Справа № 460/1385/19
Суддя: Щербаков В.В.
Дата ухвалення: 2019-07-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

18 липня 2019 року м. Рівне №460/1385/19

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Щербакова В.В., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Рівненського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинення певних дій,

В С Т А Н О В И В:

До Рівненського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 (далі іменується позивач) до Рівненського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області (далі іменується відповідач), в якому позивач просить суд: визнати протиправними дії відповідача щодо застосування величини оцінки страхового стажу в розмірі 1% при призначенні позивачу пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування"; зобов`язати відповідачаі здійснити перерахунок та виплату пенсії за віком позивачу відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з застосуванням середньої заробітної плати (доходу ) в Україні, з якої сплачено страхові внески , обчисленої як середній показник за 2014, 2015, 2016 роки та із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу у розмірі 1,35% відповідно до п.п.4-4 п.4 розділу XV "Прикінцеві положення", починаючи з 01.10.2017 з урахуванням раніше виплачених сум.

В обґрунтування позову зазначає, що з 10.03.2010 позивач отримувала пенсію за віком на підставі положень Закону України "Про державну службу". Відповідно до п.47 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" зі змінами, внесеними Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" від 03.10.2017 №2148-VІІІ, їй була призначена пенсія (автоматично) згідно положень Закону України від 09.07.2003 №1058-ІV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". При цьому Рівненське об`єднане управління Пенсійного фонду України Рівненської області не повідомило позивача, що під час нарахування пенсії згідно положень Закону України від 09.07.2003 №1058-ІV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" була застосована величина оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1% замість 1,35%. Сторона позивача вважає протиправними дії пенсійного органу та просила зобов`язати його в судовому порядку здійснити перерахунок та виплату пенсії за віком у відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015, 2016 роки та із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1,35 %, відповідно до пункту 4-4 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", починаючи з 01.10.2017 з урахуванням раніше виплачених сум.

Відповідач проти задоволення позову заперечив, у встановлений судом строк подав відзив на позовну заяву. В обґрунтування заперечення зазначає, що вимоги позивача щодо здійснення перерахунку пенсії із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1,35% є безпідставними, оскільки пенсія позивачу призначається не вперше, а тому підстав для застосування положень, які регулюють первинне призначення пенсій, в тому числі застосування величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1,35% - немає. З огляду на пенсійну реформу, при переведенні на інший вид пенсії застосовується показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1%. Крім того, відповідач вказує, що позивачем пропущено строк звернення до суду з даним позовом. На підставі вищенаведеного, відповідач просив суд відмовити у задоволенні позову повністю.

Ухвалою суду від 18.06.2019 відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення учасників справи (письмове провадження).

Враховуючи, що розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження, то відповідно до вимог ч.4 ст.229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог, з огляду на наступне.

ОСОБА_1 з 10.03.2010 призначено пенсію за нормами Закону України "Про державну службу" №3723-XII від 16.12.1993.

З 01.10.2017 розпорядженням №814500 від 26.10.2017 позивачу призначена пенсія за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV від 09.07.2003.

На підставі вказаного відповідачем було здійснено перерахунок пенсії позивача на підставі Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV від 09.07.2003, виходячи із середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1%.

18.03.2019 позивач звернулася до пенсійного органу з заявою про призначення та виплату пенсії із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу 1,35% відповідно до її заяви з урахуванням раніше виплачених сум.

Листом №143/10 позивачу відмовлено у відповідному розрахунку та виплаті з покликанням на те, що з 01.10.2017 позивача було переведено на пенсію по віку шляхом застосування показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014-2016 роки в сумі 3764,40 грн. та із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1 % на законних підставах. Зазначено, що оскільки пенсія призначається не вперше, підстав для застосування положень, які регулюють первинне призначення пенсій, в тому числі, застосування величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1,35%, немає.

Не погоджуючись з діями відповідача в частині здійснення розрахунку пенсії без застосування середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, що обчислена як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1,35%, позивач звернулась до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд виходив з наступного.

Відповідно до частини першої статті 37 Закону України "Про державну службу" №3723-XII від 16.12.1993 (в редакції, чинній на час призначення позивачу пенсії), на одержання пенсії державних службовців мають право особи, які досягли встановленого законодавством пенсійного віку, за наявності страхового стажу для чоловіків - не менше 25 років, для жінок - не менше 20 років, у тому числі стажу державної служби - не менше 10 років, та які на час досягнення пенсійного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менше 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, - незалежно від місця роботи на час досягнення пенсійного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків від сум їх заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, без обмеження граничного розміру пенсії, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі.

З 10.03.2010 ОСОБА_1 була призначена пенсія по віку відповідно до ст.37 Закону України "Про державну службу" №3723-XII від 16.12.1993.

01.10.2017 позивачу була призначена пенсія за віком на підставі положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV від 09.07.2003 із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1%.

Водночас, розмір пенсії за віком визначається за правилами статті 27 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV від 09.07.2003.

