Справа № 420/2971/19
Суддя: Тарасишина О.М.
Дата ухвалення: 2019-07-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/2971/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2019 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Тарасишиної О.М., за участю секретаря судового засідання Слободянюка К.С., розглянувши в порядку письмового провадження справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, на стороні відповідача, Управління державної реєстрації юридичного департаменту Одеської міської ради про зобов`язання видати Розпорядження про надання поштової адреси, -

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, на стороні відповідача, Управління державної реєстрації юридичного департаменту Одеської міської ради, в якій позивач, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 30.05.2019 р. (вх. № 19517/19), просить зобов`язати Малиновську районну адміністрацію видати Розпорядження про надання поштової адреси нежитловому приміщенню, права власності за яким визнано ОСОБА_2 та за яким зареєстровано адресу: АДРЕСА_2 .

Ухвалою суду від 16.05.2019 р. Одеським окружним адміністративним судом вказану позовну заяву було залишено без руху.

30.05.2019 року (вх. № 19516/19, 19517/19) на виконання ухвали позивач надав до суду клопотання про поновлення строку та уточнюючий адміністративний позов, чим усунув зазначені судом недоліки.

Ухвалою від 31.05.2019 року Одеським окружним адміністративним судом відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження.

13.06.2019 року (вх. № 21342/19) представником відповідача до канцелярії суду подано відзив на позовну заяву.

25.06.2019 року (вх. № 22849/19) представником третьої особи до канцелярії суду подано клопотання про розгляд справи за відсутністю третьої особи.

08.07.2019 року (вх. № 24243/19) позивачем до канцелярії суду подано клопотання про проведення розгляду справи за відсутністю позивача та його представника в порядку письмового провадження.

11.07.2019 року (вх. № 24755/19) позивачем до канцелярії суду подано клопотання про долучення додаткових доказів.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 29.05.2018 року позивач звернувся до Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради із заявою про присвоєння поштової адреси нежитловому приміщенню, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 на підставі оригіналу Довідки з Адресного реєстру міста Одеси про резервування адреси об`єкта нерухомого майна від 23.05.2018 року № 378173/1 та наданих належним чином завірених копій правовстановлюючих документів. Однак, при проведенні попередньої перевірки наданих документів було встановлено ряд суперечностей, у зв`язку з чим листом Малиновської районної адміністрації від 30.10.2018 року № П-161п/гл було відмовлено в присвоєнні поштової адреси нежитловому приміщенню за адресою: АДРЕСА_2 . Позивач вважає зазначену відмову протиправною та такою, що порушує її права, оскільки нею було дотримано порядок отримання адреси об`єкта нерухомого майна, відповідно до Положення про Адресний реєстр міста Одеси, затвердженого рішенням виконавчого комітету Одеської міської ради від 28.07.2009 року № 809 для подальшого оформлення спадщини.

Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому в обґрунтування правової позиції зазначено, що відповідач заперечує проти позову у повному обсязі заявлених вимог, вважає їх необґрунтованими та такими що не підлягають задоволенню у повному обсязі. Зокрема зазначено, що для повного та обґрунтованого розгляду звернення та відповідно до вимог Положення про Малиновську районну адміністрацію, затвердженого рішенням Одеської міської ради від 26.04.2017 року № 1934-VII, 10.08.2018 року також був здійснений огляд об`єкта нерухомості та проведено перевірку фактичного стану об`єкта нерухомого майна даним зазначеним у правовстановлюючих документах. Так, при проведені попередньої перевірки наданих ОСОБА_1 документів було встановлено ряд суперечностей з приводу яких, позивачем не було надано відповідних пояснень та не надано жодних документів, які б свідчили про зміну адреси об`єкту нерухомого майна.

Від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Управління державної реєстрації юридичного департаменту Одеської міської ради письмових пояснень з приводу позовних вимог до суду не надходило.

У судове засідання 08.07.2019 року учасники справи не з`явились, явку представників не забезпечили, сповіщались належним чином та завчасно про дату, час та місце судового засідання, від позивача та третьої особи надійшли клопотання про розгляд справи без їхньої участі, від відповідача жодних клопотань про розгляд справи без участі або перенесення судового засідання на іншу дату до суду не надходило.

Згідно ч. 9 ст. 205 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи зазначене, суд дійшов висновку про можливість розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, суд дійшов наступного.

Завданням адміністративного судочинства відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

За правилами предметної підсудності встановленими ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження (п. 1 ч. 1).

