Справа № 580/1843/19
Суддя: А.М. Бабич
Дата ухвалення: 2019-07-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2019 року справа № 580/1843/19
м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд одноособово у складі головуючого судді Бабич А.М., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання неправомірними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:

07.06.2019 у Черкаський окружний адміністративний суд звернувся ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) (далі - позивач) з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (18000, м. Черкаси, вул. Смілянська, 23) (далі - відповідач) про:

визнання неправомірними дій відповідача щодо відмови у призначенні йому пенсії за віком із зниженням пенсійного віку відповідно до ст. 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи;

зобов?язання відповідача призначити йому пенсію зі зменшенням пенсійного віку, встановленого ст.26 Закону України Про загальнообов?язкове державне пенсійне страхування, на 5 років, як учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у 1988 році (категорія 3), відповідно до ст. 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи з 28.02.2019 з часу звернення із заявою.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідач не призначив позивачу пенсію зі зниженням пенсійного віку з формальних не передбачених законом підстав. Позивач стверджує, що є ліквідатором наслідків Чорнобильської катастрофи. Тому вважає, що має право на призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку на підставі вищевказаної норми.

Ухвалою судді Черкаського окружного адміністративного суду Тимошенко В.П. від 01.07.2019 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено розгляд справи здійснювати на виконання ст.263 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними матеріалами. Встановлено відповідачу строк тривалістю п`ятнадцять днів з дня отримання копії ухвали для надання відзиву на позовну заяву та доказів. Згідно з даними розписки та рекомендованого повідомлення вказану ухвалу отримав відповідач відповідно 03.07.2019, а позивач 04.07.2019.

15.07.2019 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просить суд у задоволенні позову відмовити повністю. Вказує, що рішення про відмову у призначенні позивачу пенсії на пільгових умовах прийняте у зв`язку з тим, що надані позивачем для оформлення пенсії документи не підтверджують належним чином факт виконання ним робіт з ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи достатній період для призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку. Також зазначено, що прийняття рішення про призначення пенсії є виключними дискреційними повноваженнями відповідача, а втручання у таку діяльність виходить за межі завдань адміністративного судочинства.

У зв`язку з відбуттям судді В.П. Тимошенко у щорічну відпустку за наслідками автоматизованого розподілу справу передано на розгляд судді А.М. Бабич. Ухвалою від 17.07.2019 нею справу прийнято справу до свого провадження та вирішено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні).

Оцінивши доводи сторін, дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Суд встановив, що позивач є учасником ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, 3 категорії, що підтверджується посвідченням від 21.03.1998 серії НОМЕР_2 , копія якого додана до матеріалів справи.

З листа відповідача від 07.03.2019 вих.№19035/03-22 суд встановив, що позивач звернувся до нього із заявою від 28.02.2019 №1/236/493 про призначення йому пенсії зі зниженням пенсійного віку відповідно до ст.55 Закону України від 28.02.1991 №796-ХІІ Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи (далі Закон №796-ХІІ), до якої додав копії:

трудової книжки від 16.07.1979;

військового квитка серії НОМЕР_3 ;

довідок про період участі в ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС: від 24.11.1992 №365, від 19.09.2017 №174, від 06.02.2019 №31, від 27.02.2019 №47;

посвідчення учасника ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи від 21.03.1998 серії НОМЕР_2 ;

відомості про нарахування заробітної плати за серпень 1988 року;

довідок про заробітну плату за період страхового стажу від 01.07.2000 №160, від 21.08.2017 №161;

наказу про відрядження від 08.07.1988 №94-К;

наказу про преміювання від 18.08.1988 №148.

У відповідь заяву відповідач вищевказаним листом повідомив його про відмову у призначенні пенсії зі зниженням пенсійного віку. Вказав, що надані документі не підтверджують наявності необхідного стажу роботи у зоні відчуження під час ліквідації наслідків на ЧАЕС. Крім того, надані відповідачу на його запит Іванківським районним трудовим архівом та Міністерством інфраструктури України архівні документи також не підтверджують наявності такого стажу.

Надаючи оцінку встановленим обставинам, суд врахував, що відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У ч. 1 ст. 46 Конституції України закріплено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Право призначення пенсії особам, постраждалим внаслідок Чорнобильської катастрофи регулюються Законом № 796-XII.

Частиною 1 ст.10 Закону № 796-XII передбачено, що учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов`язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів, а у 1988-1990 роках не менше 30 календарних днів, у тому числі проведенні евакуації людей і майна з цієї зони, а також тимчасово направлені або відряджені у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження, включаючи військовослужбовців, працівники державних, громадських, інших підприємств, установ і організацій незалежно від їх відомчої підпорядкованості, а також ті, хто працював не менше 14 календарних днів у 1986 році на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві.

Відповідно до ч.1 ст.55 Закону № 796-XII особам, які працювали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого ст.26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. Учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали у 1988 році не менше 30 календарних днів, пенсійний вік зменшується на 5 років.

