління ДФС у Сумській області (далі - відповідач, ГУ ДФС у Сумській області), в якій просив скасувати податкове повідомлення - рішення від 22.02.2019 № ГУ ДФС у Сумській області щодо застосування до нього штрафних санкцій у сумі 2 332 160,30грн.

Свої вимоги мотивував тим, що не погоджується з висновками контролюючого органу, викладених в акті від 06.02.2019, на підставі якого було винесено оскаржуване податкове повідомлення-рішення. Відмічає, що порушень п. 296.10 ст. 296 Податкового кодексу України за період з 01.01.2018 по 31.12.2018 не мало місце, оскільки за вказаний період перевищення в календарному році обсягу доходу понад 100000грн. не було, а тому відсутній обов`язок застосовування реєстратору розрахункових операцій в цей період.

Щодо встановленого порушення з приводу здійснення діяльності без використання книги обліку доходів у період з 01.01.2018 по 22.01.2019 та відповідно не оприбуткування готівки, з посиланням на п. 296.1.1 ст.296 Податкового кодексу України та Положення про ведення касових операцій в національній валюті в Україні, затвердженого Постановою Правління Національного банку України №148 від 29.12.2017, вказав, що до 01.06.2018 під поняттям «оприбуткування готівки» розумілося відображення готівкових операцій у вичерпному переліку облікових документів, серед яких відсутня Книга обліку доходів, котра велася ФОП ОСОБА_1 з 2012 року.

Наголосив, що ведення книги обліку доходів не встановленого зразка не може свідчити про не оприбуткування готівки. Вважає необґрунтованою позицію відповідача з приводу того, що ведення книги обліку доходів зразка, затвердженого наказом Міністерства фінансів України №1637 від 15.12.2011 є неправомірним, оскільки необхідно використовувати Книгу обліку доходів зразок, якої затверджений наказом Міністерства фінансів України №579 від 16.06.2015.

На обґрунтування вказаного стверджує, що для встановлення факту не оприбуткування готівки та застосування відповідних штрафних санкцій не має різниці, яку книгу обліку доходів застосовувати, чи зразка 2011 року чи 2015 року. Основним для встановлення факту не оприбуткування готівки є не відображення суми готівки в Книзі обліку доходів. Крім того, наголосив, що відповідно до п.5 преамбули наказу Міністерства фінансів України №579 від 16.06.2015 книги обліку доходів та книги обліку доходів і витрат, зареєстровані до набрання чинності цим наказом, діють до їх закінчення.

Також відмітив, що позивач веде Книгу обліку доходів зразка 2011 року, зареєстровану в ДПІ в м. Суми 27.02.2012 за реєстраційним номером 5329. Сума грошових коштів за 2018 рік, відображена в зареєстрованій Книзі обліку доходів, відповідає сумі грошових надходжень за 2018 рік (в тому числі торгівельної виручки) згідно банківських виписок за 2018 рік та обсягу доходів за 2018 рік, відображеного в податковій декларації платника єдиного податку за 2018 рік.

Ухвалою суду від 13.05.2019 вказану позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання (а.с.2).

30.05.2019 представником відповідача у справі було надано відзив на позов (а.с.66-70), в якому представник просив відмовити у задоволенні позову, виходячи з того, що п.п.296.1.1 п.296.1 ст.296 Податкового кодексу України визначено, що платники єдиного податку першої і другої груп та платники єдиного податку третьої групи (фізичні особи - підприємці), які не є платниками податку на додану вартість, ведуть Книгу обліку доходів шляхом щоденного, за підсумками робочого дня, відображення отриманих доходів. Відповідно до вимог пункту 5 Порядку ведення книги обліку доходів для платників єдиного податку першої, другої та третьої груп, які не є платниками податку на додану вартість, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 19.06.2015 № 579, записи у Книзі виконуються за підсумками робочого дня, протягом якого отримано дохід, зокрема про кошти, які надійшли на поточний рахунок платника податку та/або які отримано готівкою, вартість безоплатно отриманих товарів (робіт, послуг).

Перевіркою встановлено, що ФОП ОСОБА_1 до 22.01.2019 книга обліку доходів не велась та готівка в день її одержання не була оприбуткована. До перевірки було надано лише книгу обліку доходів зареєстровану у ГУ ДФС у Сумській області ( управління у м. Сумах) від 23.01.2019 за №7. При цьому, на вимогу перевіряючих щодо надання усіх наявних документів пов`язаних з питаннями проведення перевірками за період з 01.01.2018 по 31.01.2019 позивач пояснив, що облік готівки (доходів) він почав вести лише після реєстрації Книги обліку доходів, 23.01.2019, і до перевірки він надає саме цю Книгу на 3 аркушах та банківські виписки за період з 01.01.2018 по 31.01.2019, оскільки інших документів він не вів та не має.

