Справа № 2340/5181/18
Суддя: Парінов Андрій Борисович
Дата ухвалення: 2019-07-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 2340/5181/18 Суддя (судді) першої інстанції: В.О. Гаврилюк
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Парінова А.Б.,

суддів: Беспалова О.О.,

Ключковича В.Ю.,

розглянувши у порядку письмового провдження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 29 березня 2019 р. у справі за адміністративним позовом Головного управління Державної фіскальної служби у Черкаській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу,

В С Т А Н О В И В:

До Черкаського окружного адміністративного суду звернулось Головне управління ДФС у Черкаській області з позовом до ОСОБА_1 в якому просило суд стягнути з відповідача податковий борг на користь бюджету в сумі 7597,60 грн.

Позовні вимоги обгрунтовує тим, що ОСОБА_1 має узгоджений податковий борг на загальну суму 7597,60 грн, який у добровільному порядку не сплачений, а тому відповідно до пункту 87.11 статті 87 Податкового кодексу України позивач звернувся до суду з позовом про стягнення вказаної суми податкового боргу.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 29 березня 2019 року адміністративний позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь бюджету через Головне управління ДФС у Черкаській області податковий борг в розмірі 7597 грн. 60 коп.

Не погодившись з прийнятим судовим рішенням відповідач звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, а також невідповідність висновків суду обставинам справи просить скасувати рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 29 березня 2019 року та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує про те, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що сума податкового боргу за податковою вимогою є узгодженою, оскільки жодних податкових повідомлень він від податкового органу не отримував та про існування боргу та підстави його виникнення дізнався лише з тексту позовної заяви. При цьому, апелянт звертає увагу суду, що відповідні докази про отримання ним податкових повідомлень-рішень, а також податкової вимоги відповідач суду не надав та у матеріалах справи такі відсутні.

Разом з цим, позивач вважає, що суд першої інстанції під час розгляду справи відповідних обставин не взяв до уваги, та дійшов помилкового висновку про задоволення позовних вимог.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 17 травня 2019 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 29 березня 2019 року та на підставі п. 3 ч. 1 ст. 311 призначено справу до апеляційного розгляду у порядку письмового провадження.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи у відповідача обліковується податковий борг по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки в сумі 7597,60 грн, який виник відповідно до податкових повідомлень-рішень форми від 10.07.2016 року № 33018-13 на суму 850,16 грн., від 30.05.2017 року № 10808-13 на суму 4269,04 грн, від 24.04.2018 року № 0-2325 на суму 2478,40 грн.

Вказані податкові повідомлення-рішення відповідачем у встановленому порядку не оскаржені, а тому податкові зобов`язання за цими рішеннями є узгодженими, а податковий борг становить 7597,60 грн, що також підтверджується зворотнім боком облікової картки платника податків.

У зв`язку з несплатою відповідачем узгодженої суми податкового зобов`язання позивачем сформована податкова вимога про сплату боргу форми "Ф" № 28552-17 від 14.05.2018, яка вручена відповідачеві 20.05.2017, що підтверджується рекомендованим повідомлення про вручення поштового відправлення.

Несплата відповідачем у встановлений законом строк узгоджених сум податкових зобов`язань обумовила позивача на звернення до суду з даним адміністративним позовом.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що матеріалами справи підтверджується наявність податкового боргу відповідача та дотримання податковим органом законодавчо встановленої процедури стягнення податкового боргу.

Переглядаючи справу за наявними у ній доказами та перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів зазначає про таке.

Як було встановлено судом, підставою для звернення позивача до суду стало встановлення контролюючим органом у відповідача заборгованості зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів врегульовані Податковий кодексом України від 02.12.2010 № 2755-VI (далі - ПК України), який також визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Згідно підпункту 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Пунктом 54.1 ст. 54 ПК України визначено, що крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою. Платники податку зобов`язані, зокрема: своєчасно сплачувати узгоджену суму податкових зобов`язань, а також суму штрафних (фінансових) санкцій, нарахованих контролюючим органом, та пені, за винятком суми, що оскаржується в адміністративному або судовому порядку (ст. 176 Податкового кодексу України).

Відповідно до підпункту 57.1 статті 57 Податкового кодексу платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з підпунктом 54.3.2 пунктом 54.3 статті 53 Податкового кодексу України контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо дані перевірок результатів діяльності платника податків, крім електронної перевірки, свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов`язань, суми бюджетного відшкодування та/або від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, заявлених у податкових (митних) деклараціях, уточнюючих розрахунках.

Підпунктом 54.3.3 вказаної статті визначено, що згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов`язань з окремого податку або збору, застосування штрафних (фінансових) санкцій та пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган.

Відповідно до пункту 57.3 статті 53 Податкового кодексу України у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

Відповідно до вимог п. 59.1 ст. 59 Податкового кодексу України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Відповідно до пункту 58.3 статті 58 Податкового кодексу України, податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) платнику податків, якщо його передано посадовій особі такого платника податків під розписку або надіслано листом з повідомленням про вручення.

Податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) фізичній особі, якщо його вручено їй особисто чи її законному представникові або надіслано на адресу за місцем проживання або останнього відомого її місцезнаходження фізичної особи з повідомленням про вручення. У такому самому порядку надсилаються податкові вимоги та рішення про результати розгляду скарг.

У разі коли пошта не може вручити платнику податків податкове повідомлення-рішення або податкові вимоги, або рішення про результати розгляду скарги через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб, їх відмову прийняти податкове повідомлення-рішення або податкову вимогу, або рішення про результати розгляду скарги, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога, або рішення про результати розгляду скарги вважаються врученими платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення.

Водночас, з матеріалів справи вбачається, що всі податкові вимоги були отримані відповідачем особисто, при цьому жодних доказів на спростування відповідних обставин відповідачем суду не надано.

Відповідно до вимог ч. 1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Враховуючи принцип змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів, а також у доведенні перед судом їх переконливості, суд зазначає, що обов`язок доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноваженьл не звільняє іншу сторону від обов`язку доказування протилежного.

Разом з цим, відповідачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження доводів апеляційної скарги та спостування доказів наданих податковим органом до матеріалів справи.

З огляду на зазначене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що сума податкового боргу у розмірі 7597,60 грн. є узгодженою.

Доказів погашення відповідної суми заборгованості апелянтом суду не надано.

Відповідно до підпункту 20.1.34 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України, контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.

Крім того, контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі (пункт 95.1 статті 95 Податкового кодексу України).

Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги (пункт 95.2 статті 95 Податкового кодексу України).

З огляду на вказані норми законодавства та встановлені обставини справи колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що податковим органом було дотримано законодавчо встановленої процедури стягнення податкового боргу, а вимоги щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, а саме ОСОБА_1 є обґрунтованими.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, у зв`язку з чим підстав для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Згідно із ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на зазначене, та враховуючи, що колегією суддів не встановлено порушень судом першої інстанції під час вирішення даної справи, які відповідно до ст. 317 КАС України є підставою для його скасування, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а оскаржуваного рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 242, 315-316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 29 березня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: А.Б. Парінов

Судді: О.О. Беспалов

В.Ю. Ключкович