Частина перша цієї статті дає для визначення такої пенсії наступну формулу: П = Зп x Кс, де: П - розмір пенсії, у гривнях; Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи, визначена відповідно до статті 40 цього Закону, з якої обчислюється пенсія, у гривнях; Кс - коефіцієнт страхового стажу застрахованої особи, визначений відповідно до статті 25 цього Закону.

В свою чергу, згідно з частиною другою статті 40 цього розділу, заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де: Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. (Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики. Тимчасово, з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року, заробітна плата (дохід) для призначення пенсії визначається із середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2016 та 2017 роки); Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз1 + Кз2 + Кз3 + ... + Кзn ); К - страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.

Крім того, 11.10.2017 набув чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" №2148-VIII від 03.10.2017, пунктом 19 розділу I якого внесено ряд змін до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV від 09.07.2003, зокрема, підпунктом 27 пункту 19 внесено зміни до розділу XV "Прикінцеві положення" Закону.

З урахуванням таких змін, пунктом 4-3 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV від 09.07.2003 передбачено, що пенсії, призначені відповідно до цього Закону до набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій", з 1 жовтня 2017 року перераховуються із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1 %.

Пунктом 4-4 цього розділу закріплено правило, за яким з 1 жовтня 2017 року по 31 грудня 2017 року при призначенні пенсії застосовується середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчислена як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1,35 %.

Як встановлено судом, позивачу була призначена пенсія за віком відповідно до положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV від 09.07.2003 з 1 жовтня 2017 року.

З огляду на наведене, відповідач був зобов`язаний призначити позивачу пенсію по віку, обрахувавши її розмір за правилами статті 27 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV від 09.07.2003, використовуючи для визначення заробітної плати формулу, зазначену у частині другій статті 40 цього Закону та показник середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески, як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки і застосовуючи величину оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1,35%, передбачену у пункті 4-4 розділу XV "Прикінцеві положення" цього Закону.

Ухилившись від такого обов`язку, відповідач зробив розрахунок пенсії позивача, який є значно нижчим від того, на який вона фактично має право і, відмовив у перерахунку та виплаті позивачу пенсії за віком із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1,35%, чим порушив її права та охоронювані законом інтереси, які підлягають судовому захисту шляхом визнання відповідних дій протиправними та покладення на відповідача обов`язку здійснити розрахунок та виплату позивачу пенсії за віком у повній відповідності до вимог Закону.

Доводи відповідача про те, що оскільки позивач вже отримувала пенсію за віком на підставі Закону України "Про державну службу" №3723-XII від 16.12.1993, то призначення пенсії за віком у відповідності Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV від 09.07.2003 розглядається як переведення з одного виду пенсії на інший і без поширення на такі правовідносини норми пункту 4-4 розділу XV "Прикінцеві положення" цього Закону, суд відхиляє як безпідставні та такі, що не ґрунтуються на правильному розумінні правових норм.

Так, за правилами статті 9 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV від 09.07.2003, відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати:

1) пенсія за віком;

2) пенсія по інвалідності;

3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Відповідно до статті 10 цього Закону, особі, яка має одночасне право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

За правилами частини першої статті 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV від 09.07.2003:

1) пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

2) пенсія по інвалідності призначається з дня встановлення інвалідності, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня встановлення інвалідності;

3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається з дня, що настає за днем смерті годувальника, якщо звернення про призначення такого виду пенсії надійшло протягом 12 місяців з дня смерті годувальника.

В силу вимог частини другої цієї статті, пенсія призначається довічно або на період, протягом якого пенсіонер має право на виплату пенсії відповідно до цього Закону.

Згідно з вимогами частини третьої цієї статті, переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду. При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Буквальний зміст цих норм свідчить на користь того, що правила, які регулюють переведення з одного виду пенсії на інший поширюються виключно на ті три види пенсій, які призначаються за правилами Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV від 09.07.2003, тобто пенсії за віком, пенсії по інвалідності та пенсії у зв`язку з втратою годувальника.

У тому ж випадку, коли особа одержує пенсію, призначену за нормами іншого законодавства, зокрема згідно з Законом України "Про державну службу", то призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV від 09.07.2003, зроблене після настання віку, що дає їй на це право, не може розглядатися як переведення з одного виду пенсії на інший, позаяк мова не йде про різні види виплат в одній солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування.

Аналогічна правова позиція була висловлена Верховним судом України у постанові від 31.03.2015 у справі № 21-612а14.

01.10.2017 ОСОБА_2 пенсію відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV від 09.07.2003 призначено вперше, а тому підстав розцінювати це як переведення з одного виду пенсії у солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування на іншій у тій же системі, у відповідача не було.