З посиланням на п.85.2 ст. 85, п.44.6 ст.44 Податкового кодексу України зазначила, що у разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в абзаці другому пункту 44.7 цієї статті платник податків не надає посадовим особам контролюючого органу, які проводять перевірку, документи, що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності. У зв`язку з цим відмітила, що ФОП ОСОБА_1 акт перевірки був підписаний без зауважень, і у подальшому у строки, визначені Кодексом правом на надання заперечення та/або додаткових документів передбачених пунктом 44.7 статті 44 та пунктом 86.7 статті 86 Кодексу не скористався, про наявність інших документів пов`язаних з предметом перевірки, та які спростовують факти виявлених порушень не заявляв, зауважень до матеріалів не надавав.

З урахуванням викладеного, вважає доводи, наведені у позові, такими, що не спростовують факту встановлених порушень, у зв`язку з чим просить відмовити позивачу в задоволенні позову повністю.

Позивачем 04.06.2019 було подано відповідь на відзив (а.с.77-80), в якій просив позов задовольнити у повному обсязі та зазначив, що твердження відповідача у відзиві, що книга обліку доходів до 21.01.2019 не велася, не відповідає дійсності. Всі документи, котрі вимагалися посадовими особами контролюючого органу, були надані для перевірки, і не тільки за період з 01.01.2018, оскільки предметом перевірки був весь період діяльності в межах строків давності зберігання документів. Наголосив, що всупереч п.85.6 ст.85 Податкового кодексу України акту про відмову від надання документів під час перевірки не було складено, що свідчить про виконання платником податків свої обов`язків.

Також, з посиланням на п.п.83.1 ст. 83, п. 72.1 ст. 72 Податкового кодексу України, зазначив, що твердження відповідача у відзиві з приводу того, що про книгу обліку доходів зареєстровану позивачем в ДПІ в м. Суми 27.02.2012 за реєстраційним номером 5329 не було відомо під час перевірки, є необґрунтованою, оскільки інформаційні дані/ бази, якими володіє контролюючий орган, повинні використовуватися не тільки як підстава для проведення перевірки, а й бути підставою для висновків викладених в акті перевірки.

Ухвалою суду, занесеною до протоколу судового засідання від 12.06.2019, підготовче провадження було закрито та призначено справу до розгляду по суті в судовому засіданні на 03.07.2019 (а.с.83-84).

Представник відповідача 26.06.2019 подала до суду пояснення у справі (а.с.86-104), в якому підтримала доводи, викладені у відзиві, та доповнила, що ФОП ОСОБА_1 , отримавши 06.02.2019 акт фактичної перевірки, підписав його без зауважень і у подальшому заперечення із зазначенням факту оприбуткуванням ним готівки у 2018 році і до 22.01.2019 в Книзі обліку доходів за №5329 від 27.02.2012 до контролюючого органу не надавав. Вважала безпідставним посилання позивача на те, що йому не було відомо про необхідність надання на перевірку документів у тому числі за 2018 рік, оскільки ним самим на перевірку були надані банківські виписки по банку АКБ «Індустріалбанк» за період 01.01.2018-31.12.2018 та січень 2019 року.

Представником позивача в судовому засіданні 03.07.2019 було подано заперечення на пояснення відповідача (а.с.107), в якому, з приводу не зазначення в поясненні про книгу обліку доходів, зареєстровану 27.02.2012 №5329, зазначив, що надавались відповіді лише на ті питання, які ставились перевіряючими. З посиланням на п.20.3 ст.20 Податкового кодексу України наголосив, що контролюючим органам забороняється вимагати від платника податків надання інформації, що була отримана контролюючим органам в установленому законом порядку, в тому числі інформації, що міститься і опрацьовується в інформаційних базах, що ведуться відповідно до Податкового кодексу України.

В судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги та просили суд їх задовольнити з підстав, викладених у позові, відповіді на відзив та поясненнях.

Представники відповідача в судовому засіданні заперечували проти позовних вимог, просили суд відмовити у задоволенні позову з підстав, викладених у відзиві та додаткових поясненнях.

