Справа № 200/6536/19-а
Суддя: Кониченко О.М.
Дата ухвалення: 2019-07-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 липня 2019 р. Справа№200/6536/19-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Кониченка О.М. при секретарі судового засідання Рудь Т.В., розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 22.04.2019 року №

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 22.04.2019 року №.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що 01.04.2019 року Головне Управління ДФС У Донецькій області, Костянтинівсько-Дружківське управління, Торецька ДПІ ознайомило його з актом від 01.04.2019 року № 2161/05-99-43-12/ про результати камеральної перевірки своєчасності сплати єдиного податку з фізичних осіб за січень-грудень 2016 рік, січень-грудень 2017 рік, січень - листопад 2018 рік.

Відповідно до акту за несвоєчасну сплату до бюджету авансового внеску по єдиному податку з фізичних осіб за січень-грудень 2016 рік, січень-грудень 2017 рік, січень - листопад 2018 рік застосовано штрафні санкції та нараховано пеню за несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску в сумі 5511 грн. 80 коп.

10.05.2019 року Головне Управління ДФС У Донецькій області, Костянтинівсько-Дружківське управління, Торецька ДПІ надало йому податкове повідомлення - рішення від 22.04.2019 року № про стягнення з штрафу за порушення строку сплати суми грошового зобов`язання з єдиного податку з фізичних осіб у розмірі 2480,30 грн.

Позивач не погоджується з рішенням Головного Управління ДФС У Донецькій області, Костянтинівсько-Дружківське управління, Торецька ДПІ від 22.04.2019 року № , оскільки вважає, що він звільняється від відповідальності за несвоєчасну сплату єдиного внеску з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції за умови перебування мене на обліку органу доходів і зборів, розташованому на території населеного пункту, де проводилася така операція, з огляду на дію абзацу третього пункту 9-4 розділу VIII Прикінцеві та перехідні положення Закону № 2464-VІ.

Просив суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 22.04.2019 року № про встановлення порушення строку сплати суми грошового зобов`язання з єдиного податку з фізичних осіб.

Ухвалою суду від 22 травня 2019 року суд відкрив провадження у справі, призначивши до розгляду на 18 червня 2019 року за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

05 червня 2019 року представник відповідача надав через канцелярію відзив на позовну заяву, відповідно до якого просив суд відмовити у задоволені позовних вимог.

18 червня 2019 року розгляд справи відкладено на 26 червня 2019 рік.

26 червня 2019 року розгляд справи відкладено на 02 липня 2019 рік.

01 липня 2019 року представник відповідача надав через канцелярію суду додаткові пояснення по справі.

02 липня 2019 року розгляд справи відкладено на 15 липня 2019 року.

Суд дослідивши подані матеріали справи встановив наступне.

Позивач, ОСОБА_1 у спірний період часу був зареєстрований як фізична особа - підприємець та перебував на обліку Торецького відділення Костянтинівської ОДПІ ГУ ДФС у Донецькій області.

Відповідно до наданої заяви про застосування спрощеної системи оподаткування від 12.06.2015 позивач є платником єдиного податку першої групи та сплачує 10% до розміру мінімального прожиткового мінімуму.

Костянтинівсько - Дружківським управлінням ГУ ДФС у Донецькій області було проведено камеральну перевірку своєчасності сплати єдиного податку з фізичних осіб за травень - грудень 2016 року, січень - грудень 2017 року, січень - листопад 2018 року ФОП ОСОБА_1 , за результатами чого складено акт від 22.04.2019 року №2511/05-99-43-12/ НОМЕР_1 .

Згідно висновків актів перевірки встановлено порушення позивачем п.295.1 ст.295 ПК України, а саме несвоєчасно сплачено до бюджету авансовий внесок по єдиному податку з фізичних осіб за травень - грудень 2016 рік, січень - грудень 2017 рік, січень - листопад 2018 рік в сумі 4960,60 грн.

За результатами підставі перевірки було складено акт №2511/05-99-43-12/233915835 від 01.04.2019 року.

22 квітня 2019 року відповідно до акту перевірки №2511/05-99-43-12/233915835 від 01.04.2019 року відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення за №, яким за встановлені порушення строку сплати суми грошового зобов`язання з авансових внесків єдиного податку з фізичних осіб, на підставі статті 126 Податкового кодексу визначено суму штрафу у розмірі 50 % у сумі 2480,30 грн.

Позивач не погоджуючись з прийнятим податковим повідомленням рішення, звернувся з даним позовом до суду, обґрунтовуючи тим, що він звільненим від відповідальності за несвоєчасну сплату єдиного внеску з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції, відповідно до абзацу третього пункту 9-4 розділу VIII Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» №2464-VІ.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 67 Конституції України, кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відповідно до Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», який набрав чинності з 01.01.2011, зі змінами та доповненнями, визначаються правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку.

Суд зауважує, що посилання позивача у позовній заяві на Закон України «Про збір та облік обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08 липня 2010 №2464 - VI (далі - ЗУ №2464), є помилковим, тому що спірні відносини регулюються Податковий кодексом України, так як, податковим повідомленням-рішення від 22.04.2049 року за №, що є предметом оскарження, донараховано суму штрафу з єдиного податку, тоді як Закон №2464 регулює сплату єдиного внеску, що не є тотожними поняттями.

Крім того, спірне податкове повідомлення рішення було винесено на підставі акту камеральної перевірки за №2511/05-99-43-12/ від 22.04.2019 року, тому посилання позивача позовній заяві на акт №2161/05-99-43-12/ від 01.04.2019 року є також безпідставним.

