Справа № 580/852/19
Суддя: В.В. Гаращенко
Дата ухвалення: 2019-07-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2019 року справа № 580/852/19

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Гаращенка В.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Золотоніський лікеро-горілчаний завод «Златогор» до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби про визнання протиправними дій та скасування акту,-

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Золотоніський лікеро-горілчаний завод «Златогор» звернулось до суду з адміністративним позовом до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби, в якому просить:

- визнати протиправними дії Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби щодо проведення опису в податкову заставу алкогольної продукції (в асортименті) виробництва ТОВ «Золотоніський лікеро-горілчаний завод «Златогор» згідно з актом опису майна від 28.02.2019 №2/28-10-47-16/31082518.

- визнати протиправним і скасувати складений Офісом великих платників податків Державної фіскальної служби (далі - Офіс ВПП ДФС) акт опису майна від 28.02.2019 №2/28-10-47-16/31082518.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що відповідачем протиправно проведено опис майна, а саме алкогольних напоїв (в асортименті) на затильну суму 3085997,04 гривень в податкову заставу згідно акту від 28.02.2019 №2/28-10-47-16/31082518, оскільки 19.04.2018 вже здійснені дії щодо опису в податкову заставу належного позивачу нерухомого майна, а саме: будівель і споруд цеху лікеро-горілчаних виробів загальною площею 3229,30 кв.м., які знаходяться за адресою: Чернівецька область, Кіцманський район, смт. Лужани, провулок Заводський, 8 , а також комплексу будівель і споруд загальною площею 2860,6 кв.м., який знаходяться за адресою: Черкаська обл., Лисянський район, смт. Лисянка, вул. Леніна, буд 61 , результати яких оформлені актом опису майна №6/28-10-47-16/31082518 від 19.04.2018.

Балансова вартість комплексу загальною площею 2860,6 кв.м., який знаходиться за адресою: Черкаська обл., Лисянський район, смт. Лисянка, вул. Леніна, буд 61 , складає 9841245,30 гривень, що в понад 3 рази перевищує суму податкового боргу згідно з податковою вимогою.

Акт опису майна не містить обов`язкових реквізитів і відомостей про детальні характеристики кожною предмета застави, такі як кількість, дата випуску, одиниця виміру, вартість одиниці виміру, підпису представника позивача і підписів, ініціалів та прізвищ інших залучених осіб (понятих), які особисто спостерігали та засвідчували б наявність у володінні позивача такої готової продукції.

На підставі наведеного позивач вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідачем до суду подано відзив на адміністративний позов, в якому, заперечуючи проти задоволення позовних вимог, відповідач вказує, що з метою, опису майна в податкову заставу листом від 18.02.2019 звернулося до позивача з проханням надати повний перелік готової продукції, що перебуває у власності позивача.

Проте відповідь на запит контролюючого органу позивачем не надано, тому Офісом ВПП ДФС листом від 21.02.2019 запрошено позивача на ознайомлення та підписання акту опису майна в податкову заставу.

28.02.2019 податковим керуючим складено акт опису майна готової продукції в податкову заставу №2/28-10-47-16/31082518.

У зв`язку із тим, що позивач не прибув на складання та підписання акту опису майна, акт опису майна №2/28-10-47-16/31082518 містить підписи понятих осіб.

Відповідач стверджує, що згідно даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вищенаведені обтяження зняті, тому посилання позивача на неправомірність акту опису майна в податкову заставу від 28.02.2019 №2/28-10-47-16/31082518 з огляду на чинну заборону відчуження описаного у податкову заставу нерухомого майна позивача є таким, що не відповідає дійсності.

Чинним законодавством не передбачено обов`язок податкового керуючого описувати в податкову заставу лише те майно, яке йому виділить для опису платник податків.

На підставі наведеного відповідач вважає, що позов задоволенню не підлягає.

За змістом ч. 5 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

За відсутності клопотань учасників справи про розгляд справи в судовому засіданні, суд керуючись ч. 5 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України постановив ухвалу від 04.07.2019, із занесенням до протоколу судового засідання, про подальший розгляд справи в порядку письмового провадження.

Дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд зазначає про таке.

Судом встановлено, що 16.04.2018 відповідачем прийнято податкову вимогу №210-47, якою зобов`язано позивача сплатити податковий борг на загальну суму 6409455,66 грн.

