Справа № 363/2891/19
Суддя: Котлярова І. Ю.
Дата ухвалення: 2019-07-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

22.07.19 363/2891/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2019 року м. Вишгород

Вишгородський районний суд Київської області в складі:

головуючого - судді Котлярової І.Ю.

за участі секретаря Палій Л.О.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадженнясправу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до поліцейського рядового поліції 4 батальйону 2 роти Управління патрульної поліції у м. Києві ОСОБА_2 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Вишгородського районного суду із адміністративним позовом до поліцейського рядового поліції 4 батальйону 2 роти Управління патрульної поліції у м. Києві ОСОБА_2 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що він 14 червня 2019 року близько 11 год. 30 хв., рухався за кермом автомобіля DAF 75 CF 250 з держаним номерним знаком НОМЕР_1 по вулиці Милославській в м. Києві та був зупинений поліцейським рядовим поліції 4 батальйону 2 роти Управління патрульної поліції у м. Київ, ОСОБА_2 . Після зупинки транспортного засобу до нього підійшов працівник патрульної поліції і повідомив про порушення позивачем правил дорожнього руху, а саме - п.3.3 ПДР України рух вантажних транспортних засобів заборонено, а саме заїхав в зону його дії та вказав, що за дане порушення на нього буде складено постанову та притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП. Після чого поліцейський рядовий поліції 4 батальйону 2 роти Управління патрульної поліції у м. Київ, ОСОБА_2 з грубими порушеннями процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення, не беручи до уваги його пояснень прийняв постанову серії ЕАВ № 1229949 від 14.06.2019 року, за якою притягнув позивача до адміністративної відповідальності та застосував адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255, 00 грн. Позивач вказав, що він категорично не погоджується із вказаними у постанові обставинами, вказане порушення жодним чином не підтверджено належними доказами. Правила дорожнього руху не порушував, оскільки дорожнього знаку "Рух вантажних автомобілів заборонено" на шляху руху позивача не було, що відповідно виключає і наявність у його діях складу адміністративного правопорушення. Згідно з п. 8.2-1 Правил Дорожнього Руху а також п. 10.1.1 ДСТУ 4100-2014 дорожні знаки повинні розміщуватися таким чином, щоб їх було добре видно учасникам дорожнього руху як у світлу, так і в темну пору доби. При цьому дорожні знаки не повинні бути закриті повністю або частково від учасників дорожнього руху будь-якими перешкодами. Дорожні знаки повинні бути видимими на відстані не менш як 100 м за напрямком руху. Знак, вказаний поліцейським, погано бачиться навіть з 10-15 метрів, під час вітру гілки затуляють знак ще більше. Враховуючи те, що знак 3.3 встановлений супереч чинним ПДР та ДСТУ позивач зазначає, що він був ним не помічений, його предписання було не виконано. Згідно зі ст. 251 КУпАП позивач просив поліцейського скласти протокол, де він зміг би дати пояснення, та який є доказом його порушення, однак йому було відмовлено. Також позивач вказує, що інших доказів його порушення немає. Позивач вважає постанову незаконною, оскільки вона прийнята на місці вчинення правопорушення, що суперечить статті 276 ч. 1 КУпАП, без врахування доводів позивача щодо відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення. А тому, звернувся до суду та просив поновити строк оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення від 14 червня 2019 року складеної відносно нього та скасувати постанову серії ЕАВ № 1229949 від 14 червня 2019 року по справі про адміністративне правопорушення, винесену поліцейським рядовим поліції 4 батальйону 2 роти Управління патрульної поліції у м. Київ, ОСОБА_2 за вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, провадження у справі закрити.

Позивач в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву в якій розгляд справи просив проводити за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про місце, день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Відзив на позов та клопотання про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило.