Згідно з ч.1 ст.15 Закону № 796-XII підставами для визначення статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС є період роботи (служби) у зоні відчуження, що підтверджено відповідними документами.

Відповідно до абз.9 підп.5 п.2.1. Розділу 2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року №22-1, при призначенні пенсії із застосуванням норм ст. 55 Закону № 796-XII до заяви про призначення пенсії за віком додаються посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та довідка про період (періоди) участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС за формою, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 09 березня 1988 року №122, або довідка військової частини, у складі якої особа брала участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, або довідка архівної установи, або інші первинні документи, в яких зазначено період роботи, населений пункт чи об`єкт, де особою виконувались роботи з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС; посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи (для осіб, які належать до категорії 4 постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи (за наявності)) та довідка про період (періоди) проживання (роботи) на територіях радіоактивного забруднення, видана органами місцевого самоврядування.

Аналіз зазначених норм свідчить, що для виникнення в особи права на призначення пенсії із зменшенням пенсійного віку така особа повинна довести факт своєї роботи у зоні відчуження протягом встановленого строку.

Оцінюючи докази (а.с.6-14), які надавалися позивачем відповідачу щодо дотримання вищевказаних норм закону у спірних правовідносинах та долучені до матеріалів судової справи, суд встановив таке.

Наказом Міністерства автомобільного транспорту УРСР від 08.07.1988 №94-К підтверджується командирування позивача у м. Чорнобиль на період з період з 12.07.1988 до 12.08.1988.

Наказом Золотоніського АТП №17112 від 18.08.1988 №148 підтверджується преміювання позивача за виконання відповідального завдання у зоні ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи у період з 12.07.1988 до 12.08.1988.

Довідками Золотоніського АТП №17112 від 06.02.2019 №31, від 19.09.2017 №174 підтверджено перебування позивача у м. Чорнобиль у період з 12.07.1988 до 12.08.1988 для виконання робіт з ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи.

Листом Міністерства інфраструктури України від 06.11.2017 №11360/10/10-17 на запит Золотоніського об`єднаного Управління Пенсійного фонду України в Черкаській області підтверджується, що за даними відомчого архіву позивача включено до списку осіб Золотоніського АТП №17112 за №8, як учасника-ліквідатора, який працював на роботах у 30-кілометровій зоні Чорнобильської АЕС.

Дійсність вказаних документів не спростована відповідачем жодним належним і допустимим доказом. Натомість доводи позивача про виконання ним робіт, тривалістю 30 днів, у зоні відчуження у період з 12.07.1988 до 12.08.1988 є обгрунтованими.

Згідно з ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Доказами в адміністративному судочинстві відповідно до ст.72 КАС України є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ч.ч.1-2 ст.73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, відповідно до ч.2 ст.74 КАС України не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ст.75 КАС України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми згідно зі ст.76 КАС України є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Не обґрунтованими є доводи відповідача про відсутність у позивача необхідного стажу роботи у зоні відчуження, який дає йому право на призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку, з таких підстав.

Наданий відповідачем лист Комунальної установи Іванківський районний трудовий архів від 11.10.2017 №01-27/326 не спростовує фактів, що пдітверджені документами від позивача.

Так, у листі зазначено, що в архівних документах ВАТ Дорожньо-будівельне управління №39 не виявлено документів про роботу позивача, як відрядженого працівника Золотоніського АТП №1712. Водночас наказ Міністерства автомобільного транспорту УРСР від 08.07.1988 №94-К, яким командировано позивача у м. Чорнобиль на період з період з 12.07.1988 до 12.08.1988, не містить посилання, що позивача відряджено для роботи ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС саме у складі ВАТ Дорожньо-будівельне управління №39. Крім того у вищевказаному листі зазначено, що всі первинні документи щодо роботи відряджених працівників для роботи ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС зберігаються за основним місцем роботи, а таку довідку позивач додавав відповідачу до своєї заяви.

Доводи відповідача, що надані позивачем для призначення пенсії документи не містять інформації щодо кількості днів нарахування заробітної плати у кратному розмірі у зоні відчуження у період з 12.07.1988 до 12.08.1988 не спростовують факту виконання позивачем робіт в цей період.

Тому суд дійшов висновку, що відповідач не довів сукупністю належних, допустимих та достовірних доказів, що у спірних правовідносинх діяв у порядку, межах та спосіб, які визначені законом. Отже, спірні дії щодо відмови у призначенні позивачу пенсії з вищевикладених підстав є протиправними.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.5 КАС України способом захисту прав особи від протиправної бездіяльності є визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії. Тобто дії, які він повинен вчинити за законом.

На підставі абз.1 ч.4 ст.245 КАС України у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.45 Закону №1058 пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку. Пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

На підставі п.4.3. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України 25 листопада 2005 року № 22-1, не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії, орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії. Рішення органу про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший візується спеціалістом, який його підготував, та спеціалістом, який його перевірив. Рішення підписується начальником управління (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу начальника управління щодо розподілу обов`язків) та завіряється печаткою управління.