Заслухавши думку сторін, дослідивши наявні матеріали справи, заяви по суті справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи та об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

В судовому засіданні було встановлено, що ФОП ОСОБА_1 зареєстрований як фізична особа-підприємець, перебуває на обліку в ГУ ДФС у Сумській області на спрощеній системі оподаткування, є платником єдиного податку 2-ї групи без реєстрації ПДВ, що підтверджується копією виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с.53), копією витягу з Реєстру платників єдиного податку (а.с.35) та вбачається з позову, відзиву, акта перевірки (а.с.12).

У період з 31.01.2019 по 06.02.2019 на підставі наказу від 28.01.2019 №184 (а.с.10,103), направлень на перевірку від 28.01.2019 №284 та № 285 (а.с.104) уповноваженими особами відповідача було проведено фактичну перевірку щодо дотриманням норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, за місцем фактичного провадження діяльності, розташування господарських об`єктів (зокрема каси місця здійснення готівкових розрахунків, аптеки АДРЕСА_1 ), через які здійснює (проводить) діяльність ФОП ОСОБА_1 .

В ході перевірки, висновки якої зафіксовані в акті перевірки від 06.02.2019 №0060/18/19/РРО/ (а.с.11-18), було встановлено порушення, зокрема вимог п.11 та 13 розділу ІІ Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 29 грудня 2017 року №148 в частині не оприбуткування ФОП ОСОБА_1 готівки у касі за період з 01.01.2018 по 22.01.2019 у розмірі 466 432,06 грн.

За результатом перевірки 22.02.2019 ГУ ДФС у Сумській області прийнято податкове повідомлення-рішення №, яким до ФОП ОСОБА_1 на підставі абз.3 ст.1 Указу Президента України від 12.06.1995 №436/95 «Про застосування штрафних санкцій за порушення норм регулювання обігу готівки» застосовано штрафні (фінансові) санкції (штраф) у розмірі 2332160,30грн. (а.с.20-21).

Позивач, не погоджуючись з прийнятим податковим повідомленням-рішенням, подав скаргу до Державної фіскальної служби України (а.с.22-25), за результатами розгляду якої податкове повідомлення-рішення від 22.02.2019 № було залишено без змін, а скарга - без задоволення (а.с.29-30).

Надаючи правову оцінку відносинам, що в даному випадку склалися між сторонами, суд виходить з наступного.

Як встановлено судом, оскаржуване податкове повідомлення-рішення було прийнято за не оприбуткування ФОП ОСОБА_1 готівки у касі за період з 01.01.2018 по 22.01.2019 на підставі абз.3 ст.1 Указу Президента України «Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки» від 12.06.1995 №436/95 (тут і далі - Указ №436/95 (чинного на час виникнення спірних правовідносин), відповідно до якого у разі порушення юридичними особами всіх форм власності, фізичними особами - громадянами України, іноземними громадянами та особами без громадянства, які є суб`єктами підприємницької діяльності, а також постійними представництвами нерезидентів, через які повністю або частково здійснюється підприємницька діяльність, норм з регулювання обігу готівки у національній валюті, що встановлюються Національним банком України, до них застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафу, зокрема, за неоприбуткування (неповне та/або несвоєчасне) оприбуткування у касах готівки - у п`ятикратному розмірі неоприбуткованої суми.

Позивач та представник позивача, обґрунтовуючи позовні вимоги, зазначають, що до 01.06.2018 під поняттям «оприбуткування готівки» розумілось відображення готівкових операцій у вичерпному переліку облікових документів, серед яких відсутня книга обліку доходів, котра велась ФОП ОСОБА_1 з 2012 року. Відтак, вважають, відсутні підстави для застосування санкцій, визначних Указом №436/95.

З вказаними доводами суд не погоджується, виходячи з наступного.

Порядок ведення касових операцій у національній валюті України юридичними особами (крім банків) та їх відокремленими підрозділами незалежно від організаційно-правової форми та форми власності (далі - підприємства), органами державної влади та органами місцевого самоврядування під час здійснення ними діяльності з виробництва, реалізації, придбання товарів чи іншої господарської діяльності (далі - установи), фізичними особами, які здійснюють підприємницьку діяльність (далі - фізичні особи - підприємці) (далі разом у тексті - суб`єкти господарювання), фізичними особами визначає Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, що затверджене Постановою Правління Національного банку України від 29.12.2017 №148 (далі - Положення №148).

Відповідно до підпункту 4 пункту 3 розділу І Положення № 148 готівкова виручка (готівка) сума фактично одержаної готівки від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг), а також від операцій, що безпосередньо не пов`язані з реалізацією продукції (товарів, робіт, послуг) та іншого майна.

