Справа № 140/429/19
Суддя: Матковська Зоряна Мирославівна
Дата ухвалення: 2019-07-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2019 рокуЛьвів№857/4765/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді: Матковської З.М.,

суддів: Бруновської Н.В., Затолочного В.С.,

при секретарі судового засідання: Луців І.І

за участю представника відповідача Боберського І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Міністерства оборони України на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 28 березня 2019 року у справі №140/429/19 (головуючий суддя Ковальчук В.Д. розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження у м. Луцьку повний текст складений 28.03.2019р.) за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України третя особа ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання неправомірним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до Міністерства оборони України третя особа ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання неправомірним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач є учасником бойових дій в Республіці Афганістан, особою з інвалідністю І групи, та має право на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку з інвалідністю відповідно до статті 16 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей. Вказує на те, що в кінці серпня 2018 року через Волинський ОВК до відповідача були подані документи для призначення та виплати йому одноразової грошової допомоги, однак 14 грудня 2018 року комісія відповідача прийняла рішення, оформлене протоколом №125, про відмову у призначенні та виплати такої допомоги з тих підстав, що позивач не подав документи, що свідчать про обставини та причини контузії. Позивач вважає таке рішення незаконним, оскільки в оскаржуваному рішенні відсутня жодна із підстав для відмови у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги, що передбачено пунктом 19 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року №975.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 28 березня 2019 року позов задоволено повністю. Визнано протиправним та скасовано рішення Міністерства оборони України, викладене у пункті 20 протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 14 грудня 2018 року №125 в частині відмови у призначенні ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, передбаченої Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Зобов`язано Міністерство оборони України призначити і виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у зв`язку із встановленням І групи інвалідності, яка настала внаслідок поранення (контузії), пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, відповідачем подана апеляційна скарга, в якій зазначає, що рішення суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим, прийнятим з порушенням норм матеріального права та невірним встановленням обставин у справі. Доводи апелянта зводяться до того, що постанова Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 року №975 набула чинності з 01 січня 2014 року, а група інвалідності позивачу встановлена 14.10.2013 року, тому пункт 4 частини 2 статті 16 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей, на який посилається позивач, не поширюється на право, яке виникло у позивача до набуття чинності Порядок №975 та внесених змін до цього Закону. А тому вважає, що у спірних правовідносинах слід застосовувати підпункт 2 пункту 2 Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціалізовані збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 року №499. Просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, якою в задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Позивачем поданий відзив на апеляційну скаргу, суть якого зводиться до того, що рішення суду є законним та обґрунтованим, прийнятим з дотриманням норм процесуального права, при повному та всебічному з`ясуванні судом обставин, що мають значення для справи, доведеністю обставин, що мають значення для справи. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

В судовому засіданні апеляційного розгляду справи представник відповідача апеляційну скаргу підтримав з підстав зазначених у скарзі, просив апеляційну скаргу задовольнити рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Позивач та третя особа в судове засідання не прибули, хоча належним чином були повідомлені про дату судового засідання. Відповідно до ч. 2 ст. 313 КАС України, неприбуття в судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду справи, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом встановлено та з матеріалів справи слідує, що позивач є учасником бойових дій в Демократичній Республіці Афганістан, що підтверджується копіює військового квитка серії НОМЕР_1 . В березні 1984 року під час виконання Інтернаціональних обов`язків на території Афганістану позивач отримав осколкове поранення м`яких тканин лівої половини грудної клітки і потиличної ділянки голови, про що свідчить свідоцтво про хворобу №1 від 26 січня 1998 року. Відповідно до копії виписки з акта огляду МСЕК серії АВ № 0051917 від 15.10.2013 року позивачу встановлена група інвалідності І-Б (причина контузія, одержана при виконанні обов`язків військової служби / інтернаціонального обов`язку).

З постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 18 липня 2018 року у справі №876/4680/18 встановлено, що позивач звертався до військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_2 із заявою та пакетом документів щодо призначення та виплати йому одноразової грошової допомоги у зв`язку з інвалідністю, що сталася внаслідок виконання обов`язків військової служби. 01.10.2015 за вих. №5424 Луцький об`єднаний міський військовий комісаріат документи на прапорщика запасу ОСОБА_1 для призначення одноразової грошової допомоги направив до військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_2 . 08.10.2015 за вих. №ВСЗ/1507 заява ОСОБА_1 разом із підтверджуючими документами була спрямована ІНФОРМАЦІЯ_3 на розгляд комісії Департаменту фінансів МО України для прийняття рішення щодо можливості виплати заявнику одноразової грошової допомоги, як інваліду І групи. Листом від 22.10.2015 за вих. №248/3/6/2902 Департамент фінансів МО України повідомив Волинський ОВК, що після розгляду документів ОСОБА_1 встановлено відсутність підстав для подання пропозиції Міністру оборони України для прийняття рішення про призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги. Відмова мотивована тим, що відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, тобто постанова КМУ від 25.12.2013 №975, яка набрала чинності 01.01.2014, поширюється тільки на військовослужбовців та звільнених осіб, що отримали первинно інвалідність після 01.01.2014. Враховуючи те, що інвалідність ОСОБА_1 встановлена до 01.01.2014, права на виплату одноразової грошової допомоги він немає. Волинський ОВК листом від 18.11.2015 за вих. №1730 повідомив ОСОБА_1 про те, що Департаментом фінансів МО України розглянуто його документи щодо виплати одноразової грошової допомоги та встановлено, що підстав для подання пропозиції Міністру оборони України для прийняття рішення про призначення йому одноразової грошової допомоги немає, з тих підстав, що інвалідність первинно йому встановлена до 01.01.2014, тобто до набуття чинності постановою КМУ №975 від 25.12.2013. Відповідно до витягу з протоколу засідання комісії МО України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум №8 від 27.01.2017, ОСОБА_1 відмовлено у призначенні одноразової грошової допомоги, оскільки інвалідність йому встановлена до набуття чинності Законом України від 04.04.2006 №3597-IV Про внесення змін до Закону України Про загальний військовий обов`язок і військову службу, яким запроваджено виплату одноразової грошової допомоги.

Не погоджуючись із такими діями Міністерства оборони України, позивач оскаржив їх до суду. Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 03 травня 2018 року у справі №803/339/19 у задоволенні позову відмовлено, на яке позивач подав апеляційну скаргу. Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 18 липня 2018 року у справі №876/4680/18 апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково; рішення Волинського окружного адміністративного суду від 03 травня 2018 року в адміністративній справі №803/339/18 скасовано; адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково; зобов`язано Міністерство оборони України розглянути заяву ОСОБА_1 щодо призначення та виплати йому одноразової грошової допомоги, як інваліду І групи, з 15 жовтня 2013 року, відповідно до ст. 16 Закону України від 20 грудня 1991 року №2011-ХІІ Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей і Порядку та умов призначення та виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори та інвалідності звільнених з військової служби осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 №499; у задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

На виконання зазначеної постанови Львівського апеляційного адміністративного суду відповідно до пункту 20 протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 14 грудня 2018 року №125 у зв`язку з набранням законної сили рішень судів, комісія дійшла висновку про відмову прапорщику в запасі ОСОБА_1 , якого 01.04.1993 року звільнено з військової служби, у призначенні одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням І групи інвалідності внаслідок контузії, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби при виконанні інтернаціонального обов`язку (довідка МСЕК серії АВ №0051917 від 15.10.2013 року), оскільки заявником не подано документ, що свідчить про причини та обставини контузії, який передбачено пунктом 3 Порядку та умовами призначення і виплати одноразової грошової допомоги…., затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 року №499. Крім того, в оскаржуваному рішення відповідач зазначив, що висновок Центральної військово-лікарської комісії від 26.04.2000 року №526, який подано разом з іншими документами, не є документом, що свідчить про обставини отримання контузії.