Отже, уповноваженим органом щодо прийняття рішення про призначення пенсії у встановленому порядку є відповідний орган Пенсійного Фонду України, який має з такого питання прийняти відповідне рішення - акт розпорядчого характеру, що є його дискреційним повноваженням. Водночас суд не може втручатися у такі повноваження.

Згідно з даними паспорту позивача серії НОМЕР_4 позивач народився 09 серпня 1962 року, отже на час звернення до відповідача (виникнення спору) йому було 54роки та 6місяців.

Для вирішення спору з огляду на вимоги ст.55 Закону № 796-XII суд врахував положення ст.9 Закону України від 9 липня 2003 року №1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування "(далі - ЗУ №1058-IV).

Зокрема, відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Згідно з положеннями ст.26 ЗУ №1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року - не менше 25 років;з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - не менше 26 років; з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - не менше 27 років; з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - не менше 28 років; з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років; з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років; з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року; з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - не менше 32 років; з 1 січня 2026 року по 31 грудня 2026 року - не менше 33 років; з 1 січня 2027 року по 31 грудня 2027 року - не менше 34 років; починаючи з 1 січня 2028 року - не менше 35 років.

У разі відсутності, починаючи з 1 січня 2018 року, страхового стажу, передбаченого частиною першою цієї статті, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 63 роки мають особи за наявності страхового стажу: по 31 грудня 2018 року - від 15 до 25 років; з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - від 16 до 26 років; з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - від 17 до 27 років; з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - від 18 до 28 років; з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - від 19 до 29 років; з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - від 20 до 30 років; з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - від 21 до 31 року; з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - від 22 до 32 років; з 1 січня 2026 року по 31 грудня 2026 року - від 23 до 33 років; з 1 січня 2027 року по 31 грудня 2027 року - від 24 до 34 років; починаючи з 1 січня 2028 року - від 25 до 35 років.

У разі відсутності, починаючи з 1 січня 2019 року, страхового стажу, передбаченого частинами першою і другою цієї статті, право на призначення пенсії за віком мають особи після досягнення віку 65 років за наявності страхового стажу: з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - від 15 до 16 років; з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - від 15 до 17 років; з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - від 15 до 18 років; з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - від 15 до 19 років; з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - від 15 до 20 років; з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - від 15 до 21 року; з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - від 15 до 22 років; з 1 січня 2026 року по 31 грудня 2026 року - від 15 до 23 років; з 1 січня 2027 року по 31 грудня 2027 року - від 15 до 24 років; починаючи з 1 січня 2028 року - від 15 до 25 років.

У разі відсутності, починаючи з 1 січня 2018 року, необхідного страхового стажу на дату досягнення віку, передбаченого частинами першою - третьою цієї статті, пенсію за віком може бути призначено після набуття особою страхового стажу, визначеного частинами першою - третьою цієї статті на дату досягнення відповідного віку.

Наявність страхового стажу, передбаченого частинами першою - третьою цієї статті, який дає право на призначення пенсії за віком, визначається на дату досягнення особою відповідного віку і не залежить від наявності страхового стажу на дату звернення за призначенням пенсії.

Доказів остаточного розрахунку стажу позивача суду не надано. З огляду на вимоги ст.55 Закону № 796-XII та ст.26 ЗУ №1058-IV суд не наділений повноваженням самостійно розраховувати стаж позивача і встановлювати наявність дотримання цих підстав для призначення пенсії на ча звернення позивача з відповідною заявою до відповідача, втручатися у дискреційні повноваження відповідача.

Тому для забезпечення виконання завдання адміністративного суду, вказаного у ст.2 КАС України, суд дійшов висновку, що належним і ефективним способом захисту порушеного права позивача є зобов`язання відповідача у встановленому чинним законодавством порядку повторно розглянути заяву позивача від 28.02.2019 №1/236/493 та прийняти рішення щодо призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах у встановленому чинним законодавством порядку з урахуванням висновків суду у мотивучій частині цього рішення.

Отже, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до частин 1, 3 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Тому наявні підстави стягнути з відповідача на користь позивача частину сплаченого згідно з квитанцією від 20.06.2019 №104 на суму 768,40 грн. судового збору в розмірі, пропорційно задоволеній частині - 576,30грн.

Керуючись ст.ст. 6, 14, 242-245, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області щодо відмови у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (18000, м.Черкаси, вул. Смілянська, буд.23; ) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) від 28.02.2019 №1/236/493 з доданими документами та прийняти у встановленому законодавством порядку рішення щодо призначення йому пенсії зі зниженням пенсійного віку відповідно до ст.55 Закону України від 28.02.1991 №796-ХІІ Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи з урахуванням висновків суду у мотивуючій частині цього рішення суду.

2. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (18000, м.Черкаси, вул. Смілянська, буд.23; ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір в сумі 576,30грн. (п`ятсот сімдесят шість гривень тридцять копійок).

3. Копію рішення направити учасникам справи.

4. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного його тексту.

Суддя А.М. Бабич

Рішення складене у повному обсязі 19.07.2019