Дійсно, згідно з підпунктом 18 пункту 3 розділу І Положення №148, в редакції чинній до 01.06.2018, оприбуткування готівки проведення суб`єктами господарювання обліку готівки в касі на повну суму її фактичних надходжень у касовій книзі/книзі обліку доходів і витрат. З 01.06.2018 вказана норма була викладена в новій редакції, відповідно до якої оприбуткування готівки - проведення суб`єктами господарювання обліку готівки в касі на повну суму її фактичних надходжень у касовій книзі / книзі обліку доходів і витрат / книзі обліку доходів / фіскальному звітному чеку / розрахунковій квитанції.

За визначеннями, наведеними у підпунктах 13 та 14 пункту 3 розділу І Положення №148, в редакції чинній до 01.06.2018, книга обліку - касова книга, книга обліку виданої та прийнятої старшим касиром готівки, книга обліку розрахункових операцій, книга обліку доходів і витрат; книга обліку доходів і витрат - документ установленої форми, що застосовується відповідно до законодавства України для відображення руху готівки. Форми відповідних книг обліку доходів і витрат затверджуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної фінансової політики, відповідно до вимог Податкового кодексу України. З 01.06.2018 до вказаних норм були внесені зміни, в частині доповнення слів «книги обліку доходів», та у зв`язку з чим вказані норми, стали мати наступну редакцію книга обліку - касова книга, книга обліку виданої та прийнятої старшим касиром готівки, книга обліку розрахункових операцій, книга обліку доходів і витрат / книга обліку доходів; книга обліку доходів і витрат / книга обліку доходів - документ установленої форми, що застосовується відповідно до законодавства України для відображення руху готівки. Форми відповідних книг обліку доходів і витрат / книг обліку доходів затверджуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної фінансової політики, відповідно до вимог Податкового кодексу України.

Пунктом 11 розділу ІІ Положення № 148, в редакції до 01.06.2018 було передбачено, що готівка, що надходить до кас, оприбутковується в день одержання готівки у повній сумі. Оприбуткуванням готівки в касах установ/підприємств/відокремлених підрозділів, які проводять готівкові розрахунки з оформленням їх касовими ордерами і веденням касової книги/застосуванням РРО та КОРО (у разі застосування КОРО без застосування РРО), є здійснення обліку готівки в повній сумі її фактичних надходжень у касовій книзі на підставі прибуткових касових ордерів/фіскальних звітних чеків (або даних розрахункових квитанцій). З 01.06.2018 даний пункт Положення №148 викладено в новій редакції, чинній до 15.02.2019, відповідно до якої готівка, що надходить до кас, оприбутковується в день одержання готівки в повній сумі. Оприбуткування та облік фізичними особами - підприємцями отриманих доходів здійснюється в книгах обліку доходів і витрат (або книгах обліку доходів) у порядку, визначеному Податковим кодексом України, зокрема, відповідно до ст. 296 Податкового кодексу України, яка визначає порядок ведення обліку і складення звітності платниками єдиного податку.

Так, згідно з п. 296.1 ст. 296 Податкового кодексу України, платники єдиного податку першої - третьої груп ведуть облік у порядку, визначеному підпунктами 296.1.1 - 296.1.3 цього пункту.

Відповідно до пп.296.1.1 п.296.1 ст. 296 Податкового кодексу України платники єдиного податку першої і другої груп та платники єдиного податку третьої групи (фізичні особи - підприємці), які не є платниками податку на додану вартість, ведуть Книгу обліку доходів шляхом щоденного, за підсумками робочого дня, відображення отриманих доходів. (До таких платників, як платник єдиного податку другої групи, та який не є платником податку на додану вартість, відноситься позивач). Форма книги обліку доходів, порядок її ведення затверджуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику. Для реєстрації Книги обліку доходів такі платники єдиного податку подають до контролюючого органу за місцем обліку примірник Книги, у разі обрання способу ведення Книги у паперовому вигляді.

Так, наказом Міністерства фінансів України «Про затвердження форм книги обліку доходів і книги обліку доходів і витрат та порядків їх ведення» від 19.06.2015 №579 було затверджено, серед іншого, форму книги обліку доходів (для платників єдиного податку першої, другої та третьої груп, які не є платниками податку на додану вартість) та Порядок ведення книги обліку доходів для платників єдиного податку першої, другої та третьої груп, які не є платниками податку на додану вартість (далі - Порядок ведення книги обліку доходів).

