Справа № 303/6234/18
Суддя: Луцович М.М.
Дата ухвалення: 2019-07-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
і м е н е м У к р а ї н и

12 липня 2019 рокум. Ужгород№ 303/6234/18
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Луцович М.М.

при секретарі судових засідань Симканич Ю.В.

та осіб, що беруть участь у справі:

позивача - ОСОБА_1 ;

представника позивача - Пензеника В.І.;

представника відповідача - Жупана А.Ю.;

розглянувши у судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про оскарження рішення про відмову в призначенні пенсії та зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернувся до Мукачівського міськрайонного суду із позовом до Мукачівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області про оскарження рішення про відмову в призначенні пенсії та зобов`язання вчинити дії.

Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду від 17.10.2018 було передано адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Мукачівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області про оскарження рішення про відмову в призначенні пенсії та зобов`язання вчинити дії на розгляд до Закарпатського окружного адміністративного суду.

Згідно Витягу з протоколу автоматизованого розподілу від 16.11.2018 адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Мукачівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області було розподілено судді Луцовичу М.М.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 19.11.2018 року позовну заяву було залишено без руху.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 10.12.2018 року було відкрито провадження по даній справі.

У судовому засіданні 12.07.2019 року відповідача - Мукачівське об`єднане управління Пенсійного фонду України Закарпатської області було замінено на правонаступника - Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області.

В судовому засіданні позивач та представник позивача підтримали позовні вимоги в повному обсязі, з мотивів викладених в позовній заяві, вказавши на наступне. Позивач в період з 04.03.1985 р. по 03.02.1998 р. працював на автотранспортному підприємстві - 12161 м. Мукачево та згідно наказу від 13.05.1987 р. був відряджений, як водій на будівництво дороги м. Славутич - Чорнобильська АЕС з 15.05.1987 р. по 16.06.1987 р., тому є ліквідатором наслідків аварії на ЧАЕС в 1987 році, що підтверджується відповідним посвідченням. Позивач та представник позивача наголошували, що позивач має право на достроковий вихід на пенсію відповідно до ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофи", відтак 21.03.2018 р. позивач звернувся із заявою до відповідача про призначення йому пенсії. Однак відповідач листом відповів про відсутність підстав для призначення позивачеві пенсії із зменшенням пенсійного віку. Позивач та представник позивача вважають таку відмову незаконною, необґрунтованою та такою, що суперечить нормам чинного законодавства України, а тому просять позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечив проти задоволення позовних вимог в повному обсязі, з мотивів викладених у відзиві на позов, вказавши на те, що протиправності дій відповідача немає, оскільки факт участі у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС повинен підтверджуватися довідкою за формою №122, яка видається тільки тим підприємством (установою, організацією), в складі якого працівник безпосередньо виконував роботи з ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, а не Мукачівським АТП -12161, яке відряджало позивача. Такої довідки позивачем не було надано до відповідача, а іншими документами відповідач не володів. Таким чином, представник відповідача просив відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, представника позивача та представника відповідача, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що позивач у період з 04.03.1985 р. по 03.02.1998 р. працював на автотранспортному підприємстві - 12161 м. Мукачево (а.с. 6).

Згідно наказу №65-к від 13.05.1987 р. позивач був відряджений, як водій на будівництво дороги м. Славутич - Чорнобильська АЕС з 15.05.1987 р. по 16.06.1987 р., що підтверджується Архівною довідкою, виданою Архівним відділом виконавчого комітету Мукачівської міської ради від 27.05.2016 р. (а.с. 7), Довідкою (Справкою) Мукачівського АТП -12161 №112 від 17.07.1997 р. (а.с. 8), Довідкою (Справкою) Мукачівського АТП -12161 за №44 від жовтня 1992 р. (а.с. 9), Довідкою про перебування працівників Мукачівського АТП-12161 на ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи в зоні відчуження (а.с. 10-11), Списком працівників Мукачівського АТП-12161, які приймали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС в 1986-1988 роках (а.с. 12-14).

В матеріалах справи наявна копія посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС в 1987 року, виданого позивачеві 12.11.1990 року, а також копія посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС в 1987 року, виданого позивачеві 26.10.1992 року (а.с. 15).

21.03.2018 року позивач звернувся до Мукачівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області про призначення йому пенсії із зменшенням пенсійного віку, як учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС (а.с. 17-18).

Згідно листа від 26.04.2018 року №3368/05 Мукачівське об`єднане управління Пенсійного фонду України Закарпатської області повідомило позивача про те, що основним документом, що визначає час виконання робіт по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС безпосередньо в зоні відчуження є довідка форми 122, яка видається на підставі первинних документів лише тими підприємствами, установами, організаціями в складі яких працівник безпосередньо виконував роботи з ліквідації наслідків аварії, а він позивачем не наданий, а тому підстав для призначення пенсії із зменшенням пенсійного віку немає і позивачеві відмовлено в призначенні такої пенсії (а.с. 19).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.

Закон України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" визначає основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та створює єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення.

Згідно ч. 1 ст. 65 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та потерпілим від Чорнобильської катастрофи видаються посвідчення, виготовлені за зразками, затвердженими Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч. 3 ст. 65 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" посвідчення "Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС" та "Потерпілий від Чорнобильської катастрофи"є документами, що підтверджують статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користування пільгами, встановленими цим Законом.
Згідно ч. 4 ст. 65 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" видача посвідчень провадиться спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласними, Київською і Севастопольською міськими державними адміністраціями за поданням районних державних адміністрацій.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 14 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" для встановлення пільг і компенсацій визначаються такі категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи: учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали у зоні відчуження: - з моменту аварії до 1 липня 1986 року - незалежно від кількості робочих днів; - з 1 липня 1986 року по 31 грудня 1986 року - не менше 5 календарних днів; - у 1987 році - не менше 14 календарних днів, а також потерпілі від Чорнобильської катастрофи; - евакуйовані у 1986 році із зони відчуження (в тому числі особи, які на момент евакуації перебували у стані внутріутробного розвитку, після досягнення ними повноліття); - особи, які постійно проживали у зоні безумовного (обов`язкового) відселення з моменту аварії до прийняття постанови про відселення, - категорія 2.