Згідно ст. 268 КАС України, у справах, визначених статтями 273-277, 280-283, 285-289 цього Кодексу, щодо подання позовної заяви та про дату, час і місце розгляду справи суд негайно повідомляє відповідача та інших учасників справи шляхом направлення тексту повістки на офіційну електронну адресу, а за її відсутності - кур`єром або за відомими суду номером телефону, факсу, електронною поштою чи іншим технічним засобом зв`язку. Учасник справи вважається повідомленим належним чином про дату, час та місце розгляду справи, визначеної частиною першою цієї статті, з моменту направлення такого повідомлення працівником суду, про що останній робить відмітку у матеріалах справи, та (або) з моменту оприлюднення судом на веб-порталі судової влади України відповідної ухвали про відкриття провадження у справі, дату, час та місце судового розгляду. Неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Відповідно до ч. 1 ст. 286 КАС України, адміністративна справа з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності вирішується місцевими загальними судами як адміністративними судами протягом десяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Враховуючи викладене, з метою недопущення порушення строків розгляду даної категорії справ, суд вважає за можливе розглянути справу за явними в матеріалах справи доказами.

Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає позов таким, що підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення.

Відповідно до ст.77 КАС України - в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

У судовому засіданні встановлено, що 14 червня 2019 року поліцейським рядовим поліції 4 батальйону 2 роти Управління патрульної поліції у м. Києві ОСОБА_2. було винесено постанову серії ЕАВ № 1229949 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності по ст. 122 ч. 1 КпАП України у вигляді штрафу у розмірі 255,00 гр. Як вбачається із вказаної постанови, позивач був притягнутий до адміністративної відповідальності по ст. 122 ч. 1 КпАП України, а саме порушив п.3.3 ПДР України рух вантажних транспортних засобів заборонено, а саме заїхав в зону його дії.

Згідно розділу 33, п 3.3. Правил дорожнього руху України, "Рух вантажних автомобілів заборонено". Забороняється рух вантажних автомобілів і составів транспортних засобів з дозволеною максимальною масою понад 3,5 т (якщо на знакові не зазначена маса) або з такою, що перевищує зазначену на знакові, а також тракторів, самохідних машин і механізмів.

Згідно зі статтями 8 і 19 Конституції України та ст. 6 КАС України, суд при розгляді цієї справи, виходить з принципів верховенства права й законності, відповідно до яких органи державної влади, їхні посадові і службові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Вирішуючи цю справу, суд зазначає, що згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом тощо.

Відповідно до вимог ст. 248 КУпАП розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється на засадах рівності перед законом і органом (посадовою особою), який розглядає справу, всіх громадян.

Відповідно до ч. 1 ст. 276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Частиною 2 ст. 258 КУпАП передбачено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Разом з тим, доказами в справі про адміністративне правопорушення згідно ст. 251 КУпАП є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Стаття 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Разом з тим, надання законодавством можливості поліцейським виносити постанову за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху на місці вчинення правопорушення за скороченою процедурою (ст. 258 КУпАП) супроводжується обов`язковим її належним доказуванням за допомогою технічних засобів, якими здійснюється фото та відеозапис, та про що обов`язково повинно бути зазначено в постанові (ст. 283 КУпАП).

Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Крім того, суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі. В разі неподання доказів на пропозицію суду, справа вирішується на основі наявних доказів.

Зі справи встановлено, що будь-яких доказів правомірності оскаржуваної постанови згаданих у ст. 251 КУпАП суду не представлено.

Посилання на належні й допустимі докази, пояснення свідків, показання технічних засобів, застосування яких є обов`язковим згідно ст. 283 КУпАП, тощо, оскаржувана постанова не містить.

Згідно п. 8.2-1. Правил дорожнього руху, дорожні знаки застосовуються відповідно до цих Правил і повинні відповідати вимогам національного стандарту.

Дорожні знаки повинні розміщуватися таким чином, щоб їх було добре видно учасникам дорожнього руху як у світлу, так і в темну пору доби. При цьому дорожні знаки не повинні бути закриті повністю або частково від учасників дорожнього руху будь-якими перешкодами.

Дорожні знаки повинні бути видимими на відстані не менш як 100 м за напрямком руху та розміщеними не вище 6 м над рівнем проїзної частини.

Дорожні знаки встановлюються обабіч дороги на тому її боці, що відповідає напрямку руху. Для поліпшення сприйняття дорожніх знаків вони можуть бути розміщені над проїзною частиною. Якщо дорога має більше ніж одну смугу для руху в одному напрямку, установлений обабіч дороги відповідного напрямку дорожній знак дублюється на розділювальній смузі, над проїзною частиною або на протилежному боці дороги (у разі, коли для руху в зустрічному напрямку є не більше ніж дві смуги).

Дорожні знаки розміщуються таким чином, щоб інформацію, яку вони передають, могли сприймати саме ті учасники руху, для яких вона призначена.

