Справа № 808/1522/15
Суддя: Дашутін І.В.
Дата ухвалення: 2019-07-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

19 липня 2019 року

Київ

справа №808/1522/15

адміністративне провадження №К/9901/1331/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Дашутіна І.В.,

суддів Шишова О.О., Яковенка М.М.,

розглянув у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 27.05.2015 у складі судді Батрак І.В. та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 19.08.2015 у складі колегії суддів: Білак С.В. (головуючий), Олефіренко Н.А., Шальєвої В.А. у справі № 808/1522/15 за позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Запорізькій області, Управління Державної казначейської служби України у місті Запоріжжі Запорізької області про визнання відмови неправомірною та зобов`язання вчинити,-

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог і рішень судів першої та апеляційної інстанцій:

1. ОСОБА_1 звернувся з адміністративним позовом до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Запорізькій області, Управління Державної казначейської служби України у місті Запоріжжі Запорізької області, в якому просив:

- визнати неправомірною відмову відповідачів у нарахуванні та виплаті суми інфляції на виплачену із затримкою суму незаконно утриманого податку з доходів фізичної особи в розмірі 6025, 79 грн;

- зобов`язати Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Запорізькій області нарахувати та виплатити суму інфляції за період з 11.06.2004 по 17.11.2014 на виплачену із затримкою суму утриманого податку в розмірі 6025, 79 грн;

- зобов`язати Управління Державної казначейської служби України у місті Запоріжжі Запорізької області нарахувати та виплатити суму інфляції за період фактичного незаконного користування цією сумою з 11.06.2004 по 17.11.2014 на виплачену із затримкою суму утриманого податку в розмірі 6025, 79 грн.

2. Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 27.05.2015 у задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.

2.1.Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 19.08.2015 апеляційну скаргу позивача залишено без задоволення, рішення суду першої інстанції без змін.

3. Судами попередніх інстанцій під час розгляду справи встановлено:

3.1. Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 28.11.2013 у справі № 808/8496/13-а задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Запорізькій області, Управління Державної казначейської служби України у місті Запоріжжі Запорізької області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії. Визнано неправомірними дії Територіального управління Державної судової адміністрації України в Запорізькій області щодо утримання податку з доходів фізичних осіб з вихідної допомоги судді у відставці ОСОБА_1 , присуджено до стягнення з місцевого бюджету Орджонікідзевського району міста Запоріжжя на користь позивача утриманий податок з доходів фізичних осіб із суми вихідної допомоги при виході у відставку у розмірі 6025,79 грн.

3.2. На виконання вказаного судового рішення, платіжним дорученням від 17.11.2014 № 1195 позивачу перераховано кошти в розмірі 6025, 79 грн.

3.3. В подальшому, ОСОБА_1 звернувся до Управління Державної казначейської служби України у місті Запоріжжі Запорізької області із заявою від 18.11.2014 про нарахування та виплату суми інфляції за період з 11.06.2004 по 17.11.2014. Проте, листом від 24.11.2014 № 02-13/125-3770 позивачу відмовлено в задоволенні його заяви.

3.4. Разом з тим, позивач звернувся із заявою до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Запорізькій області про здійснення йому виплати суми інфляції на недоотриману частку вихідної допомоги, яку було відраховано у вигляді податку на доходи фізичних осіб.

3.5. Листом від 26.12.2014 № 08-02/3171 Територіальним управлінням Державної судової адміністрації України в Запорізькій області повідомлено позивача про відсутність правових підстав для виплати йому суми інфляції на недоотриману частку вихідної допомоги судді, оскільки така допомога мала одноразовий характер.

3.6. Не погоджуючись із вказаними діями органів державної влади, позивачем подано вказаний позов до суду.

4. Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції вказав на те, що відповідач у спірних правовідносинах діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачений чинним законодавством.

Короткий зміст вимог та узагальнені доводи касаційної скарги:

5. Позивач звернувся до суду із касаційною скаргою оскільки вважає, що судами попередніх інстанцій необґрунтовано вказано на те, що розрахунок шкоди обрахований позивачем є непідтвердженим. Вказане, на думку позивача, є підставою для скасування рішень судів першої та апеляційної інстанцій та ухвалення нового рішення, про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Норми права, якими керувався суд касаційної інстанції та висновки суду за результатами розгляду касаційної скарги:

6. Конституція України від 28.06.1991 № 254к/96-ВР.

Стаття 19.Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

7. Кодекс адміністративного судочинства України 06.07.2005 № 2747-IV.

7.1. Частина перша статті 2. Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

7.2. Частина друга статті 2. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

7.3. Стаття 242. Рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

8. Цивільний кодекс України.

8.1. Стаття 22.

1. Особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

2. Збитками є:

1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);

2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

9. Закон України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» від 19.10.2000 №2050-III.

9.1 Стаття 2. Компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

9.2. Стаття 3. Сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).

10. Закон України «Про індексацію грошових доходів населення» від 03.07.1991 №1282-XII (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

10.1. Стаття 1. Індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

11. Постанова Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078 «Порядок проведення індексації грошових доходів населення».

11.1. Пункт 2. Індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема: оплата праці найманих працівників підприємств, установ, організацій у грошовому виразі, яка включає оплату праці за виконану роботу згідно з тарифними ставками (окладами) і відрядними розцінками, доплати, надбавки, премії, гарантійні та компенсаційні виплати, передбачені законодавством, а також інші компенсаційні виплати, що мають постійний характер.

12. Як встановлено судами попередніх інстанцій, спірні правовідносини виникли у зв`язку з відмовою відповідачів провести індексацію коштів відрахованих з вихідної допомоги судді.

13. Разом з тим, підставою для відмови в задоволенні позовних вимог є необґрунтованість та непідтвердження позивачем суми розрахунку стягнення за період затримки незаконно утриманого податку.

14. Колегія суддів вважає, що судами першої та апеляційної інстанцій не було досліджено характер спірних правовідносин та не надано оцінку, з посиланням на норми матеріального права, підставам відмови відповідачів у проведенні індексації коштів позивача.

15. Крім того, колегія суддів зазначає про необхідність дослідження правової природи заявленої вимоги про нарахування та виплату індексації на суму утриманого податку, який було відраховано з вихідної допомоги судді. Вказане, на переконання колегії суддів, є суттєвим, оскільки вихідна допомога судді є разовою виплатою, а тому питання можливості нарахування інфляційних втрат на податок утриманий із виплати разового характеру має бути обґрунтовано нормами матеріального права.

16. Водночас, оскаржувані рішення судів попередніх інстанцій не містять висновків суду щодо обґрунтованості застосування відповідачами положень постанови Кабінету Міністрів України від посилань на 17.07.2003 № 1078 «Порядок проведення індексації грошових доходів населення» та інших нормативно-правових актів.

17. Відтак, колегія суддів вважає, що судами попередніх інстанцій не було встановлено всіх необхідних обставин для правильного вирішення справи по суті та не досліджено зібраних у справі доказів.

18. Частиною другою статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

19. Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 353 Кодексу адміністративного судочинства України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази.

20. Частиною другою статті 353 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

21. З огляду на наведене, касаційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню.

Керуючись статтями 341, 345, 349, 351, 353, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

22.Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

23. Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 27.05.2015 та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 19.08.2015 у справі № 808/1522/15 за позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Запорізькій області, Управління Державної казначейської служби України у місті Запоріжжі Запорізької області про визнання відмови неправомірною та зобов`язання вчинити - скасувати, а справу направити до суду першої інстанції на новий розгляд.

24.Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття.

Суддя-доповідач І.В. Дашутін

Судді О.О. Шишов

М.М. Яковенко