Справа № 480/2120/19
Суддя: С.М. Гелета
Дата ухвалення: 2019-07-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 липня 2019 р. Справа №480/2120/19

Сумський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Гелети С.М.,

за участю секретаря судового засідання - Високос Я.С.,

представника позивача Цюпка О . В., представника відповідача Сватко І.Ю.

розглянувши у судовому засіданні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Зарічного відділу державної виконавчої служби міста Суми про визнання постанови такою, що не підлягає виконанню, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 (через представника) звернулася до суду з позовною заявою до Зарічного відділу державної виконавчої служби міста Суми, в якій просить визнати такою, що не підлягає виконанню постанову Зарічного відділу державної виконавчої служби міста Суми від 25.09.2017 ВП 54714130.

Свої вимоги мотивує тим, що в провадженні у відповідача знаходилося виконавче провадження ВП №54714130 щодо примусового виконання судового рішення господарського суду Сумської області щодо звернення стягнення на заставне майно. Відповідачем примусове виконання судового рішення не було здійснено, оскільки стягувач відкликав свою заяву для можливості добровільного виконання рішення, але без участі державного виконавця. Державним виконавцем було закінчено виконавче провадження, при цьому виконання фактично не відбулося під час прийняття такої постанови, але при цьому винесено спірну постанову про стягнення виконавчого збору, який помилково вважає виконанням рішення майнового характеру. Зазначає, що сума виконавчого збору розрахована виконавцем невірно, оскільки за виконання рішення немайнового характеру сума виконавчого збору повинна складати 6400 грн.

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечував, у відзиві на позов просить відмовити в задоволенні позовних вимог. Зазначає, що в даному випадку, після повернення виконавчого документу стягувачу підлягає застосовуванню спеціальна норма ч. 3 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки ч.ч.1-2 ст. 27 цього Закону не застосовуються. Державним виконавцем вчинено всі передбачені законодавством дії для примусового виконання рішення, зокрема, накладено арешт на майно, винесено всі необхідні процесуальні документи виконавчого провадження.

Проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції станом на день винесення спірної постанови) виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом.

Згідно з ч. 3 ст. 40 Закону у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

Тобто, підставою для стягнення виконавчого збору у межах виконавчого провадження про стягнення з боржника коштів є здійснення державним виконавцем дій з фактичного виконання рішення органами державної виконавчої служби, а розмір виконавчого збору обраховується як 10 відсотків від фактично стягнутої суми.

В даному випадку за результатами завершення ВП №54714130 постановою головного державного виконавця від 26.09.2017 виконавчий документ не повернуто стягувачу, а закінчено виконавче провадження згідно п.9 ч.1 ст. 39,ст.40 Закону.

Слід зазначити, що в даному випадку, підставою для винесення такої постанови від 26.09.2017була заява стягувача. Як вбачається із даної заяви інформації щодо виконання судового рішення боржником в повному обсязі відсутнє, зазначається лише про необхідність закінчення виконавчого провадження та зняття арешту щодо можливості реалізації майна, але не в рамках виконавчого провадження.

Надходження вказаної заяви, згідно наданих позивачем доказів та пояснень, було наслідком врегулювання спірної ситуації щодо звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом реалізації предмету іпотеки, але після закінчення виконавчого провадження без участі виконавця.

За відсутності фактичного стягнення коштів з боржника у даному випадку відсутні підстави для стягнення виконавчого збору.

Аналогічна правова позиція щодо застосування положень ст. 27 Закону висловлена Верховним Судом у постанові від 18.04.2018 р. у справі № 761/11524/15-ц, яку суд враховує в порядку ч. 5 ст. 242 КАС України.

Окремо суд зазначає, що законодавцем не визначено можливість та підстави стягнення виконавчого збору з огляду на фактично вчинені виконавчі дії незалежно від розміру фактично стягнутих сум заборгованості, тому підстави для стягнення виконавчого збору відсутні в будь-якому розмірі.

Крім того, слід зазначити, що в даному випадку, відповідачем визначена сума судового збору спірною постановою станом на 25.09..2017 в розмірі 70152,42 грн. Разом із тим, ч. 2 ст. 27 Закону в редакції чинній на час прийняття спірної постанови, визначала суму виконавчого збору в розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом. В даному випадку, докази, які б підтверджували фактичне стягнення суми заборгованості по судовому рішенню відсутні, рішення було виконано без участі державного виконавця після закінчення виконаного провадження, відсутні докази повернення майна, майно боржника не було повернуто стягувачу.

З огляду на вищенаведене оскаржувана постанова не відповідає вимогам щодо обґрунтованості, оскільки винесена за відсутності передбачених ст. 27 Закону підстав.

Посилання представника позивача на те, що виконувалося рішення Господарського суду Сумської області немайнового характеру, а саме звернення стягнення на нежитлове приміщення, а тому підлягає визначення розміру виконавчого збору в розмірі, передбаченому ч. 3 ст. 27 Закону судом визнається необґрунтованим, оскільки в даному випадку, виконувалося рішення майнового характеру, що також узгоджується із правовою позицією Великої Палати Верховного Суду щодо сплати судового збору за подання позовної заяви про звернення стягнення на майно, викладеною у постанові від 26.02.2019 по справі № 907/9/17 провадження № 12-76гс18.

В позовній заяві позивач просить визнати такою, що не підлягає виконання постанову відповідача від 25.09.2017 ВП №54714130. Разом із тим, для захисту прав позивача, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та визнати протиправною та скасувати постанову від 25.09.2017 ВП №54714130, що повністю узгоджується із вимогами п.2 ч.2 ст. 245 КАС України, і є наслідком подальшого закінчення виконавчого провадження щодо примусового виконання рішення суб`єкта владних повноважень - постанови від 25.09.2017 щодо стягнення виконавчого збору.

Враховуючи задоволення позовних вимог, позивачу за рахунок бюджетних асигнувань відповідача підлягає відшкодуванню сума судового збору в розмірі 768,40 грн.

На підставі вищевикладеного,керуючись ст. 241-246, 255, 287, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_2 до Зарічного відділу державної виконавчої служби міста Суми про визнання постанови такою, що не підлягає виконанню - задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати постанову Зарічного відділу державної виконавчої служби міста Суми від 25.09.2017 ВП 54714130 про стягнення виконавчого збору.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Зарічного відділу державної виконавчої служби міста Суми (м.Суми, вул.. Гамалія,31а,і.к. 40211137) на користь ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ,і.к. НОМЕР_1 ) суму судового збору в розмірі 768,40 грн.

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Апеляційні скарги до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подаються через Сумський окружний адміністративний суд.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено та підписано 23.07.2019

Суддя С.М. Гелета