Справа № 440/2239/19
Суддя: Г.В. Костенко
Дата ухвалення: 2019-07-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2019 року м. ПолтаваСправа № 440/2239/19

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Костенко Г.В., розглянув за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Полтавського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

26.06.2019 ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Полтавського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області, в якій просить:

- визнати протиправними дії Полтавського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області щодо відмови у нарахуванні та перерахунку пенсії ОСОБА_1 як особі, яка має статус інваліда війни 2 групи, учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС при виконанні обов`язків військової служби відповідно до частини 3 статті 59 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та згідно п. 9-1 Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року №1210 "Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" обчисленої з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року;

- зобов`язати Полтавське об`єднане управління Пенсійного фонду України Полтавської області здійснити нарахування та перерахунок пенсії ОСОБА_1 як особі, яка має статус інваліда війни 2 групи, учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС при виконанні обов`язків військової служби відповідно до частини 3 статті 59 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та згідно п. 9-1 Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року №1210 "Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" обчисленої з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, із виплатою різниці між належною до сплати та фактично виплаченою за період з 01.10.2017;

- судове рішення допустити до негайного виконання;

- встановити судовий контроль.

В обґрунтування позову позивач зазначає, що рішенням Конституційного Суду України від 25.04.2019 №1-р(ІІ)/2019 у справі №3-14/2019(402/19, 1737/19) визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), словосполучення "дійсної строкової", яке міститься у положеннях частини третьої статті 59 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991 № 796-XII зі змінами, за якими визначення розміру відшкодування заподіяної внаслідок ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС шкоди при обчисленні пенсії виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, поширюються лише на категорію військовослужбовців, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок цього стали особами з інвалідністю. У зв`язку з винесенням вказаного рішення Конституційного Суду України від 25.04.2019 №1-р(ІІ)/2019 у справі №3-14/2019(402/19, 1737/19) позивач звернувся до відповідача із заявою про обчислення та виплату основної державної пенсії по інвалідності виходячи із п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня відповідного року, відповідно до вимог частини третьої статті 59 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" за період з 01.10.2017. Водночас, за твердженням позивача, відповідачем протиправно відмовлено в нарахуванні та перерахунку пенсії відповідно до вимог частини третьої статті 59 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 01.07.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі №440/2239/19, розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

15.07.2019 до суду надійшов відзив Полтавського об`єднаного УПФУ Полтавської області на позовну заяву, в якому зазначено, що позивач отримує пенсію відповідно до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", тому пенсія позивачу розраховується відповідно до пункту 9 Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 № 1210. Відповідач стверджує, що на позивача не поширюється дія пункту 9-1 Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, оскільки участь позивача у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС відбулася поза межами проходження позивачем дійсної строкової служби. З огляду на вказане, відповідач вважає, що відсутні підстави для задоволення позовних вимог (а.с.25-27).

Відповідно до приписів частини першої статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), зокрема, справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

У справах, визначених частиною першою цієї статті, заявами по суті справи є позов та відзив (частина третя статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України).

Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступні обставини.

З матеріалів справи вбачається та не заперечується відповідачем, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Полтавському об`єднаному УПФУ Полтавської області та отримує пенсію відповідно до статті 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" як учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

03.06.2019 позивач звернувся до Полтавського об`єднаного УПФУ Полтавської області із заявою в якій вказав, що враховуючи Рішення Конституційного Суду України № 1-р(ІІ)2019 від 25.04.2019 та те, що частина третя статті 59 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" щодо призначення позивачу пенсії з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на відповідний рік розповсюджується на позивача, просив відповідача перерахувати та виплачувати починаючи з 25.04.2019 основну державну пенсію по інвалідності виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, відповідно до вимог частини третьої статті 59 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", відповідні виплати провести з урахуванням раніше виплачених сум (а.с.19-21).

Листом Полтавського об`єднаного УПФУ Полтавської області від 07.06.2019 № 2767/К-02 повідомлено позивача про розгляд його звернення та зазначено, що Другим сенатом Конституційного Суду України 25.04.2019 прийнято Рішення № І-р(ІІ)/2019 у справі за конституційними скаргами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень частини третьої статті 59 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". Зазначено, що оскільки Рішення № І-р(ІІ)/2019 не містить положень щодо порядку його виконання, з зазначеного питання Пенсійний фонд України звернувся до Міністерства соціальної політики України. Рішення Конституційного суду України буде виконано після надання відповідних роз`яснень (а.с.22).

Не погоджуючи із зазначеною відмовою, позивач звернувся до суду із цим позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до частини першої статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За змістом пункту 6 частини першої статті 92 Конституції України виключно законами України визначаються основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.

Статтею 1 Закону України "Про пенсійне забезпечення" №1788-XII від 05.11.1991 визначено, що громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Статтею 15 вказаного Закону передбачено, що умови, норми та порядок пенсійного забезпечення громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофи, визначаються Законом Української РСР "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" або їм надається право на одержання пенсій на підставах, передбачених цим Законом.

Закон України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" №796-XII від 28.02.1991 (далі - Закон №796-XII) визначає основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та створює єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення.