У зв`язку з наявністю у позивача податкового боргу начальником Запорізького управління Офісу ВПП ДФС прийнято рішення №2/28-10-47-16 від 19.04.2018 про опис майна товариства з обмеженою відповідальністю «Золотоніський лікеро-горілчаний завод «Златогор» у податкову заставу.

З метою, опису майна в податкову заставу листом від 18.02.2019 №8011/10/28-10-47-16 відповідач звернувся до позивача з проханням надати повний перелік готової продукції, що перебуває у власності позивача.

На запит контролюючого органу позивач відповіді не надав, тому Офісом ВПП ДФС листом від 21.02.2019 №8832/10/28-10-47-12 запрошено позивача на ознайомлення та підписання акту опису майна в податкову заставу.

28.02.2019 податковим керуючим Астрахануевою І.М., яка призначена на підставі наказу Офісу ВПП ДФС №245 від 06.02.2019, складено акт опису майна - готової продукції в податкову заставу №2/28-10-47/16/31082518.

Вирішуючи питання про правомірність складення вищенаведеного акту, суд враховує, що відповідно до пункту 59.1 статті 59 Податкового кодексу України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Податкова вимога не надсилається (не вручається), якщо загальна сума податкового боргу платника податків не перевищує двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. У разі збільшення загальної суми податкового боргу до розміру, що перевищує двадцять неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, контролюючий орган надсилає (вручає) податкову вимогу такому платнику податків.

Пунктами 88.1, 88.2 статті 88 Податкового кодексу України передбачено, що з метою забезпечення виконання платником податків своїх обов`язків, визначених цим Кодексом, майно платника податків, який має податковий борг, передається у податкову заставу. Право податкової застави виникає згідно з цим Кодексом та не потребує письмового оформлення.

Відповідно до пп. 14.1.175 п. 14.1 статті 14 Податкового кодексу України - податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання.

Відповідно до пп.89.1.2 п.89.1 статті 89 Податкового кодексу України, право податкової застави виникає: у разі несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов`язання, самостійно визначеної контролюючим органом, - з дня виникнення податкового боргу.

Згідно п.89.2 статті 89 Податкового кодексу України з урахуванням положень цієї статті право податкової застави поширюється на будь-яке майно платника податків, яке перебуває в його власності (господарському віданні або оперативному управлінні) у день виникнення такого права і балансова вартість якого відповідає сумі податкового боргу платника податків, крім випадків, передбачених пунктом 89.5 цієї статті, а також на інше майно, на яке платник податків набуде прав власності у майбутньому.

За правилами пункту 89.3 статті 89 Податкового кодексу України майно, на яке поширюється право податкової застави, оформлюється актом опису.

До акта опису включається ліквідне майно, яке можливо використати як джерело погашення податкового боргу.

Опис майна у податкову заставу здійснюється на підставі рішення керівника контролюючого органу, яке пред`являється платнику податків, що має податковий борг.

Таким чином, необхідною підставою для надсилання податкової вимоги та опису майна у податкову заставу є наявність у платника податкового боргу.

При цьому, відповідно до п. 87.3 статті 87 Податкового кодексу України не можуть бути використані як джерела погашення податкового боргу платника податків майно, надане ним у заставу іншим особам, якщо така застава зареєстрована у відповідних державних реєстрах до моменту виникнення права податкової застави.

Згідно пп. 14.1.155 п. 14.1 статті 14 Податкового кодексу України - податкова застава - спосіб забезпечення сплати платником податків грошового зобов`язання та пені, не сплачених таким платником у строк, визначений цим Кодексом. У разі невиконання платником податків грошового зобов`язання, забезпеченого податковою заставою, орган стягнення у порядку, визначеному цим Кодексом, звертає стягнення на майно такого платника, що є предметом податкової застави.

Відповідно до п.91.3 статті 91 Кодексу, податковий керуючий описує майно платника податків, що має податковий борг, в податкову заставу, здійснює перевірку стану збереження майна, яке перебуває у податковій заставі, проводить опис майна, на яке поширюється право податкової застави, для його продажу у випадках, передбачених цим Кодексом, одержує від боржника інформацію про операції із заставленим майном, а в разі його відчуження без згоди контролюючого органу (за умови, коли наявність такої згоди має бути обов`язковою згідно з вимогами цього Кодексу) вимагає пояснення від платника податків або його службових (посадових) осіб. У разі продажу в рахунок погашення податкового боргу майна платника податків, на яке поширюється право податкової застави, податковий керуючий має право отримувати від такого платника податків документи, що засвідчують право власності на зазначене майно.