Дійсно, як зазначає представник позивача, відповідно до п.5 вказаного наказу передбачено, що книги обліку доходів (для платників єдиного податку першої і другої груп та платників єдиного податку третьої групи, які не є платниками податку на додану вартість) та книги обліку доходів і витрат (для платників єдиного податку третьої групи, які є платниками податку на додану вартість), зареєстровані до набрання чинності цим наказом, діють до їх закінчення.

При цьому, згідно з п.п.1,2,3 Порядку ведення книги обліку доходів відповідно до підпункту 296.1.1 пункту 296.1 статті 296 глави 1 розділу XIV Податкового кодексу України фізичні особи - підприємці, які обрали спрощену систему оподаткування та є платниками єдиного податку першої і другої груп, а також платники єдиного податку третьої групи, які не є платниками податку на додану вартість (далі - платник податку), ведуть книгу обліку доходів (далі - Книга), у якій щоденно за підсумками робочого дня відображають отримані доходи (п.1). Книга ведеться за вибором платника податку в паперовому або в електронному вигляді (п.2). У разі обрання платником податку ведення Книги в паперовому вигляді: 1) платник податку зобов`язаний подати до контролюючого органу за основним місцем обліку примірник Книги, на титульному аркуші якої зазначаються: прізвище, ім`я та по батькові, реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта для фізичних осіб, які мають відмітку в паспорті про право здійснювати будь-які платежі за серією та номером паспорта, податкова адреса; 2) книга прошнурована, пронумерована безоплатно реєструється в контролюючому органі. Книга засвідчується підписом керівника або заступника керівника контролюючого органу та скріплюється печаткою; 3) записи у Книзі виконуються розбірливо чорнилом темного кольору або кульковою ручкою. Внесення виправлень здійснюється шляхом нового запису (з відображенням від`ємного або позитивного значення), який засвідчується підписом платника податку; 4) у разі реєстрації нової Книги протягом податкового (звітного) періоду записи в ній продовжуються наростаючим підсумком, а попередня Книга залишається у платника податку (п.3).

Крім того, пунктом 5 розділу ІІ Положення №148 передбачено, що суб`єкти господарювання здійснюють облік операцій з готівкою у відповідних книгах обліку.

З огляду на викладене правове регулювання, книга обліку доходів, яку стверджує представник позивача, вів ФОП ОСОБА_1 з 2012року, є формою книги обліку доходів та витрат, в якій суб`єктом господарювання при надходженні готівки в касу повинно відображатись її фактичне надходження, аби вона вважалась оприбуткованою у розумінні Положення №148.

Вказане узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеної у постанові від 11 грудня 2018 року у справі №820/3515/18.

Разом з тим, в судовому засіданні встановлено, та з акта перевірки вбачається (а.с.18), що позивачем на перевірку було надано витяг з книги обліку доходів від 23.01.2019 за №7 (а.с.73), банківську виписку за рахунком № НОМЕР_1 , податкову декларацію платника єдиного податку - фізичної особи - підприємця 2459244 від 10.01.2019, оборотну відомість по безготівковим розрахункам (POS-термінал), відомість по проведеним розрахункам за товар за період з 01.01.2019 по 31.01.2019 (а.с.32-35,74-75,89-102). З аналізу вказаних документів встановлено, що загальна сума отриманого доходу позивачем протягом 2018 року становить 821263,27грн. та з 01.01.2019 - 22.01.2019 - 31201,36грн., з яких, сума готівкової виручки від реалізації лікарських засобів та виробів медичного призначення за період з 01.01.2018 по 31.12.2018 склала - 453050,00грн. та за період з 01.01.2019 по 22.01.2019 - 13382,06грн. А разом сума готівкової виручки від реалізації лікарських засобів та виробів медичного призначення за період з 01.01.2018 по 22.01.2019 склала 466432,06грн.

При цьому, в акті перевірки встановлено, що у вказаному періоді - з 01.01.2018 по 22.01.2019 ФОП ОСОБА_1 , проводячи розрахункові операції, пов`язані з реалізацією кінцевому споживачу (населенню) лікарських засобів та виробів медичного призначення, через аптеку розташовану по АДРЕСА_1 , готівкову виручку від їх продажу в загальній сумі 466432,06грн. не оприбуткував у відповідній Книзі обліку доходів.

