Справа № 1.380.2019.000244
Суддя: Бруновська Надія Володимирівна
Дата ухвалення: 2019-07-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий суддя у першій інстанції : Гулик А.Г.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2019 рокуЛьвів№ 857/4147/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Бруновської Н.В.

суддів: Довгої О.І., Затолочного В.С.

за участю секретаря судового засідання: Бедрій Х.П.

представника апелянта: Міклюша Т.Р.

представника позивача: Шуневич Т.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 04 березня 2019 року у справі № 1.380.2019.000244 за адміністративним позовом Приватного акціонерного товариства «Фірма «Нафтогазбуд» до Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області про визнання протиправною та скасування податкової вимоги, -

ВСТАНОВИВ :

16.01.2019р. позивач Приватне акціонерне товариство «Фірма «Нафтогазбуд» (надалі ПП «Фірма «Нафтогазбуд») звернувся в суд з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області про визнання протиправною і скасування податкової вимоги про сплату боргу за формою Ю № 9971-51 від 05.12.2018р.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 04.03.2019р. позов задоволено.

Не погоджуючись із даним рішенням, апелянт Головне управління Державної фіскальної служби у Львівській області подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що судом порушено норми матеріального та процесуального права.

Апелянт просить суд, рішення Львівського окружного адміністративного суду від 04.03.2019р. скасувати та прийняти нову постанову, якою відмовити в позові.

Представник апелянта Міклюш Т.Р. в судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу із підстав у ній зазначених.

Представник позивача Шуневич Т.П. в судовому засіданні просила суд, апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників процесу, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи скарги, законність і обґрунтованість рішення суду, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав.

05.12.2018р. податковим органом винесено податкову вимогу форми Ю № 9971-51 про сплату суми податкового боргу у розмірі - 184 685,62 грн. (а.с. 4 )

Судом першої інстанції встановлено, що дана податкова вимога винесена на підставі податкових повідомлень-рішень від 25.04.018р. № , № та № . (а.с. 5-7 )

Не погодившись з даними рішеннями позивач ПАТ «Фірма» «Нафтогазбуд» 08.05.2018 р. звернувся в суд з позовом про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень. ( справа № 813/1949/18 )

Рішенням Львівського окружного адміністративного суд від 11.09.2018р. у справі 813/1949/18, яке постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 27.02.2019р. залишено без змін, відмовлено в позові.

Проте, незважаючи на неузгодженість податкового зобов`язання, податковим органом винесено податкову вимогу форми Ю № 9971-51 від 05.12.2018р про сплату ПП «Фірма «Нафтогазбуд» податкового боргу у розмірі 184 685,62 грн.

Під грошовим зобов`язанням платника податків, згідно з п.п.14.1.39 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України, розуміється сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Відповідно до п.п.14.1.153 п. 14.1 ст.14 Податкового кодексу України податкова вимога - це письмова вимога контролюючого органу до платника податків щодо погашення суми податкового боргу.

Під податковим боргом, при цьому, розуміється сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання (п.п.14.1.175 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України).

В п. 59.1 ст. 59 Податкового кодексу України передбачено, що у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення. Податкова вимога може надсилатися (вручатися) контролюючим органом за місцем обліку платника податків, в якому обліковується податковий борг платника податків. Податкова вимога не надсилається (не вручається), якщо загальна сума податкового боргу платника податків не перевищує шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. У разі збільшення загальної суми податкового боргу до розміру, що перевищує шістдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, контролюючий орган надсилає (вручає) податкову вимогу такому платнику податків.

Згідно п. 59.3 ст. 59 Податкового кодексу України податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов`язання. Податкова вимога повинна містити відомості про факт виникнення грошового зобов`язання та права податкової застави, розмір податкового боргу, який забезпечується податковою заставою, обов`язок погасити податковий борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк, попередження про опис активів, які відповідно до законодавства можуть бути предметом податкової застави, а також про можливі дату та час проведення публічних торгів з їх продажу.

За змістом пп.1, 2 розділу ІІ "Порядку направлення контролюючими органами податкових вимог платникам податків", затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 30.06.2017 №610, податкова вимога платнику податків, у якого виник податковий борг, формується контролюючим органом, на який згідно з Кодексом покладається виконання такої функції.