Статтею 59 цього Закону визначено порядок пенсійного забезпечення військовослужбовців, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи.

Частиною третьою зазначеної статті (у редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" №2148-VIII від 03.10.2017) було передбачено, що особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок цього стали особами з інвалідністю, пенсія по інвалідності обчислюється відповідно до цього Закону або за бажанням таких осіб - з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року.

Водночас 25.04.2019 Конституційним Судом України ухвалено рішення у справі №3-14/2019 (402/19, 1737/19) (№1-р(II)/2019), яким вирішено:

1) визнати таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), словосполучення "дійсної строкової", яке міститься у положеннях частини третьої статті 59 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991 № 796-XII зі змінами, за якими визначення розміру відшкодування заподіяної внаслідок ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС шкоди при обчисленні пенсії виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, поширюються лише на категорію військовослужбовців, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок цього стали особами з інвалідністю;

2) словосполучення "дійсної строкової", що міститься в положеннях частини третьої статті 59 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28 лютого 1991 року № 796-XII зі змінами, за якими визначення розміру відшкодування заподіяної внаслідок ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС шкоди при обчисленні пенсії виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, поширюються лише на категорію військовослужбовців, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок цього стали особами з інвалідністю, визнане неконституційним, втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Відповідно до частини другої статті 152 Конституції України закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Аналогічна за змістом норма міститься у статті 91 Закону України "Про Конституційний Суд України" від 13.07.2017 №2136-VIII.

Отже, вимога частини третьої статті 59 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" щодо участі у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи та військових навчаннях лише під час проходження дійсної строкової служби втратила чинність з 25.04.2019.

Судом встановлено, що позивач є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, що підтверджується посвідченням учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС серії НОМЕР_1 (а.с.4).

Згідно з довідкою Серія 7-66 ТЕ №0398530 позивачу встановлено другу групу інвалідності, захворювання, отримане при виконанні обов`язків військової служби по ЛНА на ЧАЕС (а.с.17).

Крім того, судом встановлено, що ОСОБА_1 приймав участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС з 25.07.1986 по 02.08.1986 (а.с.78).

Водночас строкову військову службу він проходив з 09.11.1980 по 05.11.1982.

Суд звертає увагу на те, що позивач звернувся до Полтавського об`єднаного УПФУ Полтавської області із заявою про перерахунок пенсії 03.06.2019. Тобто, саме 03.06.2019 позивач вчинив активні дії щодо звернення до органу ПФУ, яким довів до відома суб`єкта владних повноважень щодо необхідності проведення перерахунку пенсії позивача, тобто відновлення відповідного права позивача.

З урахуванням наведеного вище, та враховуючи, що з 25.04.2019 норма частини третьої статті 59 Закону №796-XII має застосовуватись у такій редакції: "Особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї під час проходження служби і внаслідок цього стали особами з інвалідністю, пенсія по інвалідності обчислюється відповідно до цього Закону або за бажанням таких осіб - з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року.", позивач має право з 03.06.2019 на перерахунок та виплату пенсії, з урахуванням раніше виплачених сум, на підставі частини третьої статті 59 Закону №796-XII, виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року.

Крім того, у вказаному листі від 07.06.2019 №2767/К-02 відповідач вказує, що перерахунок пенсії з урахуванням статті 59 Закону з п`ятикратного розміру заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року з урахуванням Рішення №1-р(ІІ)/2019) буде проведено після надходження роз`яснень щодо порядку виконання зазначеного рішення згідно вимог чинного законодавства.

При цьому, суд вважає за необхідне частково задовольнити позовні вимоги щодо визнання протиправними дій Полтавського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області щодо відмови у нарахуванні та перерахунку пенсії ОСОБА_4 як особі, яка має статус інваліда війни 2 групи, учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС при виконанні обов`язків військової служби відповідно до частини 3 статті 59 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та згідно п. 9-1 Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року №1210 "Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" обчисленої з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, виходячи з наступного.

Фактично позивач по змісту позовної заяви мотивує таку вимогу необхідністю нарахування та перерахунку пенсії, починаючи з 01.10.2017.

Оскільки для захисту порушеного права позивач в цей період (з 01.01.2017 по 03.06.2019) не вчинив активних дій щодо звернення до органу ПФУ, що зумовлює необізнаність суб`єкта владних повноважень щодо необхідності відновлення прав позивача, суд вважає за необхідне визнати протиправними дії Полтавського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області щодо відмови у нарахуванні та перерахунку пенсії по інвалідності ОСОБА_1 , виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, відповідно до вимог частини 3 статті 59 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи починаючи з 03.06.2019.

Аналогічна позиція в даних правовідносинах викладена Верховним Судом у рішенні від 17.07.2018 у справі № 537/52/17 (К/9901/29491/18).

