Справа № 160/9198/18
Суддя: Малиш Н.І.
Дата ухвалення: 2019-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

08 липня 2019 року м. Дніпросправа № 160/9198/18

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Малиш Н.І. (доповідач),

суддів: Білак С.В., Шальєвої В.А.,

за участю секретаря судового засідання Новошицька О.О.,

за участю сторін (представників): не з`явились,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду в м. Дніпрі апеляційну Київської міської митниці ДФС на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01 березня 2019 року (суддя 1-ї інстанції Кучма К.С.) у справі №160/9198/18 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Акам" до Київської міської митниці ДФС, Головного управління Державної Казначейської служби України в м. Києві про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Київської міської митниці ДФС, Головного управління Державної Казначейської служби України в м. Києві про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів від 19.10.2018 року за №UA100150/2018/000005/2; зобов`язання Головне управління Державної казначейської служби України у м.Києві стягнути з Державного бюджету України на їх користь на р/р НОМЕР_1 в ПАТ Державний ощадний банк України, МФО 305482, надмірно сплачені грошові кошти у розмірі 28 458,79 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані незгодою з рішенням відповідача про коригування митної вартості товарів, оскільки таке коригування стосувалося однієї з позицій товару, який було придбано позивачем у вигляді упаковки і було задекларовано вартість товару у розмірі 8,50 євро за одиницю товару (1 упаковка розчину вагою 25 кг), проте митний орган розрахував вартість товару за кілограм товару без належних на то підстав.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01 березня 2019 року позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення Київської міської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів від 19.10.2018 року за №UA100150/2018/000005/2. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Київська міська митниця ДФС подала апеляційну скаргу в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права просить скасувати рішення та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позову.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що, зокрема, про виникнення у митного органу при митному оформленні поданої позивачем декларації сумнівів стосовно заявленої митної вартості з підстав неподання позивачем до митного оформлення всіх документів, передбачених ст. 53 МК України. Також є помилкові висновки суду першої інстанції, що митним органом було встановлено ціну за кілограм товару.

Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просить у задоволенні апеляційної скарги відмовити, постанову суду першої інстанції залишити без змін. Вказані вимоги позивача обґрунтовані тим, що всі документи при оформленні митної декларації були подані, а тому підстави для прийняття оскарженого рішення відсутні. Крім того, зазначає, що відповідач не спростував того, що митним органом було встановлено ціну за кілограм товару, проте вартість придбання, згідно контакту за упаковку.

У судове засідання, сторони, повідомлені належним чином про дату, час та місце судового розгляду, своїх представників не направили.

З огляду на це, враховуючи норми ч. 2 ст. 313 КАС України, справу розглянуто без участі представників сторін.

Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги дотримання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 27.10.2017 року між ТОВ Акам та JURMIR J.M.W.RUDZINSCY SP.J. (Poland) було укладено контракт № 271017 купівлі-продажу (далі Контракт) (а.с.13-16).

Відповідно до п.1.1. Контракту, продавець продає, а покупець купує Товари, відповідно до Специфікацій, які є невід`ємною частиною цього Контракту.

19.10.2018 року до МП Аеропорт Київ (Жуляни) Київської митниці ДФС надійшла частина вантажу за найменуванням та кількістю, вказаною в специфікації № 5 від 14.09.2018 року до Контракту (а.с.17) та Пакувального листу до інвойсу №12092/Н від 15.10.2018 року (а.с.22).

На підтвердження митної вартості позивачем було надано відповідачу ряд документів, зазначених у митій декларації.

Проте, 19.10.2018 року відповідачем було прийнято рішення про коригування митної вартості товару №UA100150/2018/000005/2,

Позивач не погодившись з рішенням митного органу звернувся до суду з відповідним позовом.

Суд першої інстанції частково задовольняючи позовні вимоги та скасовуючи оскаржене рішення митного органу, прийшов до висновку про необґрунтованість оскарженого рішення,а позивачем в свою чергу, до митного оформлення подано всі необхідні документи. Проте відмовив у задоволенні позову про зобов`язання Головне управління Державної казначейської служби України у м.Києві стягнути з Державного бюджету України на їх користь на р/р НОМЕР_1 в ПАТ Державний ощадний банк України, МФО 305482, надмірно сплачені грошові кошти у розмірі 28 458,79 грн. з тих підстав, що позивачем до суду не подано належних та допустимих доказів того, що товариство зверталося до Київської міської митниці ДФС із відповідною заявою про повернення надмірно сплачених грошових коштів.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог з наступних підстав.

