Справа № 420/2476/19
Суддя: Катаєва Е. В.
Дата ухвалення: 2019-07-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/2476/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2019 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Катаєвої Е.В., розглянувши в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Суворовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в місті Одесі (вул. Чорноморського Козацтва, 95, м. Одеса, 65003) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

До суду з позовом (а.с.34-41) звернулась ОСОБА_1 до Суворовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в місті Одесі (далі - Суворовський ОУПФ), в якому позивач просить: - визнати протиправною бездіяльність Суворовського ОУПФ щодо невиплати їй недоотриманої пенсії за період з січня 2017 року по грудень 2018 року; - зобов`язати Суворовське ОУПФ в м Одесі виплатити їй пенсію за період з січня 2017 року по грудень 2018 року в розмірі 34353,37грн.

Також позивач просила в частині виплати пенсії за грудень 2018 року звернути до негайного виконання, встановити порядок виконання судового рішення, а саме виплатити пенсію за рік з січня 2017 року по грудень 2017 року та за жовтень, листопад 2018 року одночасно; виплату залишку боргу за період з січня 2018 по вересень 2018 року виплачувати щомісячно рівними частинами, в розмірі місячного розміру пенсії.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що вона є внутрішньо переміщеною особою, що підтверджується довідкою №79 від 24.10.2018 року, інвалідом 2 групи, пенсіонеркою. У жовтні 2016 року всіх внутрішньо переміщених осіб, які були евакуйовані з Донецької та Луганської областей та проживали у «Клінічному санаторії ім. Пирогова» в Куяльнику, почали виселяти через позицію його власників. Для подальшого проживання разом з іншими інвалідами запропонували переїхати в санаторій в Донецькій області. Через хвилювання була вимушена переїхати з Куяльнику до знайомих, які не мали змогу надати місце проживання в Одесі на тривалий строк. З 01.01.2017 року їй припинили виплачувати пенсію. Вона звернулась з заявою про поновлення виплати пенсії. Невдовзі вона вимушена повернутись до м. Донецьк, тому жодних документів про результати розгляду заяви не отримувала.

У жовтні 2018 року через відновлення обстрілів повернулась до м.Одеси. 24.10.2018 року звернулась до Управління соціального захисту населення в Суворовському районі м.Одеса щодо видачі довідки про взяття на облік ВПО. Після отримання довідки ВПО 24.10.2019 року звернулась до Суворовського ОУПФ із заявою щодо поновлення виплати пенсії за віком з 01.01.2017. Виплату пенсії поновили 01.10.2018.

Позивач вказує, що на даний час щомісячно отримує поточну пенсію, але пенсію за жовтень, листопад та грудень 2018 року та заборгованість по пенсії, яка виникла з січня 2017 року по вересень 2018 року, у зв`язку із тим, що вимушена була виїжджати з Одеси до місця постійного проживання на окуповану територію їй не виплачують. 27.12.2018 року звернулась до Суворовського ОУПФ щодо виплати заборгованості по пенсії у відповідності до ст.46 Закону України від 09.07.2019 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон України № 1058-IV). Листом №469/г-85 від 09.01.2019 року Суворовський ОУПФ повідомило про поновлення виплати пенсії, а також те, що доплату за період з 01.10.2018 по 31.12.2018 року, яку вона не отримала, буде виплачено у разі відповідного фінансування.

Оскільки відповідь Суворовського ОУПФ не містила відповіді на звернення по суті виплати заборгованості по пенсії у відповідності до ст.46 Закону України № 1058-IV, знову звернулась до відповідача та отримала відповідь від 17.04.2019 року №120/Г/5/01, зі змісту якої дійшла висновку, що заборгованість по пенсії не можу отримати, оскільки протягом року з моменту прийняття Постанови КМУ від 25.04.2018 №335 такий порядок досі не прийнятий.

Згідно відомостей Суворовського ОУПФ викладених у листі від 17.04.2019 року заборгованість складає 34353,37 грн.

Бездіяльність ОУПФ, яка полягає у невиплаті недоотриманої пенсії порушує норми ст.5, ст.46 та ч.2 ст.49 Закону України №1058-IV, завдає їй значної шкоди, бо на даний час вона не здатна заробляти собі на гідне життя через стан здоров`я.

Позивач просила задовольнити позовні вимоги.

Ухвалою суду від 02.05.2019 року позов залишено без руху та позивачу наданий строк на усунення недоліків позову.

Ухвалою суду від 20.05.2019 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи здійснити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Ухвалою суду від 14.06.2019 року відмовлено Суворовському ОУПФ у задоволенні клопотання про перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадження з повідомленням сторін.