Вказане узгоджується з поясненнями позивача, наданих під час перевірки (а.с.76), відповідно до яких ОСОБА_1 пояснив, що він здійснює діяльність в сфері реалізації лікарських засобів, а саме роздрібна торгівля в аптеці. Лікарські засоби реалізуються за готівку та безготівково (термінал) через банк «Восток». Готівкова виручка здається до відділення банку самостійно. Облік готівки проводиться в книзі обліку доходів зареєстрованої в ДПІ м. Суми 21.01.2019 №7. В електронній формі книга не ведеться. До пояснення позивачем надано банківські виписки за період з 01.01.2018 по 31.01.2019, відомості по розрахункам через термінал (а.с.76) , а також витяг з книги обліку доходів, з якої вбачається (а.с.73), що перший запис в ній зроблено 23.01.2019 (а.с.73).

Обґрунтовуючи свою позицію, позивач надає копію книгу обліку доходів, зареєстровану 27.02.2012 за №5329 в ДПС в м. Суми (а.с.36-52) та стверджує, що вказану книгу він вів з 2012 року по 22.01.2019 та саме в ній він здійснював, в тому числі, оприбуткування виручки від реалізації лікарських засобів та виробів медичного призначення за період з 01.01.2018 по 22.01.2019.

В той же, суд відмічає, що ні під час перевірки, ні після отримання акта перевірки, позивачем не було надано іншої, ніж тієї, що зареєстрована в 2019р., книги обліку доходів, та в поясненні про її існування не зазначалось.

При цьому, судом враховано, що відповідно до пункту 85.2 статті 85 Податкового кодексу України, платник податків зобов`язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки. Такий обов`язок виникає у платника податків після початку перевірки.

Пунктом 44.1 ст. 44 Податкового кодексу України встановлено, що для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платники податків зобов`язані забезпечити зберігання документів, визначених у пункті 44.1 цієї статті, а також документів, пов`язаних із виконанням вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, не менш як 1095 днів з дня подання податкової звітності, для складення якої використовуються зазначені документи, а у разі її неподання - з передбаченого цим Кодексом граничного терміну подання такої звітності (абзац перший пункту 44.3 цієї статті).

Відповідно до абзацу першого пункту 44.6 ст. 44 Податкового кодексу України у разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в абзаці другому пункту 44.7 цієї статті платник податків не надає посадовим особам контролюючого органу, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності.

Якщо платник податків після закінчення перевірки та до прийняття рішення контролюючим органом за результатами такої перевірки надає документи, що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, не надані під час перевірки (у випадках, передбачених абзацами другим і четвертим пункту 44.7 цієї статті), такі документи повинні бути враховані контролюючим органом під час розгляду ним питання про прийняття рішення (абзац другий цього пункту ).

Зміст наведених правових норм свідчить, що обов`язок контролюючого органу здійснювати перевірку на підставі первинних документів кореспондується з обов`язком платника податків зберігати такі первинні документи та надавати їх при перевірці. Не надання таких документів нормами пункту 44.6 ст.44 Податкового кодексу України прирівнюється до їх відсутності.

При цьому, нормами Податкового кодексу України, зокрема пунктами 44.5 та 44.7 ст. 44 передбачені процедури захисту прав платника податків у разі неналежного виконання посадовими особами контролюючого органу обов`язку врахувати при перевірці всі документи, надані платником податків, в тому числі, протягом встановленого законом строку після закінчення перевірки, та у випадку втрати документів із встановленням строку на їх відновлення.

Так, зокрема, згідно з абзацом першим пункту 44.7 ст. 44 Податкового кодексу України, у разі якщо посадова особа контролюючого органу, яка здійснює перевірку, відмовляється з будь-яких причин від врахування документів, наданих платником податків під час проведення перевірки, платник податків має право до закінчення перевірки надіслати листом з повідомленням про вручення та з описом вкладеного або надати безпосередньо до контролюючого органу, який призначив проведення перевірки, копії таких документів (засвідчені печаткою платника податків (за наявності печатки) та підписом платника податків - фізичної особи або посадової особи платника податків - юридичної особи).

Протягом 10 робочих днів з дня, наступного за днем отримання акта перевірки, платник податків має право подати контролюючому органу, що проводив перевірку, заперечення та/або додаткові документи, які підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності (абзац другий цього пункту).