Судом встановлено, та вбачається з матеріалів справи, що 27.10.2017 року між ТОВ Акам та JURMIR J.M.W.RUDZINSCY SP.J. (Poland) було укладено контракт № 271017 купівлі-продажу (далі Контракт) (а.с.13-16).

Відповідно до п.1.1. Контракту, продавець продає, а покупець купує Товари, відповідно до Специфікацій, які є невід`ємною частиною цього Контракту.

19.10.2018 року до МП Аеропорт Київ (Жуляни) Київської митниці ДФС надійшла частина вантажу за найменуванням та кількістю, вказаною в специфікації № 5 від 14.09.2018 року до Контракту (а.с.17) та Пакувального листу до інвойсу №12092/Н від 15.10.2018 року (а.с.22).

На підтвердження митної вартості позивачем було надано відповідачу документи, а саме: декларація митної вартості до ЕМД №UA100150/2018/424379 від 19.10.2018 року; контракт № 271017 від 27.10.2017 року; специфікацію № 5 від 14.09.2017 року; прайс-лист продавця б/н від 01.08.2018 року; комерційну пропозицію від продавця від 17.08.2018 року; платіжне доручення №11180 про передплату за товар від 26.09.2018 року; рахунок (інвойс) №12092-Н від 15.10.2018 року; пакувальний лист №12092/Н від 15.10.2018 року; договір на транспортно-експедиційні послуги №19/03 від 22.03.2017 року; договір на транспортні послуги між експедитором та перевізником №27/10 від 12.10.2018 року; додаткову угоду №1 від 22.03.2017 року до договору №19/03 від 22.03.2017 року; довідку про транспортні витрати №27/10 від 16.10.2018 року; CMR№12092/Н від 15.10.2018 року; сертифікат походження EUR. 1 №PL/MF/AN 0013255 від 15.10.2018 року; технічний опис вантажу; експортну ВМД країни відправлення MRN 18PL3010Е0809050 від 15.10.2018 року (а.с.11-37).

19.10.2018 року відповідачем було прийнято рішення про коригування митної вартості товару №UA100150/2018/000005/2, в якому зазначено, що митна вартість імпортних товарів не може бути визначена за ціною договору щодо товарів, які імпортуються (вартість операції): документи, зазначені у частині другій ст.53 МКУ не містять відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, неподання декларантом додаткових документів на письмову вимогу митного органу згідно ч.2, 3 ст.53 МКУ. У митного органу наявна інформація щодо числових значень складових митної вартості та інших умов, що могли вплинути на ціну товарів, яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості. Перелік вимог митного органу щодо надання додаткових документів: документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що підтверджують вартість товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товарів; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

При вирішенні спору колегія суддів доходить наступного.

Відповідно до ст.49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

За правилами ст.53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів, міститься в частині 2 статті 53 Митного кодексу України, а саме:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Відповідно ч.3 ст.53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові, зазначені в цій частині, документи.

За правилами ч.6 ст. 53 МК України декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

Враховуючи зазначені норми, право митного органу на витребування додаткових документів виникає тільки за наявності певних підстав: якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

При цьому у митного органу наявні повноваження щодо перевірки правильності визначення митної вартості товарів, тобто правильності визначення саме числових значень, які стосуються складових митної вартості товару і які значаться у документах, що відповідно до ч.2 ст.53 МК України підтверджують цю митну вартість.

Тобто такі розбіжності (ознаки підробки, недостатність відомостей, невідповідність) повинні бути наявними саме у тих документах, що підтверджують митну вартість товарів.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

За правилами ч.1 ст.55 МК України рішення про коригування митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

При цьому згідно з п.п.1-4 ч.2 ст.55 МК України прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити, крім іншого:

1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано;

2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом;

3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів;

4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Згідно ч.6 ст.54 МК України орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:

1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;

2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;

4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

За визначенням, наведеним у ч.1 ст.256 МК України, відмова у митному оформленні - це письмове вмотивоване рішення митного органу про неможливість здійснення митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через невиконання декларантом або уповноваженою ним особою умов, визначених цим Кодексом.

У відповідності до ч.12 ст.264 МК України у разі відмови у прийнятті митної декларації посадовою особою митного органу заповнюється картка відмови у прийнятті митної декларації за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері фінансів.

Таким чином, наведені правові норми в їх сукупності свідчать, що для відмови у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю у митного органу повинні бути наявні обґрунтовані причини, якими б обумовлювалась неможливість визначення митної вартості товару, що ввозиться, за визначеним декларантом методом, у спірному випадку за ціною договору (основний метод) відповідно до ст.58 МК України.