Більше того, навіть і при призначенні особі пенсії за віком шляхом переводу її з одного виду пенсії на інший, передумовою, зокрема, для застосування показника середньої заробітної плати, який враховувався під час призначення попереднього виду пенсії, є виключно бажання такої особи. Якщо ж відповідного бажання така особа не висловила, відповідний пенсійний орган на підставі документів, що знаходяться в пенсійній справі, для обчислення пенсії у солідарній системі повинен використовувати порядок визначення заробітної плати (доходу), закріплений у розділі VI Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV від 09.07.2003.

Згідно з ч.2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

За результатом розгляду справи суд дійшов висновку, що охоронювані законом права, свободи та інтереси позивача порушені протиправними діями Рівненського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області, які полягають у застосуванні середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015, 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1 %, а не 1,35% відповідно до пункту 4-4 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" при призначенні з 01.10.2017 позивачу пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Таким чином, на відповідача слід в судовому порядку покласти обов`язок здійснити перерахунок та виплату позивачу пенсії за віком у відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015, 2016 роки та із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1,35 %, відповідно до пункту 4-4 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", з урахуванням раніше виплачених сум.

Такий перерахунок та виплату пенсії слід здійснити з дати призначення позивачу пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", а саме: з 01.10.2017.

Щодо тверджень відповідача про порушення позивачем строку звернення до суду з даним адміністративним позовом, то суд вважає його необґрунтованим з огляду на наступне.

Предметом спору у даній справі є визнання протиправним припинення виплати пенсії відповідачем у відповідному розмірі з 01.10.2017.

Зважаючи на те, що пенсія за своєю правовою природою є єдиним джерелом існування пенсіонера, доходом та власністю (матеріальним інтересом, захищеним статтею 1 Першого протоколу до Конвенції), суд вважає, що до спірних правовідносин необхідно застосовувати частину першу статті 122 КАС України та при визначені права позивача на звернення до адміністративного суду керуватися строками, визначеними в інших законах, зокрема, Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. Такий висновок суд робить, виходячи з наступного.

В Конституції України закріплено, що людина визнається найвищою соціальною цінністю в Україні, яка є соціальною і правовою державою, в якій визнається і дію принцип верховенства права(статті 1, 3 та 8).

Основний Закон також встановлює, що громадяни України мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх, зокрема, у старості та в інших випадках, передбачених законом; це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків фізичних та юридичних осіб, бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом (стаття 46).

Право на соціальний захист відноситься до основоположних прав і свобод, які гарантуються державною і, за жодних умов не можуть бути скасовані, а їх обмеження не допускається, крім випадків, передбачених Конституцією України (статті 22 та 64).

При цьому, Основний Закон містить імперативну норму, згідно з якою громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом; не може бути привілеїв чи обмежень, зокрема, за ознаками місця проживання або іншими ознаками (стаття 24).

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, ОСОБА_3 є пенсіонеркою.

Суд зазначає, що адміністративний суд не може застосовувати шестимісячний строк звернення до адміністративного суду у справах з вимогами, пов`язаними з виплатою інших складових доходу та доходу в цілому, до якого належить пенсія.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 24.04.2018 у справі №646/6250/17 (адміністративне провадження №К/9901/2128/18).

Із зазначеного вбачається, що у разі порушення органом Пенсійного фонду України законодавства про пенсійне забезпечення застосування до адміністративного позову шестимісячного строку звернення до суду, встановленого частиною другою статті 122 КАС України, має наслідком неможливість реалізувати право пенсіонера на виплату сум пенсії за минулий час без обмеження будь-яким строком.

З огляду на позицію Конституційного Суду України, що міститься в рішеннях № 8-рп/2013 і № 9-рп/2013, а також на підставі аналізу положення частини першої статті 122 КАС України в системному зв`язку з положенням частини другої статті 46 Закону №1058 суд дійшов висновку, що у разі порушення законодавства про пенсійне забезпечення органом, що призначає і виплачує пенсію, адміністративний позов з вимогами, пов`язаними з виплатами сум пенсії за минулий час, у тому числі сум будь-яких її складових, може бути подано без обмеження будь-яким строком.

Таким чином, позивачем не порущено строк звернення до суду з даним адміністративним позовом.

З огляду на наведене, позовні вимоги ОСОБА_3 підлягають до повного задоволення.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України суд присуджує на користь позивача витрати по сплаті судового збору в сумі 768,40 гривень.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Рівненського об`єднаного Управління Пенсійного фонду України Рівненської області (33001, м. Рівне, вул. Яворницького, 34; ) про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинення певних дій - задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Рівненського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області щодо застосування середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015, 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1 %, а не 1,35% відповідно до пункту 4-4 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" при призначенні 01.10.2017 ОСОБА_3 пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Зобов`язати Рівнеське об`єднане управління Пенсійного фонду України Рівненської області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_3 пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015, 2016 роки та із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1,35 %, відповідно до пункту 4-4 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", починаючи з 01.10.2017 з урахуванням раніше виплачених сум.

Стягнути на користь ОСОБА_3 за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Рівненського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в сумі 768,40 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складений 18 липня 2019 року.

Суддя Щербаков В.В.