Вказані норми кореспондуються з приписами п.86.7 ст. 86 Податкового кодексу України, відповідно до якої у разі незгоди платника податків або його представників з висновками перевірки чи фактами і даними, викладеними в акті (довідці) перевірки, вони мають право подати свої заперечення та/або додаткові документи в порядку, визначеному пунктом 44.7 статті 44 цього Кодексу, до контролюючого органу, який проводив перевірку платника податків, протягом 10 робочих днів з дня, наступного за днем отримання акта (довідки). Такі заперечення та/або додаткові документи розглядаються контролюючим органом протягом семи робочих днів, що настають за днем їх отримання (днем завершення перевірки, проведеної у зв`язку з необхідністю з`ясування обставин, що не були досліджені під час перевірки та зазначені у зауваженнях), та платнику податків надсилається відповідь у порядку, визначеному статтею 58 цього Кодексу, для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень. Платник податків (його уповноважена особа та/або представник) має право брати участь у розгляді заперечень та/або додаткових документів, про що такий платник податків зазначає у запереченнях та/або листі про надання додаткових документів в порядку, визначеному пунктом 44.7 статті 44 цього Кодексу.

Враховуючи вказані норми, приймаючи до уваги, що книгу обліку доходів, зареєстровану 27.02.2012 за №5329, ФОП ОСОБА_1 не було надано ні під час перевірки, ні після отримання акта перевірки, який був підписаний без заперечень, при цьому, в акті роз`яснено право позивача, передбачене п. 86.7. ст. 86 Податкового кодексу України щодо подання заперечень та/або додаткових документів, яким ФОП ОСОБА_1 до прийняття оскаржуваного рішення не скористався, суд приходить до висновку, що вказана книга обліку доходів, зареєстрована в 2012р. (а.с.36-52), в силу положень п. 44.6 ст. 44 Податкового кодексу України вважається такою що була відсутня та визнається неналежними доказами по даній адміністративній справі. Відтак, висновок податкового органу про не оприбуткування позивачем готівки в касі в сумі 466432,06грн. за період з 01.01.2018 по 31.01.2019 зроблено правомірно.

Крім того, суд критично відноситься до наданої з позовом копії книги обліку доходів, зареєстрованої в 2012р. як доказу належного оприбуткування готівкової виручки саме у спірний період, також у зв`язку з тим, що інформація у її копії не відповідає оригіналу цієї книги, наданої суду для огляду в судовому засіданні (а.с.38, 109). Так, в копії, що була надана до позову на першому аркуші (облік за 2012р.) останній запис здійснено 25.09.2012 (а.с.38), в той же час, як в оригіналі книги обліку доходів, що була надана суду для огляду, містяться, крім іншого, записи за жовтень, листопад та грудень 2012р.(а.с.109).

Як пояснив позивач, після витребування судом для огляду даної книги, він додивився, що в ній відсутні деякі дані, у зв`язку з цим вони були приведені у відповідність.

Перевіривши вказані обставини до досліджені докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що копія книга обліку доходів, надана позивачем з позовом, не може підтверджувати той факт, що вона велась належним чином, в тому числі за період з 01.01.2018 по 31.01.2019 та не може спростовувати встановлений в ході перевірки та підтверджений в судовому засіданні факт не оприбуткування позивачем в книзі обліку доходів готівки в касі за період з 01.01.2018 по 31.01.2019.

Доводи представника позивача про те, що ФОП ОСОБА_1 не міг знати, за який період слід надати документи, оскільки перевірка здійснювалась за всю його діяльність, з урахуванням строків давності, спростовується поясненнями позивача (а.с.76), та копією наказу від 28.01.2019 №184, врученого ОСОБА_1 . Зі місту наказу вбачається, що перевірка здійснювалась щодо дотриманням норм законодавства з питань регулювання обігу готівки за місцем фактичного провадження діяльності - каси місця здійснення готівкових розрахунків, саме аптеки № 1. Провадження роздрібної торгівлі фармацевтичними товарами в спеціалізованих магазинах згідно Витягу з реєстру платників єдиного податку позивач здійснює з 01.01.2018 (а.с.35). В поясненнях ФОП ОСОБА_1 зазначає, що здійснює діяльність у сфері реалізації лікарських засобів, на підтвердження чого надає документи за період саме з 01.01.2018. Відтак, суд приходить до висновку, що позивачу було відомо щодо витребування документів саме щодо роздрібної торгівлі фармацевтичними товарами, яку він почав здійснювати з 01.01.2018, та за який період необхідно було надати документи.

Доводи представника позивача про те, що відповідачу було відомо про книгу обліку доходів, зареєстровану в 2012р. та представник контролюючого органу відповідно до п.85.6 ст. 85 Податкового кодексу України, повинен був скласти акт відмови ФОП ОСОБА_1 від надання документів, зокрема книги обліку доходів, зареєстровану в 2012 році, також не приймаються до уваги.