Статтею 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" визначено умови надання пенсій за віком особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення.

Відповідно до ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення,пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу: категорії осіб, які постраждали: Учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС: - які працювали у зоні відчуження з моменту аварії до 1 липня 1986 року незалежно від кількості робочих днів, а з 1 липня 1986 року по 31 грудня 1986 року - не менше 5 календарних днів - 10 років; які працювали у 1987 році у зоні відчуження не менше 14 календарних днів - 8 років; які працювали з 1 липня 1986 року по 31 грудня 1986 року у зоні відчуження від 1 до 5 календарних днів, у 1987 році - від 10 до 14 календарних днів, у 1988 році - не менше 30 календарних днів, на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві - не менше 14 календарних днів у 1986 році - 5 років.

Учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які відпрацювали на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним у встановленому порядку (чоловіки - 10 років і більше, жінки - 7 років 6 місяців і більше), вік виходу на пенсію зменшується додатково на три роки понад передбачений цією статтею.

Учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які відпрацювали на інших роботах з шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним у встановленому порядку (чоловіки - 12 років 6 місяців і більше, жінки - 10 років і більше), вік виходу на пенсію зменшується додатково на один рік понад передбачений цією статтею.

Пенсійний вік за бажанням особи може бути знижено тільки за однією підставою, передбаченою цією статтею, якщо не обумовлено інше. При цьому відповідне зниження пенсійного віку, передбачене цією статтею, застосовується також до завершення періоду збільшення віку виходу на пенсію до 1 січня 2022 року.

Призначення та виплата пенсій названим категоріям провадиться відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" і цього Закону.

Згідно ч. 1 ст. 45 Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування" пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку, зокрема, пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Відповідно до пп. 5 п. 2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 р. № 22-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 р. за № 1566/11846 (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи: посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та довідка про період (періоди) участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС за формою, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 09 березня 1988 року № 122, або довідка військової частини, у складі якої особа брала участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, або довідка архівної установи, або інші первинні документи, в яких зазначено період роботи, населений пункт чи об`єкт, де особою виконувались роботи з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС; посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи та довідка про період (періоди) проживання (роботи) на територіях радіоактивного забруднення, видана органами місцевого самоврядування (підприємствами, установами, організаціями) (при призначенні пенсії за віком із застосуванням норм статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи").

Так, після прийняття Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" позивачеві було видано посвідчення № НОМЕР_1 від 26.10.1992 року учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1987 році категорії 2.

У 21.05.1997 році комісією Закарпатської обласної державної адміністрації було підтверджено правильність видачі позивачеві посвідчення 2 категорії учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1987 році.

Також, відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 20.01.1997 року №51 Про порядок видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофами було проведено перереєстрацію виданого позивачеві посвідчення, яким підтверджується категорія 2 учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1987 році.

В ході розгляду справи по суті, судом згідно листа від 16.05.2019 року було надіслано запит в Архівний відділ виконавчого комітету Мукачівської міської ради про надання належним чином завіреної копії наказу №65-к від 13.05.1987 року & 4 Мукачівського автотранспортного підприємства - 12161 про відрядження на будівництво дороги м. Славутич - Чорнобильська АЕС з 15.05.1987 року по 16.06.1987 року водія ОСОБА_1 (а.с. 68).

Згідно надісланого до Закарпатського окружного адміністративного суду Архівного витягу із наказу з кадрових питань Мукачівського автотранспортного підприємства - 12161 від 13.05.1987 року наказ №65-к & 4 зазначено, що позивача, як водія було відряджено на будівництво дороги м. Славутич - Чорнобильська АЕС з 15.05.1987 року по 16.06.1987 року на підставі наказу облавтоуправління від 13.04.1987 р. №80, телефонограми від 12.05.1987 р. №05/858.

Таким чином, вище вказані документи підтверджують те, що позивач приймав участь у ліквідації наслідків аварії в зоні відчуження понад 14 календарних днів у 1987 році.

Отже, враховуючи вище викладене позивач був учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1987 році, а відтак має право користуватися пільгами, встановленими Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", зокрема на отримання пенсії із зменшенням пенсійного віку.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, відповідач як суб`єкт владних повноважень не надав суду достатніх та беззаперечних доказів в обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його заперечення, і не довів правомірності відмови у призначенні позивачеві пенсії із зменшенням пенсійного віку.

На підставі вище вказаного суд приходить висновку, що позов підлягає задоволенню, позовні вимоги підтверджено належними та допустимими доказами.

Керуючись ст. 241, ч. 3 ст. 243, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:
1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (м. Ужгород, пл. Народна, 4, ) про оскарження рішення про відмову в призначенні пенсії та зобов`язання вчинити дії - задовольнити.
2. Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області щодо відмови ОСОБА_1 в призначенні пенсії зі зменшенням пенсійного віку згідно ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофи".

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області призначити та виплатити з березня 2018 року ОСОБА_1 пенсію за віком зі зменшенням пенсійного віку за ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофи".

4. Рішення суду може бути оскаржено до Восьмого апеляційного адміністративного суду в строки визначені ст. 295 КАС України.

Рішення суду набирає законної сили в порядку визначеному ст. 255 КАС України. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

СуддяМ.М. Луцович

Відповідно до ч. 3 ст. 243 КАС України рішення суду у повному обсязі складено та підписано 17.07.2019 року.