31.05.2019 року від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву (а.с.59-60), в якому представник вважає вимоги, викладені у позовній заяві, необґрунтованими, такими, що не підлягають задоволенню та просив відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

У відзиві на позовну заяву представник відповідача вказав, що ОСОБА_1 взята на облік з 01.08.2014 року, отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

20.12.2018 року до Суворовського ОУПФ надійшов протокол Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради від 29.11.2018 №23/п, факт проживання підтверджено. Розпорядженням Суворовського ОУПФ від 21.12.2018 поновлено виплату пенсії з 01.10.2018 року. Розмір пенсії з 01.10.2018 склав 1456,26 грн, з 01.12.2018 склав 1501,26 грн. На січень 2019 року нараховано 5915,04 грн. Доплата (відкладена) у загальній сумі складає 29939,59 грн (за січень 2017 року вересень 2018 року). Доплата (поточна) у загальній сумі 4413,78 грн (пенсія за жовтень 2018 року - грудень 2018 року) нараховується заявнику щомісяця додатковою відомістю та буде виплачена за наявності відповідного фінансування.

Представник відповідача вважає, що не підлягає задоволенню вимоги позивача щодо негайного виконання рішення в частині виплати пенсії за грудень 2018 року, оскільки органи, які здійснюють соціальні виплати на підставі рішення комісії призначають або поновлюють таку соціальну виплату з місяця в якому надійшла заява внутрішньо переміщеної особи. Суми соціальних виплат, які не виплачені за минулий період, обліковуються в органі, що здійснює соціальні виплати, та виплачуються на умовах окремого порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України. Оскільки, станом на момент подання відзиву не затверджено окремого порядку, здійснення виплат за минулий період буде проведена після затвердження окремого порядку. До затвердження окремого порядку фінансування на виплату пенсій за минулий час не здійснюється, в Суворовському ОУПФ відсутня можливість виконати зазначене.

Також представник відповідача вважає, що невиплачена сума пенсії за минулий період, а саме за грудень 2018 року не належить до періодичних платежів, а отже норми ст.371 КАС України не можуть бути застосовані в даному випадку.

Представник відповідача просив при розгляді справи врахувати обставини, що незаконне витрачання коштів Пенсійного фонду України тягне за собою дефіцит бюджету Пенсійного фонду, що породжує соціальну напругу у суспільстві і може сприяти невиконання державою свої функцій по соціальному забезпеченню громадян. До того ж згідно зі ч.3 ст.113 Закону у разі виникнення дефіциту коштів Пенсійного фонду для фінансування виплат пенсій у солідарній системі (перевищення видатків над доходами, у тому числі з урахуванням резерву коштів Пенсійного фонду) у зв`язку із забезпеченням виплати пенсій в розмірі, передбаченому статтею 28 цього Закону та спрямуванням частини страхових внесків до Накопичувального фонду такий дефіцит покривається за рахунок коштів Державного бюджету України.

На думку представника відповідача Суворовським ОУПФ були повністю дотримані приписи чинних порядків, затверджених Кабінетом Міністрів України, а тому позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Справа розглянута у письмовому провадженні.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є пенсіонером, інвалідом 2 групи, отримує пенсію за віком, є внутрішньо переміщеною особою, що підтверджується довідкою від 24.10.2018 року про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи (а.с.11-14).

27.12.2018 року позивач звернулась з заявою до Суворовського ОУПФ за вхід.№469/Г-5 від 27.12.2018 року, в якій просила виплатити пенсію відповідно до ст.46 Закону України № 1058-IV та у разі відмови надати письмову відповідь (а.с.42-43).

Суворовським ОУПФ листом №469/Г-5 від 09.01.2019 року позивачу на звернення, повідомлено, зокрема, Що відповідно до її заяви від 24.10.2018 року про поновлення виплати пенсії з 01.10.2018 у зв`язку зі зміною адреси фактичного місця проживання з наданням довідки від 24.10.2018 №79 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи та протоколу Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради від 29.11.2018 №23/п, яким підтверджено факт проживання в Суворовському районі м. Одеси, - розпорядженням управління від 26.12.2018 поновлено виплату пенсії з 01.10.2018. Додатково повідомлено, що доплату за період з 01.10.2018 в сумі 5915,04 грн, яку позивач не отримала буде виплачено в разі відповідного фінансування (а.с.44).

25.03.2019 року позивач знов звернулась до Суворовського ОУПФ заяву, в якій, зокрема, просила повідомити загальну суму боргу по пенсії, яку не доплатили та видати довідку щодо періоду заборгованості з конкретними сумами боргу за кожен місяць з жовтня 2016 по 31.12.2018. (а.с.45).