Дійсно, відповідно до п. 85.6 ст. 85 Податкового кодексу України, у разі відмови платника податків або його законних представників надати копії документів посадовій (службовій) особі контролюючого органу така особа складає акт у довільній формі, що засвідчує факт відмови, із зазначенням посади, прізвища, імені, по батькові платника податків (його законного представника) та переліку документів, які йому запропоновано подати. Зазначений акт підписується посадовою (службовою) особою контролюючого органу та платником податків або його законним представником. У разі відмови платника податків або його законного представника від підписання зазначеного акта в ньому вчиняється відповідний запис.

В той же час, як вбачається з пояснень ФОП ОСОБА_1 , позивач в поясненнях не вказує про існування Книги обліку доходів, зареєстровану в 2012р. та про те, що він продовжував її вести до 2019р. та оприбутковувати в ній готівку протягом, в тому числі 2018року та включно по 22.01.2019. В поясненнях він зазначає, що здійснює роздрібну торгівлю в аптеці та облік готівки здійснює в книзі обліку доходів, зареєстрованої в 2019р. Відтак, податковий орган не міг знати про існування книги обліку доходів, зареєстрованої ще в 2012році, яка станом на день перевірки вже могла бути закінчена та знищена, оскільки згідно Порядку ведення книги обліку доходів такі книги залишаються у платника. В поясненнях позивач не вказує, що вона є ще в наявності, а тому складання акта відмови від надання копій документів, про які податковий орган не міг знати, не було підстав.

Суд не приймає доводи представника позивача, з посиланням на п.20.3 ст. 20 з урахуванням п.74.1 та п.74.3 ст. 74 Податкового кодексу України, щодо обробки та використання податкової інформації, з приводу того, що податковому органу забороняється вимагати від платника податків надання інформації, що міститься та опрацьовується в інформаційних базах.

Дійсно, відповідно до п.20.3 ст. 20 Податкового кодексу України контролюючим органам забороняється вимагати від платника податків надання: інформації, що була отримана контролюючим органом раніше в установленому законом порядку, в тому числі інформації, що міститься та опрацьовується в інформаційних базах, що ведуться відповідно до статті 74 цього Кодексу; документів, у яких містяться відомості, внесені до відповідних інформаційних баз, що ведуться відповідно до статті 74 цього Кодексу.

Разом з тим, в інформаційних базах податкового органу може зберігатись інформація лише про факт реєстрації книги обліку доходів, в той же час як порядок її ведення та, в тому числі, з метою перевірки дотримання обов`язку платника оприбуткування в ній готівкових коштів є предметом саме перевірки, а відтак, податковий орган має право вимагати надання таких документів, а платник зобов`язаний їх надавати у відповідності до вимог пункту 85.2 статті 85 Податкового кодексу України.

Посилання представника позивача в судовому засіданні як на підставу для задоволення позову на те, що відповідачем під час проведення перевірки жодного письмового запиту або вимог від податкової інспекції до позивача не надходило є незмістовним, оскільки за приписами ст. 20 Податкового кодексу України, це є правом, а не обов`язком податкового органу.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач посилається також на те, що порушення п.296.10 ст. 296 Податкового кодексу України за період з 01.01.2018 по 31.12.2018 не мало місце. В той же час предмет оскарження є податкове повідомлення-рішення, прийняте за порушення вимог п.11. та п.13 Положення №148, а тому дані доводи також не приймаються до уваги.

Відповідно до абзацу 3 статті 1 Указу № 436/95 як вже зазначено вище передбачено застосування фінансової санкції за неоприбуткування готівки - у п`ятикратному розмірі не оприбуткованої суми.

Враховуючи, що позивачем не дотримано вимог Положення №148 та не оприбутковано за період з 01.01.2018 по 22.01.2018 готівку в касі в сумі 466432,06грн., оскаржуване податкове повідомлення-рішення про застосування санкцій в розмірі 2332160,3грн. (466432,06грн.*5) прийняте у відповідності до Положення №148, Указу №436/95, Податкового кодексу України, воно відповідає критеріям правомірності визначених у ч.2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог.

Враховуючи, що в задоволенні позову відмовлено, розподіл судових витрат, понесених позивачем, згідно ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України не здійснюється.

Керуючись ст.ст. 90, 241, 242, 243, 244, 245, 246, 250, 255, 295, 297, п.15.5 Розділу VІІ Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовної заяви фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Головного управління ДФС у Сумській області (40009, м.Суми, вул.Іллінська, буд.13, ) про скасування податкового повідомлення-рішення - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду через Сумський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складено 15.07.2019.

Суддя І.Г. Шевченко