Справа № 530/716/19
Суддя: Г.В. Костенко
Дата ухвалення: 2019-07-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про відмову у забезпеченні позову

23 липня 2019 рокум. ПолтаваСправа № 530/716/19

Суддя Полтавського окружного адміністративного суду Костенко Г.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про забезпечення позову у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Опішнянської селищної ради Зіньківського району Полтавської області про визнання протиправним та скасування рішення,

В С Т А Н О В И В:

Позивачі ОСОБА_2 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 звернулися до Зіньківського районного суду Полтавської області з адміністративним позовом до Опішнянської селищної ради Зіньківського району Полтавської області про визнання протиправним та скасування рішення п`ятої сесії сьомого скликання Опішнянської селищної ради від 13.03.2019 "Про перейменування вулиці ІНФОРМАЦІЯ_1 на вулицю ІНФОРМАЦІЯ_1 в смт.Опішня".

Ухвалою Зіньківського районного суду Полтавської області від 10.06.2019 справу №530/716/19 за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Опішнянської селищної ради Зіньківського району Полтавської області про визнання протиправним та скасування рішення передано за підсудністю до Полтавського окружного адміністративного суду.

Справа надійшла до Полтавського окружного адміністративного суду 22.07.2019, що підтверджується даними вхідної реєстрації.

Разом з позовною заявою до суду надійшла заява про забезпечення позову шляхом зупинення дії рішення п`ятої сесії сьомого скликання Опішнянської селищної ради від 13.03.2019 "Про перейменування вулиці ІНФОРМАЦІЯ_1 на вулицю ІНФОРМАЦІЯ_1 в смт.Опішня" та заборонити відповідачу вчиняти дії по перейменуванню вулиці ІНФОРМАЦІЯ_1 на вулицю ІНФОРМАЦІЯ_1 в смт .Опішня.

За доводами позивачів необхідність забезпечення позову зумовлюється тим, що в разі не забезпечення позову шляхом зупинення дії оскаржуваного рішення, то в разі подальшого подальшого задоволення судом позовних вимог, відновлення порушених прав позивачів буде унеможливлене або потребуватиме значних зусиль, часу та витрат.

Розглянувши заяву про забезпечення позову, суд дійшов наступного висновку.

Частинами першою та другою статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

З аналізу положень статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України вбачається, що забезпеченням адміністративного позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до вирішення адміністративної справи, визначених заходів з метою створення можливості реального виконання у майбутньому рішення суду, якщо його буде прийнято на користь позивача.

Таким чином, підстави, визначені статтею 150 Кодексу адміністративного судочинства України є оціночними, тому містять небезпеку для застосування заходів забезпечення позову всупереч цілям цієї статті при формальному дотриманні її вимог. Необґрунтоване вжиття таких заходів може привести до правових ускладнень, значно більших, ніж ті, яким вдалося б запобігти, тому суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є хоча б одна з названих обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

Крім того, в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі, а також вказати, в чому будуть полягати дії, направлені на відновлення прав позивача, оцінити складність вчинення цих дій, встановити, що витрати, пов`язані з відновленням прав будуть значними.

Тобто, інститут забезпечення адміністративного позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб - позивачів в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення прийнятого в адміністративній справі.

Слід зазначити, що при розгляді заяв про забезпечення позову суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх доводів, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Отже, заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути співмірними з позовними вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Такий правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 19.06.2018 (справа №826/9263/17, адміністративне провадження №К/9901/44796/18).

Оцінюючи обґрунтованість заяви позивачів про забезпечення позову, суд враховує, що позивачами не наведено обставин та не надано доказів, які б свідчили, що виконання рішення у справі, у разі задоволення позовних вимог з метою захисту прав, свобод та інтересів позивача, буде ускладненим або неможливим без вжиття заходів забезпечення позову, а також, що для відновлення таких прав і свобод необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

У матеріалах справи докази, що підтверджують необхідність застосування заходів забезпечення позову, також відсутні.

Таким чином, суд дійшов висновку про відсутність підстав для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, а тому заява позивача про забезпечення адміністративного позову залишається судом без задоволення.

Керуючись статтями 150, 154, 241, 243, 248, 256, 294 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

Відмовити ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в задоволені заяви про забезпечення позову у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Опішнянської селищної ради Зіньківського району Полтавської області про визнання протиправним та скасування рішення.

Копію ухвали направити особам, які беруть участь у справі.

Ухвала може бути оскаржена.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України від 03.10.2017 № 2147-VIII.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя Г.В. Костенко