Відповідно до пп. 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 Податкового кодексу України (далі - ПКУ) платники податків зобов`язані сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом, та платник податку несе відповідальність за правильність обчислення, своєчасність сплати податку та дотримання вимог податкового законодавства.

Згідно із ст. 31 ПКУ строком сплати податку та збору визнається період, що розпочинається з моменту виникнення податкового обов`язку платника податку із сплати конкретного виду податку і завершується останнім днем строку, протягом якого такий податок чи збір повинен бути сплачений у порядку, визначеному податковим законодавством. Податок чи збір, що не був сплачений у визначений строк, вважається не сплаченим своєчасно. Строк сплати податку та збору обчислюється роками, кварталами, місяцями, декадами, тижнями, днями або вказівкою на подію, що повинна настати або відбутися.

Статтею 36 ПКУ передбачено, що податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи. Податковий обов`язок виникає у платника за кожним податком та збором, є безумовним і першочерговим стосовно інших неподаткових обов`язків платника податків, крім випадків, передбачених законом. Виконання податкового обов`язку може здійснюватися платником податків самостійно або за допомогою свого представника чи податкового агента. Відповідальність за невиконання або неналежне виконання податкового обов`язку несе платник податків, крім випадків, визначених цим Кодексом або законами з питань митної справи.

Виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.

Згідно з п. 291.3 ст. 291 ПКУ юридична особа чи фізична особа - підприємець може самостійно обрати спрощену систему оподаткування, якщо така особа відповідає вимогам, встановленим цією главою, та реєструється платником єдиного податку в порядку, визначеному цією главою.

Відповідно до п.291.4 ст.291 ПКУ суб`єкти господарювання, які застосовують спрощену систему оподаткування, обліку та звітності, поділяються на такі групи платників єдиного податку : перша група - фізичні особи - підприємці, які не використовують працю найманих осіб, здійснюють виключно роздрібний продаж товарів з торговельних місць на ринках та/або провадять господарську діяльність з надання побутових послуг населенню і обсяг доходу яких протягом календарного року не перевищує 300000 гривень.

Відповідно до п. 293.1, 293.2 ст. 293 ПКУ ставки єдиного податку встановлюються у відсотках (фіксовані ставки) до розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року (далі у цій главі - мінімальна заробітна плата) та у відсотках до доходу (відсоткові ставки).

Фіксовані ставки єдиного податку встановлюються сільськими, селищними та міськими радами для фізичних осіб - підприємців, які здійснюють господарську діяльність, залежно від виду господарської діяльності, з розрахунку на календарний місяць:

1) для першої групи платників єдиного податку - у межах від 1 до 10 відсотків розміру мінімальної заробітної плати;

2) для другої групи платників єдиного податку - у межах від 2 до 20 відсотків розміру мінімальної заробітної плати.

Відповідно до п. 295.1 ст. 295 ПКУ, платники єдиного податку першої і другої груп сплачують єдиний податок шляхом здійснення авансового внеску не пізніше 20 числа (включно) поточного місяця.

Згідно з п. 295.2 ст. 295 ПКУ, нарахування авансових внесків для платників єдиного податку першої і другої груп здійснюється органами державної податкової служби на підставі заяви такого платника єдиного податку щодо розміру обраної ставки єдиного податку, заяви щодо періоду щорічної відпустки та/або заяви щодо терміну тимчасової втрати працездатності.

Відповідно до п. 122.1. ст. 122 ПКУ, несплата (неперерахування) фізичною особою - платником єдиного податку, визначеною п.п. 1 і 2 п. 291.4 ст.291 цього Кодексу, авансових внесків єдиного податку в порядку та у строки, визначені цим Кодексом, тягне за собою накладення штрафу в розмірі 50 відсотків ставки єдиного податку, обраної платником єдиного податку відповідно до цього Кодексу.

Відповідно до наданої заяви про застосування спрощеної системи оподаткування від 12.06.2015 ФОП ОСОБА_1 є платником єдиного податку першої групи та сплачує 10% до розміру мінімального прожиткового мінімуму.

Згідно з п.295.1 ст.295 ПКУ платники єдиного податку першої і другої груп сплачують єдиний податок шляхом здійснення авансового внеску не пізніше 20 числа (включно) поточного місяця.

Такі платники єдиного податку можуть здійснити сплату єдиного податку авансовим внеском за весь податковий (звітний) період (квартал, рік), але не більш як до кінця поточного звітного року.

Позивачем несвоєчасно сплачена сума єдиного податку з фізичних осіб за травень-грудень 2016 рік, січень-грудень 2017 рік, січень-листопад 2018 рік, що є не є спірним у справі, оскільки позивачем не заперечується.

Судом під час розгляду справи не встановлено фактів порушення відповідачем вимог законодавства, якими регулюються спірні правовідносини.

Частиною першою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до вимог частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Під час судового розгляду справи відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, доведено правомірність своїх дій, в той час як позивачем не доведено обставин, якими останній обґрунтовує свої позовні вимоги.

Враховуючи наведене та виходячи із встановлених судом під час розгляду справи обставин, суд приходить до висновку про недоведеність позивачем порушень відповідачем вимог чинного законодавства. З огляду на зазначене, позовні вимоги визнаються судом необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають.

Керуючись Конституцією України та Кодексом адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 22.04.2019 року № - відмовити повністю.

Повний текст рішення складено та підписано 22 липня 2019 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної

сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя О.М. Кониченко