Податкова вимога формується у разі, якщо платник податків не сплатив у встановлені Кодексом строки суму: узгодженого грошового зобов`язання; непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному Кодексом.

При цьому, пп.3 розділу ІІ цього Порядку визначено, що протягом періоду оскарження суми грошових зобов`язань, визначених контролюючим органом відповідно до Кодексу, податкова вимога з податку, що оскаржується, не надсилається.

Так, відповідно до п. 57.3 ст. 57 Податкового кодексу України у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

Згідно з п.56.1 ст.56 Податкового кодексу України рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.

п.56.18 ст.56 Податкового кодексу України передбачено, що з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення.

При зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання протиправним та/або скасування рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

За вимогами п.п.14.1.175 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України лише узгоджене грошове зобов`язання вважається податковим боргом на підстав чого у контролюючого органу виникає право формувати податкову вимогу.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що податкова вимога може бути складена та надіслана платнику податків виключно у випадку наявності у платника податків податкового боргу, тобто узгодженого грошового зобов`язання.

Як видно із матеріалів справи, позивач оскаржив податкові повідомлення-рішення від 25.04.018р. № , № та № (які стали підставою для нарахування та стягнення податкового боргу).

Отже, відповідно до положень п. 56.18 ст. 56 Податкового кодексу України грошові зобов`язання, визначені у податкових повідомленнях-рішеннях від 25.04.018р. № , № та № , в силу закону вважається неузгодженим та відповідно, не набули статусу податкового боргу.

Згідно з п.2 ч.9 розділу IV "Порядку ведення органами Державної фіскальної служби України оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", затвердженого наказом МФУ від 07.04.2016 року № 422 (надалі Порядок № 422), інформація щодо початку/продовження та результатів адміністративного або судового оскарження податкового повідомлення-рішення вноситься до підсистеми, що забезпечує облік платежів, працівником структурного підрозділу органу ДФС, яким податкове повідомлення-рішення було сформовано, на підставі документів, зазначених у розділі VII цього Порядку (заяви - оскарження податкового повідомлення-рішення, ухвали суду про відкриття провадження, рішення про результати розгляду скарги (заяви), рішення суду, прийнятого по суті), протягом 3-ох днів з дати отримання такого документа.

На підставі інформації про початок/продовження у законодавчо встановлені строки процедури адміністративного оскарження (скарга (заява) платника податків) або про початок/продовження процедури судового оскарження нарахована сума податків вважається неузгодженою, а в ІКП відображаються облікові показники (операції) щодо її виключення.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність підстав для задоволення позову, оскільки податковий орган як суб`єкт владних повноважень діяв не в межах повноважень та не у спосіб що визначені Конституцією та законами України. Оспорювана податкова вимога на час винесення є передчасною, оскільки грошові зобов`язання позивача є неузгодженими.

При цьому, колегія суддів не бере до уваги доводи апелянта, про те що ухвалу Восьмого апеляційного адміністративного суду про відкриття апеляційного провадження від 04.12.2018 р. у справі № 857/2193/18 отримав 12.12.2018р. Тобто, після винесення податкової вимоги від 05.12.2018 р., а тому на момент винесення податкової вимоги відповідачу не було відомо про неузгодженість податкового бору у зв`язку із оскарженням податкових повідомлень-рішень. Оскільки, на виконання ч.2 ст.77 КАС України апелянт не надав належних та достовірних доказів суду які свідчать про отримання вищевказаної ухвали, саме після винесення податкової вимоги.

Інші доводи апелянта які викладені в апеляційній скарзі не спростовують висновки колегії суду.

В ст.242 КАС України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

ст. 316 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Із врахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним, доводи апеляційної скарги зроблених судом першої інстанції висновків не спростовують і при ухваленні оскарженого судового рішення порушень норм матеріального та процесуального права ним допущено не було, тому, відсутні підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст.229, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 04 березня 2019 року у справі № 1.380.2019.000244 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає.

Суддя Н.В. Бруновська

Суддя О.І. Довга

Суддя В.С. Затолочний

Постанова складена в повному обсязі 19.07.2019р.