За таких обставин суд дійшов висновку про підсудність позовної заяви ОСОБА_1 Одеському окружному адміністративному суду.

Судом встановлено, що 29.01.2018 р. ОСОБА_1 від свого імені та в інтересах своїх неповнолітніх дітей як їх законний представник звернулась до Сьомої Одеської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за законом, за наслідками розгляду якої заведено спадкову справу № 59/2018 до майна ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією довідки Сьомої Одеської нотаріальної контори від 02.04.2018 р. (вих. № 135902-14) (а.с. 16).

ОСОБА_2 , який є чоловіком позивача, згідно договору купівлі-продажу від 17.09.1999 р., зареєстрованого у реєстрі за №4-3463, придбав павільйон 1982 року випуску та вулканізаційний апарат 1981 року випуску (а.с. 11).

Згідно дозволу на виконання будівельних робіт інспекції архітектурно-будівельного контролю м. Одеси № 158/01 від 10.08.2001 р. ОСОБА_2 здійснив реконструкцію павільйону за адресою : АДРЕСА_1 , відповідно до проектної документації, зареєстрованої за №597/00 від 28.07.2000 р. управлінням архітектури та містобудування м. Одеси, внаслідок якої розташований за вказаною адресою павільйон реконструйовано у двоповерхове нежитлове приміщення, загальною площею 58,5 кв.м, про що свідчить копія технічного паспорту від 26.07.2006 р. (а.с. 17-19).

Рішенням господарського суду Одеської області від 10.07.2008 р. у справі № 2/127-08-2692 визнано за суб`єктом підприємницької діяльності - фізичною особою ОСОБА_2 право власності на двоповерхове нежитлове приміщення шиномонтажної майстерні, яка розташована за адресою: АДРЕСА_3 , загальною площею 58,5 кв.м (основною площею 48,8 кв.м, підсобною площею 9,7 кв.м) (а.с. 11).

Враховуючи, що чоловіком позивача не було зареєстровано право власності на нерухоме майно у встановленому порядку, позивач після його смерті звернулась до юридичного департаменту Одеської міської ради із відповідною заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на нежитлове приміщення шиномонтажної майстерні, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , за результатами якої прийнято рішення про відмову в державній реєстрації прав та їх обтяжень № 44071512 від 15.11.2018 р. (а.с. 13).

Зазначене рішення мотивовано тим, що заявником для проведення державної реєстрації права власності за померлим ОСОБА_2 на нежитлове приміщення шиномонтажної майстерні за адресою: АДРЕСА_1 , було подано зокрема рішення господарського суду Одеської області від 10.07.2008 р. у справі № 2/127-08-2692, яким визнано за суб`єктом підприємницької діяльності - фізичною особою ОСОБА_2 право власності на двоповерхове нежитлове приміщення шиномонтажної майстерні, яка розташована за адресою: АДРЕСА_3 , загальною площею 58,5 кв.м, технічний паспорт на громадський будинок нежитлове приміщення АДРЕСА_1 від 23.03.2016р., виданий ТОВ «Бюро технічної інвентаризації об`єктів нерухомості», декларація про готовність до експлуатації об`єкта за адресою: АДРЕСА_1 . Тобто в ході розгляду заяви державний реєстратор встановив суперечності поданих документів до заявленого речового права на нежитлове приміщення шиномонтажної майстерні за адресою: АДРЕСА_1 , а саме за СПД - фізичною особою ОСОБА_2 рішенням господарського суду Одеської області від 10.07.2008р. по справі № 2/127-08-2692 було визнано право власності на двоповерхове нежитлове приміщення шиномонтажної майстерні, яка розташована за адресою: АДРЕСА_3 , що не відповідає заявленому речовому праву.

Згідно матеріалів справи, юридичним департаментом Одеської міської ради на підставі замовлення від 19.03.2018 р. № 346 ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 видано довідку з Адресного реєстру міста Одеси про резервування адреси об`єкта нерухомого майна № 378173/1 від 23.05.2018 р., в якій зазначено, що у Адресному реєстрі міста Одеси на підставі Положення про Адресний реєстр міста Одеси, рішення господарського суду Одеської області від 10.07.2008 р. у справі № 2/127-08-2692, декларації про готовність до експлуатації об`єкта, зареєстрованої Департаментом ДАБІ в Одеській області 25.12.2015р. за № ОД 96 зарезервовано наступну адресу об`єкта нерухомого майна - нежитлове приміщення за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 12).