Правила розташування дорожніх знаків визначені Національним стандартом України - ДСТУ 4100-2014 "Знаки дорожні. Загальні технічні умови. Правила застосування".

Пунктом 10.1.1 ДСТУ 4100-2014 встановлено, що дорожні знаки повинні розташовуватись так, щоб їх добре бачили учасники дорожнього руху як у світлий, так і в темний час доби, була забезпечена зручність експлуатації і обслуговування, а також було неможливе їх ненавмисне пошкодження. При цьому вони не повинні бути затулені від учасників дорожнього руху будь-якими перешкодами (зеленими насадженнями, щоглами зовнішнього освітлення тощо).

Дорожні знаки повинні бути видимі на відстані не менше ніж 100 м за напрямом руху.

З відеофіксації долученої позивачем до матеріалів справи, місця розташування дорожнього знаку, видно, що дорожній знак 3.3 " Рух вантажних транспортних засобів заборонено" встановлений в місці, де його частково затуляють зелені дерева, та побачити його можливо лише з незначної відстані.

Відповідачем не надано доказів дотримання вимог п. 10.1.1 ДСТУ 4100-2014 при встановленні знаку 3.3 " Рух вантажних автомобілів заборонено" щодо видимості знаку не менше ніж за 100 м за напрямом руху.

Враховуючи викладене, суд погоджується з правовою позицією позивача, що оскільки дорожній знак " Рух вантажних автомобілів заборонено" розташований з порушенням вимог п. 10.1.1 ДСТУ 4100-2014, заїзд позивачем в зону дії такого знаку не містить складу адміністративного правопорушення.

В рішенні «Олександр Волков проти України» ЄСПЛ констатував, що процесуальні норми створюються для забезпечення належного здійснення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності. Причому люди вправі очікувати дії процедурних гарантій.

Відтак належні, достатні й допустимі докази на підтвердження того, що згадане правопорушення з боку позивача дійсно мало місце і, що він винен у його вчиненні суду не представлено.

При перевірці судом постанови відповідача достатні докази, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, стосовно порушення позивачем Правил дорожнього руху України не подано, а тому оскаржувану постанову не можна вважати правомірною.

Отже ці доводи позивача є слушними і заслуговують на увагу і відповідачем в суді не спростовано.

Таким чином, підстав вважати, що позивачем порушено вимоги п. 3.3 ПДР України у суду немає, а тому справу щодо ОСОБА_1 слід закрити за відсутністю складу правопорушення, згідно ст. 286 КАС України.

Разом з тим, судом встановлено, що позивач відповідно до ч. 3 ст. 288 КУпАП 18.06.2019 року звертався до начальника Управління патрульної поліції в м. Києві із заявою про скасування постанови про адміністративне правопорушення стосовно нього, отримавши 07.07.2019 року відповідь після спливу строку на оскарження спірної постанови до суду, позивач 11.07.2019 року звернувся до суду з даним позовом з порушенням строку.

Таким чином, згідно вимог ст.ст. 121-123 КАС України, суд вважає необхідним поновити позивачу строк на звернення до суду з цим позовом, оскільки його пропущено з поважних причин.

Крім того, відповідач не скористався своїм правом та не з`явився в судове засідання, не надав письмовий відзив проти адміністративного позову, не долучив доказів у вказаній справі як на спростування тверджень позивача та підтверджень щодо правомірності винесеної ним постанови.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

За таких обставин, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, а оспорена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАВ № 1229949 від 14.06.2019 року підлягає скасуванню.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 2, 5-9, 72-77, 90, 121-123, 241-246, 286,293 КАС України, ст.ст. 248, 251, 258, 276, 280, 283 КУпАП, суд ,-

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до поліцейського рядового поліції 4 батальйону 2 роти Управління патрульної поліції у м. Києві ОСОБА_2 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАВ № 1229949 від 14.06.2019 року.

Постанову про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАВ № 1229949 від 14.06.2019 року скасувати і справу про адміністративне правопорушення закрити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду через Вишгородський районний суд Київської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ).

Відповідач: Поліцейський рядовий поліції 4 батальйону 2 роти Управління патрульної поліції у м. Київ ОСОБА_2 (м. Київ, вул. Народного Ополчення, 9).

Суддя: І.Ю. Котлярова