Суд першої інстанції позов задовольнив частково з тих підстав, що рішення Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 14 грудня 2018 року №125 є протиправним, оскільки відповідачем не в повному обсязі враховано норми ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Апеляційний суд вважає висновки суду першої інстанції невірними, такими, що суперечать нормам матеріального права та обставинам справи з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 № 2011-XII (далі - Закон № 2011-XII), дія цього Закону поширюється на: 1) військовослужбовців Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення (далі - правоохоронних органів), Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, які проходять військову службу на території України, і військовослужбовців зазначених вище військових формувань та правоохоронних органів - громадян України, які виконують військовий обов`язок за межами України, та членів їх сімей; 2) військовослужбовців, які стали інвалідами внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, чи внаслідок захворювання після звільнення їх з військової служби, пов`язаного з проходженням військової служби, та членів їх сімей, а також членів сімей військовослужбовців, які загинули, померли чи пропали безвісти; 3) військовозобов`язаних та резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, і членів їх сімей.

Згідно з ч. 1 ст. 16 Закону №2011-XII одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст.16 Закону №2011-XII одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті.

З урахуванням часу встановлення позивачу інвалідності і, відповідно, часу виникнення підстав для призначення і виплати одноразової грошової допомоги на спірні правовідносини поширюється дія Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 №975(далі - Порядок №975).

Відповідно до п. 3 Порядку №975 днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності - дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.

Згідно з пп.2 п.6 Порядку №975 одноразова грошова допомога призначається і виплачується: військовослужбовцю (крім військовослужбовця строкової служби), інвалідність якого настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок зазначених причин, у розмірі: 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності I групи.

П.11 Порядку №975 встановлено, що військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст, якому виплачується одноразова грошова допомога у разі настання інвалідності чи втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, подає уповноваженому органу такі документи: заяву про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності чи часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності; довідку медико-соціальної експертної комісії про встановлення групи інвалідності або відсотка втрати працездатності із зазначенням причинного зв`язку інвалідності чи втрати працездатності.

До заяви додаються копії: постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання; документа, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження; сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я та по батькові і місце реєстрації; документа, що засвідчує реєстрацію фізичної особи у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків, виданого органом доходів і зборів (для фізичної особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, офіційно повідомила про це відповідний орган доходів і зборів та має відмітку в паспорті громадянина України, - копію сторінки паспорта з такою відміткою).

Як слідує з витягу з протоколу ВЛК про причинний зв`язок захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв не містить відомостей про обставини поранення позивача, зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження.

Так, якості такого документа приймається інформація чи довідка компетентного органу про обставини, за яких сталося поранення військовослужбовця під час проходження ним служби у відповідній військовій частині.

Таким чином, в порушення вимог п.11 Порядку №975 позивач не подав документа, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження.

Крім того, позивач не звертався до відповідача чи третьої особи за роз`ясненнями щодо того, які документи можуть слугувати підтвердженням причин та обставин поранення, чи про те, де він може отримати зазначені документи.

З урахуванням наведеного суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що позивач подав усі документи необхідні для призначення та виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням І групи інвалідності, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії.

З урахуванням наведеного, апеляційний суд приходить до висновку, що позовні вимоги є безпідставними та задоволенню не підлягають.

Вказані вище обставини є безсумнівною підставою для скасування постанови суду першої інстанції та прийняття нової постанови про відмову у задоволенні позову з наведених вище підстав.

Судом першої інстанції порушено норми матеріального права та неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, що призвело до ухвалення незаконного рішення, яке підлягає скасуванню з підстав визначених ст. 317 КАС України.

Відповідно до ч. 1 ст. 315 КАС України, суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвали нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга відповідача підлягає задоволенню, постанова суду першої інстанції скасуванню та апеляційним судом приймається нова постанова про відмову у задоволенні позову з наведених вище підстав.

Керуючись статтями 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Міністерства оборони України задовольнити.

Рішення Волинського окружного адміністративного суду від 28 березня 2019 року у справі №140/429/19 скасувати та прийняти нове рішення, яким в позові відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Головуючий суддя З. М. Матковська
судді Н. В. Бруновська
В. С. Затолочний
Повний текст постанови складено 19.07.2019р.