29.05.2018 р. позивач звернулась до Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради із відповідною заявою про присвоєння поштової адреси об`єкту нерухомого майна - нежитловому приміщенню за адресою: АДРЕСА_2 .

30.10.2018 р . (вх. № 161п/гл) Малиновською районною адміністрацією Одеської міської ради на виконання резолюції Одеського міського голови щодо розгляду звернення на «Урядову гарячу лінію» стосовно присвоєння адреси об`єкту нерухомого майна- нежитловому приміщенню за адресою: АДРЕСА_3 , повідомлено про направлення листа із зазначенням необхідності надання до юридичного відділу Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради усіх необхідних документів щодо відповідного об`єкта нерухомого майна та вказано, що за наслідками огляду об`єкта нерухомості та аналізу наданих позивачем документів встановлено розбіжності, зокрема у технічних паспортах та декларації про готовність об`єкта до експлуатації, договорі оренди земельної ділянки міститься зазначення адреси: АДРЕСА_1 , а рішенням господарського суду Одеської області від 10.07.2008 р. у справі № 2/127-08-2692 визнано право власності на об`єкт нерухомого майна, розташований за адресою: АДРЕСА_3 (а.с. 14-15).

Дослідивши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що даний позов підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, ч. 2 ст. 2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Малиновська районна адміністрація Одеської міської ради є виконавчим органом Одеської міської ради та створюється нею з метою реалізації функцій місцевого самоврядування на території Малиновського району міста Одеси згідно із Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні» (п. 1 Положення про Малиновську районну адміністрацію Одеської міської ради (у новій редакції), затвердженого рішенням Одеської міської ради № 1934-VII від 26.04.2017р.).

Згідно п.п. 2.4, 3.2 вказаного Положення до власних повноважень Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради у сфері житлово-комунального господарства віднесено, зокрема, вирішення питання про присвоєння або зміну адреси об`єктам нерухомого майна, розташованих на території району. До компетенції голови райадміністрації належить видання розпоряджень з питань присвоєння або зміни адреси об`єктів нерухомого майна.

Згідно ч. 3 ст. 24 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, а в Автономній Республіці Крим - також нормативно-правовими актами Верховної Ради і Ради міністрів Автономної Республіки Крим, прийнятими у межах їхньої компетенції.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, 29.05.2018 р. (вх. №П-1320) позивач звернулась до Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради із заявою про присвоєння поштової адреси об`єкту нерухомого майна - нежитловому приміщенню за адресою: АДРЕСА_2 .

На підтвердження факту надання позивачу відповіді за наслідками розгляду зазначеного звернення відповідачем надано до суду копію листа від 26.06.2018р. № П-1320 із зазначенням необхідності надання оригіналів усіх документів стосовно нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 51).

Щодо доводів позивача про порушення відповідачем вимог Закону України «Про звернення громадян» стосовно строків розгляду звернення суд зазначає, що предметом даного спору не є правомірність дій чи бездіяльності відповідача щодо розгляду відповідного звернення позивача та недотримання строків розгляду відповідного звернення.

Поряд з цим до суду надано копію відповіді, адресованої позивачу за наслідками розгляду його звернення від 29.05.2018 р., яку надано в межах визначеного ст. 20 Закону України «Про звернення громадян» строку. Однак, докази направлення такої відповіді позивачу та її отримання останнім відсутні.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, юридичним департаментом Одеської міської ради видано довідку з Адресного реєстру міста Одеси про резервування адреси об`єкта нерухомого майна № 378173/1 від 23.05.2018 р., в якій зазначено, що у Адресному реєстрі міста Одеси на підставі Положення про Адресний реєстр міста Одеси, рішення господарського суду Одеської області від 10.07.2008 р. у справі № 2/127-08-2692, декларації про готовність до експлуатації об`єкта, зареєстрованої Департаментом ДАБІ в Одеській області 25.12.2015р. за № ОД 96, зарезервовано наступну адресу об`єкта нерухомого майна - нежитлове приміщення за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 12).

Згідно п.4.4 Положення про Адресний реєстр міста Одеси, затвердженого рішенням виконавчого комітету Одеської міської ради №809 від 28.07.2009 р., на підставі довідки про резервування адреси районні адміністрації за заявою власника (наймача, балансоутримувача) об`єкта видають розпорядження про надання або зміну адреси протягом десяти робочих днів після отримання заяви, довідки, документів, що відповідно до законодавства посвідчують майнові права на об`єкт, та документів, які підтверджують особу заявника.