Листом 08.04.2019 року за вих. №120/Г-5 Суворовським ОУПФ повідомлено позивача, що оскільки інформація викладена у письмовому зверненні від 25.03.2019 потребує додаткового відпрацювання, відповідь позивач отримає у строки передбачені законодавством. (а.с.46)

17.04.2019 за вих.№ 120/Г-5/01 Суворовським ОУПФ додатково до листа від 08.04.2019 №120/Г-5 надано відповідь ОСОБА_1 на звернення від 25.03.2019 року, в якій зазначив, що пенсійну справу позивача в електронному вигляді прийнято на облік управлінням 01.08.2014 року.

Згідно обміну звітності електронних баз з управління соціального захисту населення в Суворовському районі м. Одеси виплату пенсії з 01.01.2017 призупинено. 26.01.2017 позивач звернулась до управління із заявою, повідомивши адресу фактичного місця проживання: АДРЕСА_2 . З метою перевірки факту проживання за вказаною адресою, органу соціального захисту населення надано відповідну інформацію та включено позивача до Списку №29 від 31.01.2017. Згідно витягу з протоколу №6/п від 30.03.2017 засідання Комісії при Департаменті праці та соціальної політики Одеської міської ради відмовлено у поновлені та виплаті пенсійного забезпечення. 24.10.2018 позивач звернулась до управління із заявою про поновлення виплати пенсії з 01.01.2017, надавши копію довідки від 24.10.2018 №79 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи із зазначенням фактичного місця проживання: АДРЕСА_3 .

20.12.2018 на адресу управління надійшов витяг з протоколу №23/п від 29.11.2018 засідання Комісії по розгляду заяв, зокрема, про призначення (відновлення) соціальних виплат при Департаменті праці та соціальної політики Одеської міської ради, згідно з яким Розпорядженням управління від 21.12.2018 виплату пенсії поновлено з 01.10.2018. Розмір пенсії встановлено на рівні 1456,26 грн, з 01.12.2018 1501, 26 грн. Отже, доплата за період з 01.01.2017 по 30.09.2018 становитиме 29939,59 грн (відкладена доплата), а за період з 01.10.2018 по 31.12.2018 доплата скаладє 4413,78 грн (поточна доплата). Суми соціальних виплат, які не виплачені за минулий період, обліковуються в органі, що здійснює соціальні виплати, та виплачуються на умовах окремого порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України (а.с.15-17).

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Законом України №1058-IV, Законом України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» №1706-VII від 20.10.2014 року, Порядком здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 червня 2016 року №365 (далі Порядок №365).

Згідно з положеннями Закону №1058-IV зобов`язання здійснювати облік пенсіонерів та проводити виплату призначених їм пенсійних виплат покладено на орган ПФУ за місцем реєстрації особи.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Статтею 46 Закону України №1058-IV визначено, що нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Згідно ч. 1 ст. 1 ст. 47 Закону України №1058-IV пенсія виплачується щомісяця, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, або через установи банків у порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 49 Закону України №1058-IV виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється: 1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; 2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України; 3) у разі смерті пенсіонера; 4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд; 5) в інших випадках, передбачених законом. Поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду протягом 10 днів після з`ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати. Виплата пенсії поновлюється в порядку, передбаченому частиною третьою статті 35 та статтею 46 цього Закону.

Згідно з Порядком оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2014 року № 509, довідка є документом, який підтверджує факт внутрішнього переміщення і взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

Відповідно до п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 05 листопада 2014 року № 637 Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам призначення та продовження виплати пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), довічних державних стипендій, усіх видів соціальної допомоги та компенсацій, матеріального забезпечення, надання соціальних послуг, субсидій та пільг за рахунок коштів державного бюджету та фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування внутрішньо переміщеним особам здійснюються за місцем перебування таких осіб на обліку, що підтверджується довідкою, виданою згідно з Порядком оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 р. №509.

Згідно п. 4 постанови Кабінету Міністрів України від 08 червня 2016 року №365 Деякі питання здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам соціальні виплати внутрішньо переміщеним особам призначаються і виплачуються, зокрема, територіальними органами Пенсійного фонду України за місцем їх фактичного проживання/перебування, незалежно від факту реєстрації місця проживання/перебування.

Пунктом 12 Порядку№365 визначені підстави для прийняття рішення комісіями або органами, що здійснюють соціальні виплати щодо припинення таких виплат.