Відповідач наполягає на неподанні позивачем до митного оформлення всіх документів.

Проте відмова відповідача, викладена в оскарженому рішенні ґрунтується на тому, що подані документи не містять відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, неподання декларантом додаткових документів на письмову вимогу митного органу згідно ч.2, 3 ст.53 МКУ, а саме: документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що підтверджують вартість товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товарів; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Питання щодо правильності оплати транспортних витрат у митного органу під час розгляду наданих позивачем документів також не виникало, оскільки відсутнє посилання у оскарженому рішенні про неподання позивачем таких документів на вимогу митного органу.

Крім того, позивачем у відповідності до вимог правил заповнення декларації митної вартості, затверджених наказом МФУ від 24.05.2012 р. №599, для підтвердження витрат на транспортування позивачем на вимогу ч.2 ст.53 МКУ було подано усі необхідні транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів.

Таким чином є вірним висновок суду першої інстанції, що відповідачем не доведено, що позивачем не було подано до відповідача-1 усі необхідні документи, які підтверджують заявлену митну вартість за ціною контракту.

Щодо посилання відповідача на те, що позивачем до митного оформлення не було надано договір №27/10 від 12.10.2018 року із перевізником Фізичною особою-підприємцем Арендар Назаром Анатолійовичем, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно оскарженого рішення митного органу, щодо правильності оплати транспортних витрат у митного органу під час розгляду наданих позивачем документів також не виникало, оскільки відсутнє посилання у оскарженому рішенні про неподання позивачем таких документів на вимогу митного органу.

Крім того, судом встановлено, що позивачем для митного оформлення була подана довідка про транспортні витрати, яка видана ТОВ Кепітал Лоджистік Груп №27/10, яка і є підтвердженням транспортних витрат позивача (а.с.23-24).

Окрім цієї довідки для підтвердження позивачем своїх витрат на перевезення було подано договір №19/03 від 22.03.2017 року, укладений між ТОВ Акам та експедитором ТОВ Кепітал Лоджистік Груп додаткову угоду №1, до даного договору від 20.12.2017 року (а.с.25-27).

Відповідно до умов Договору №19/03 від 22.03.2017 року ТОВ Кепітал Лоджистік Груп, який було подано відповідачу для митного оформлення, зазначено, що Кепітал Лоджистік Груп зобов`язується знайти грузоперевізника та від імені та в інтересах ТОВ Акам укласти з ним договір про надання товарно-експедиційних послуг з перевезення вантажів транспортом в міжміських та міжнародних сполучень в порядку та на умовах, передбачених Договором, а ТОВ Акам зобов`язується сплатити видатки експедитора - ТОВ Кепітал Лоджистік Груп, у відповідності умов Договору (а.с.25-26).

Таким чином є вірними висновки суду, що ТОВ Акам уклав із ТОВ Кепітал Лоджистік Груп договір, відповідно до якого ТОВ Акам доручає ТОВ Кепітал Лоджистік Груп провести усі необхідні дії, у тому числі укласти будь-які договори щодо перевезення вантажів, які необхідні для перевезення вантажів позивача, який зобов`язується сплатити послуги ТОВ Кепітал Лоджистік Груп та усі витрати, які будуть понесені при перевезенні вантажів. Такі витрати позивачем були сплачені.

Також суд вважає не спростовані висновки суду першої інстанції та підтверджуються оскарженим рішенням митного органу, що митним органом було розраховано вартість товару у розмірі 1,0452 євро за один одиницю товару за 1 кг, та визначив кількість товару 2500 одиниць (кг) (а.с.10), проте позивачем придбавався товар вартістю за упаковку вагою 25кг. 8,50 євро за одиницю, та відсутністю обґрунтування здійснення такого розрахунку.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідач, відповідно вимог апеляційної скарги, оскаржує рішення суду першої інстанції у повному обсязі, оскільки просить скасувати рішення суду першої інстанції повністю.

Проте у скарзі не зазначає доводи незгоди з рішенням суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції об`єктивно, повно, всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, та ухвалив судове рішення без порушення норм матеріального і процесуального права. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись ст. 308, ст. 315, ст. 316, ст.ст. 321, 322 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Київської міської митниці ДФС залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01 березня 2019 року у справі №160/9198/18 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Акам" до Київської міської митниці ДФС, Головного управління Державної Казначейської служби України в м. Києві про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає оскарженню.

Повне судове рішення складено 17 липня 2019року.

Головуючий - суддя Н.І. Малиш

суддя С.В. Білак

суддя В.А. Шальєва