За таких обставин, враховуючи наявність довідки про резервування адреси об`єкта нерухомого майна, суд дійшов висновку, що у відповідача виник обов`язок з урахуванням приписів п.4.4 Положення про Адресний реєстр міста Одеси, затвердженого рішенням виконавчого комітету Одеської міської ради №809 від 28.07.2009 р., видати розпорядження про надання або зміну адреси протягом десяти робочих днів після отримання відповідної заяви.

Водночас, суд враховує, що відповідно до статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною Законом №475/97-ВР від 17.07.1997, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. У пункті 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі Чахал проти Об`єднаного Королівства (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

У розумінні статті 13 Конвенції ефективний засіб правого захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату; винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації, не відповідає розглядуваній міжнародній нормі.

За приписами ст. 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Згідно ч. 1 ст.245 КАС України, при вирішенні справи по суті суд може задовольнити адміністративний позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково.

Частиною 4 ст. 245 КАС України встановлено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд. У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Суд зазначає, що згідно з Рекомендацією Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, яка прийнята Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин. Доцільно відзначити, що здійснення дискреційних повноважень може в деяких випадках передбачати вибір між здійсненням певних дій і нездійсненням дії.

Акт, прийнятий у ході здійснення дискреційних повноважень, підлягає контролю відносно його законності з боку суду або іншого незалежного органу. Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим ч. 2 ст. 2 КАС України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

За приписами ч.2 ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Зі змісту норм чинного законодавства вбачається, що відповідач, наділений дискреційними повноваженнями, тобто повноваженнями з певним ступенем свободи органу при прийнятті рішення, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибрати один з кількох варіантів рішення. А суди не мають право втручатися в дискреційні функції органів владних повноважень.

Згідно правової позиції Верховного Суду України (постанова від 16 вересня 2015 року у справі № 21-1465а15), суд при прийнятті рішення повинен визначити такий спосіб відновлення порушеного права, який є ефективним та який виключив би подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

З урахуванням вищевикладеного, приймаючи до уваги необхідність ефективного захисту прав та інтересів позивача, що ґрунтується на чинному законодавстві України, суд вважає необхідним здійснити такий захист шляхом зобов`язання Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про видачу Розпорядження про надання поштової адреси нежитловому приміщенню, права власності за яким визнано ОСОБА_2 та за яким, зареєстровано адресу: АДРЕСА_2 з урахуванням висновків суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 та ч. 2 ст. 73 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.

Відтак, з урахуванням зазначеного, на підставі встановлених судом фактів та обставин, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню.

Частиною 1 ст. 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Згідно ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи, що при прийнятті рішення суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, суд вважає за необхідне, з урахуванням приписів ч. 1 ст. 139 КАС України, стягнути з Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 384,20 грн.

Керуючись ст.ст. 2, 3, 5, 6, 8, 9, 14, 22, 139, 241, 242-246, 250, 255, 295, КАС України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_4 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради (місцезнаходження: 65078, Україна, м. Одеса, вул. Генерала Петрова, 22; ), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, на стороні відповідача, Управління державної реєстрації юридичного департаменту Одеської міської ради (місцезнаходження: вул. Черняховського, 6, м. Одеса, 65009) про зобов`язання видати Розпорядження про надання поштової адреси - задовольнити частково.

Зобов`язати Малиновську районну адміністрацію Одеської міської ради повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про видачу Розпорядження про надання поштової адреси нежитловому приміщенню, права власності за яким визнано ОСОБА_2 та за яким, зареєстровано адресу: АДРЕСА_2 з урахуванням висновків суду.

Стягнути з Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради () за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) судові витрати у розмірі 384,20 грн. (триста вісімдесят чотири грн. 20 коп.).

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів в порядку приписів ст. 295 КАС України.

Рішення набирає законної сили згідно з приписами ст. 255 КАС України.

Пунктом 15.5 розділу VII «Перехідні положення» КАС України від 03 жовтня 2017 року визначено, що до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи зберігаються порядок подачі апеляційних скарг та направлення їх до суду апеляційної інстанції, встановлені Кодексом адміністративного судочинства України від 06 липня 2005 року.

Повний текст рішення складено та підписано 23.07.2019 р.

Суддя О.М. Тарасишина

.