Згідно листів відповідача та його відзиву на позов позивачу виплачується пенсія як внутрішньо переміщеній особі. Виплата двічі призупинялась та поновлювалась, у зв`язку з чим виникла заборгованість.

Суворовський ОУПФ не заперечує наявність недоотриманої позивачем пенсії за період з січня 2017 року по грудень 2018 року та посилається на той факт, що суми соціальних виплат за минулий період обліковуються в органі, що здійснює соціальні виплати, та будуть виплачені на умовах окремого порядку.

Суд вважає, що відсутність встановленого Кабінетом Міністрів України механізму виплати нарахованих соціальних виплат не звільняє державу в особі уповноваженого органу Управління від обов`язку здійснити таку виплату та не може позбавляти права особи на отримання належних йому сум соціальних виплат.

Відсутність окремого порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України для виплати пенсії за минулий період, не є передбаченою законом підставою для припинення виплати пенсії, а Постанова КМУ № 365 є підзаконним нормативно-правовим актом, який обмежує встановлене законодавством право на отримання пенсії позивачем.

Відповідно до ст. 46 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії. Нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Статтею 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

Суд вважає, що відповідачем, якій не здійснює виплату позивачу нарахованої йому пенсії, не дотримано вказаних вимог.

Статтею 14 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» встановлено, що внутрішньо переміщені особи користуються тими ж правами і свободами відповідно до Конституції, законів та міжнародних договорів України, як і інші громадяни України, що постійно проживають в Україні. Забороняється їх дискримінація при здійсненні ними будь-яких прав і свобод на підставі, що вони є внутрішньо переміщеними особами.

Відповідно до ст.6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Забороняється відмова в розгляді та вирішенні адміністративної справи з мотивів неповноти, неясності, суперечливості чи відсутності законодавства, яке регулює спірні відносини.

Конституційний Суд України у рішенні від 7 жовтня 2009 року № 25-рп/2009 зауважив, що виходячи із правової, соціальної природи пенсій право громадянина на одержання призначеної йому пенсії не може пов`язуватися з такою умовою, як постійне проживання в Україні; держава відповідно до конституційних принципів зобов`язана гарантувати це право незалежно від того, де проживає особа, якій призначена пенсія, в Україні чи за її межами.

Не здійснюючи виплату пенсії позивачеві, яка йому нарахована, за відсутності передбачених законами України підстав, відповідач порушив право позивача на отримання пенсії. При цьому право на отримання пенсії є об`єктом захисту за статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Втручання відповідача у право позивача на мирне володіння своїм майном у вигляді пенсії суд вважає таким, що не ґрунтується на Законі.

Статтею 76 КАС України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач не довів правомірності його бездіяльності у спірних правовідносинах. Позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Щодо заяви позивача викладеної у позові про встановлення порядку виконання судового рішення, а саме виплати пенсії за рік з січня 2017 року по грудень 2017 року та за жовтень, листопад 2018 року одночасно; виплати залишку боргу за період з січня 2018 по вересень 2018 року виплачувати щомісячно рівними частинами, в розмірі місячного розміру пенсії суд дійшов висновку та встановлення судового контролю за виконанням судового рішення в двомісячний термін з моменту набрання рішенням суду законної сили, суд дійшов висновку, що відсутні підстави для задоволення вказаної заяви.

Частиною 1 ст.372 КАС України встановлено, що у разі необхідності спосіб, строки і порядок виконання можуть бути визначені у самому судовому рішенні. Відповідно до ч.1 ст.382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення. Таким чином, зобов`язання суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення є правом суду, яке має застосовуватися у виключних випадках. Суд також не находить підстав для встановлення способу та строків порядку виконання рішення суду заявленого позивачем.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2,3,6,7,9,12,13,139,241-246 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , серія та номер паспорту НОМЕР_1 , виданий Куйбишевським РВ ДМУ України в Донецькій області, 22.10.1999 року) до Суворовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в місті Одесі (вул. Чорноморського Козацтва, 95, м. Одеса, 65003, ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Суворовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в місті Одесі щодо не виплати пенсії ОСОБА_1 недоотриманої пенсії за період з січня 2017 року по грудень 2018 року.

Зобов`язати Суворовське об`єднане управління Пенсійного фонду України в місті Одесі здійснити виплату ОСОБА_1 неотриманої пенсії за період з січня 2017 року по грудень 2018 року в розмірі 34353,37 грн (тридцять чотири тисячі триста п`ятдесят три грн. 37 коп).

Рішення набирає законної сили у порядку ст.255 КАС України.

Рішення може бути оскаржене у порядку та строки встановлені ст.295-297 КАС України.

Суддя Е.В. Катаєва

.