Відповідно до п. 95.1 статті 95 Податкового кодексу України - орган державної податкової служби здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Нормами Порядку застосування податкової застави контролюючими органами №586 від 16 червня 2017 року та Порядку призначення та звільнення податкового керуючого з визначенням його функцій та повноважень №529 від 25 липня 2017 року покладено обов`язок на податкового керуючого описати в податкову заставу наявне ліквідне майно підприємства-боржника, яке в подальшому, відповідно до чинного законодавства, можна бути використати як джерело погашення податкового боргу.

В контексті наведеного, суд погоджується з доводами відповідача, що чинним законодавством не передбачено обов`язок податкового керуючого описувати в податкову заставу лише те майно, яке йому виділить для опису платник податків. Нормами Податкового кодексу, Порядку № 586 та Порядку № 529 покладено обов`язок на податкового керуючого описати в податкову заставу наявне ліквідне майно підприємства-боржника, яке в подальшому, відповідно до чинного законодавства, можна бути використати як джерело погашення податкового боргу.

Суд звертає увагу, що відповідно до п.89.2. статті 89 Податкового кодексу України право податкової застави поширюється на будь-яке майно платника податків, яке перебуває в його власності) господарському віданні або оперативному управлінні) у день виникнення такого права і балансова вартість якого відповідає сумі податкового боргу платника податків, крім випадків, передбачених пунктом 89.5 цієї статті, а також на інше майно, на яке платник набуде прав власності у майбутньому.

З огляду на викладене, суд не вбачає законодавчо встановлених підстав, які встановлюють заборону проведення опису майна позивача - алкогольних напоїв в асортименті.

Суд відхиляє твердження позивача про подвійний опис майна в податкову заставу, оскільки згідно відомостей, які містяться Єдиному реєстрі прав власності на нерухоме майно обтяження за №25857971 від 23.04.2018 нерухомого майна, а саме: будівель і споруд цеху лікеро-горілчаних виробів загальною площею 3229,30 кв.м., які знаходяться за адресою: Чернівецька область, Кіцманський район, смт. Лужани, провулок Заводський, 8 , яке здійснено на підставі акту опису майна в податкову заставу №6/28-10-47-16/31082518 від 19.04.2018 - припинено 09.11.2018.

Також обтяження за №25857100 від 23.04.2018 нерухомого майна, а саме: комплексу будівель і споруд загальною площею 2860,6 кв.м., які знаходяться за адресою: Черкаська область, Лисянський район, смт Лисянка, вул. Гетьманський шлях (вулиця Леніна), буд. 61 , яке здійснено на підставі акту опису майна в податкову заставу №6/28-10-47-16/31082518 від 19.04.2018 - припинено 09.11.2018.

Доказів повторного внесення наведеного нерухомого майна в податкову заставу позивачем не надано. Більш того, станом на момент прийняття рішення судом відсутні відомості в Єдиному реєстрі прав власності на нерухоме майно щодо обтяження згаданого нерухомого майна позивача податковою заставою.

Твердження позивача про відсутність підписів двох понятих спростовується змістом самого акту №2/28-10-47-16/31082518 від 28.02.2019, який відповідно до п. 91.3 ст. 91 Податкового кодексу України містить підписи двох понятих ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та їх особисті дані.

Відсутність кількості та одиниці виміру продукції також спростовується даними акту, які містяться в графі 2 «Найменування майна (з детальною характеристикою кожного предмета: вага, метраж, розмір, вид, колір, товарний знак, проба, виробнича марка, дата випуску, ступінь зносу тощо)».

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов до висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є необґрунтованими, а тому вимоги задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України сплачені позивачем судові витрати слід залишити за позивачем.

Керуючись ст.ст. 6, 9, 14, 72, 76, 90, 139, 241-246, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Судові витрати зі сплати судового збору залишити за позивачем.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду з врахуванням особливостей закріплених п. 15.5 Перехідних положень КАС України протягом тридцяти днів з дня підписання рішення суду.

Суддя В.В. Гаращенко