Стосовно посилання відповідача у відзиві на необхідність внесення змін до пункту 9-1 постанови Кабінету Міністрів України №1210 від 23.11.2011 "Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", як передумову для набуття права позивачем на перерахунок розміру пенсії, суд зазначає, що цей підзаконний нормативно-правовий акт прийнятий з метою практичної реалізації норми закону, а саме: частини третьої статті 59 Закону №796-XII у редакції Закону України від 03.10.2017 №2148-VIII, отже, після визнання відповідної норми закону неконституційною, підстави для застосування такого підзаконного нормативно-правового акта у редакції яка містить словосполучення "дійсної строкової" - відсутні, адже він не відповідає акту, що має вищу юридичну силу та рішенню Конституційного Суду України. Таким чином, відсутність відповідних змін до пункту 9-1 постанови Кабінету Міністрів України №1210 від 23.11.2011 "Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" після визнання неконституційним словосполучення "дійсної строкової" у частині третій статті 59 Закону №796-XII не може бути обґрунтуванням правомірності бездіяльності відповідача в частині перерахунку пенсії.

Крім того, постановою Кабінету Міністрів України від 26.06.2019 N 543 внесені відповідні зміни до пункту 9-1 постанови Кабінету Міністрів України №1210 від 23.11.2011 "Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Водночас, відповідачем, станом на час розгляду справи судом, не було надано доказів щодо здійснення перерахунку пенсії позивача згідно його заяви від 03.06.2019.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку щодо наявності підстав для визнання протиправними дій Полтавського об`єднаного УПФУ Полтавської області щодо відмови ОСОБА_1 у нарахуванні та перерахунку пенсії, починаючи з 20.05.2019 на підставі частини третьої статті 59 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року.

У своїх рішеннях Верховний Суд неодноразово вказував, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Зважаючи на задоволення вимог в частині визнання протиправними дій Полтавського об`єднаного УПФУ Полтавської області щодо відмови ОСОБА_1 у нарахуванні та перерахунку пенсії, починаючи саме з 03.06.2019, суд відмовляє у задоволенні вимог в частині зобов`язання відповідача здійснити нарахування та перерахунок пенсії ОСОБА_1 як особі, яка має статус інваліда війни 2 групи, учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС при виконанні обов`язків військової служби відповідно до частини 3 статті 59 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та згідно п. 9-1 Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року №1210 "Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" обчисленої з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, із виплатою різниці між належною до сплати та фактично виплаченою за період з 01.10.2017 по 02.06.2019

При цьому, суд вважає обґрунтованими вимоги в частині зобов`язання відповідача здійснити нарахування та перерахунок пенсії ОСОБА_1 як особі, яка має статус інваліда війни 2 групи, учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС при виконанні обов`язків військової служби відповідно до частини 3 статті 59 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та згідно п. 9-1 Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року №1210 "Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" обчисленої з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, із виплатою різниці між належною до сплати та фактично виплаченою, починаючи з 03.06.2019.

Отже, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Що стосується позовної вимоги про зобов`язання відповідача в установлений судом строк з дня набрання рішенням суду законний сили подання звіту про виконання судового рішення, суд дійшов такого висновку.

Згідно з частиною першою статті 267 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, має право зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

За змістом наведеної норми встановлення обов`язку суб`єкта владних повноважень подати до суду звіт про виконання судового рішення є правом суду, що розглядає справу, та може застосовуватись у разі наявності обґрунтованих підстав вважати, що відповідач буде ухилятись чи навмисно затягувати виконання судового рішення.

У даній справі відповідні обставини відсутні, а тому суд не знаходить підстав для застосування заходів судового контролю, а тому в цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Щодо клопотання позивача допустити до негайного виконання судового рішення, суд вважає його таким, що не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 371 Кодексу адміністративного судочинства України негайно виконуються рішення суду про присудження виплати пенсій, інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних державних фондів - у межах суми стягнення за один місяць.

Оскільки, судом питання про присудження виплати пенсій не вирішувалося, натомість в якості належного способу відновлення порушеного права самим позивачем визначено зобов`язання відповідача здійснити нарахування та перерахунок пенсії, вимога про допуск до негайного виконання судового рішення задоволенню не підлягає.

З огляду на те, що позивач звільнений від сплати судового збору відповідно до пункту 10 частини першої статті 5 Закону України "Про судовий збір" відсутні підстави для розподілу судових витрат.

Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_2 ) до Полтавського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області (вул. І.Мазепи,30, м. Полтава, 36040, ідентифікаційний код 40383769) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Полтавського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області (вул. І.Мазепи,30, м. Полтава, 36040, ідентифікаційний код 40383769) щодо відмови ОСОБА_1 у нарахуванні та перерахунку пенсії, починаючи з 03.06.2019 на підставі частини третьої статті 59 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року.

Зобов`язати Полтавське об`єднане управління Пенсійного фонду України Полтавської області (вул. І.Мазепи,30, м. Полтава, 36040, ідентифікаційний код 40383769) здійснити нарахування та перерахунок пенсії ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_2 ) як особі, яка має статус інваліда війни 2 групи, учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС при виконанні обов`язків військової служби відповідно до частини 3 статті 59 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та згідно п. 9-1 Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року №1210 "Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" обчисленої з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, із виплатою різниці між належною до сплати та фактично виплаченою, починаючи з 03.06.2019

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених пунктом 15.5 частини 1 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України в редакції від 03.10.2017.

Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Г.В. Костенко