Справа № 240/5060/18
Суддя: Сторчак В. Ю.
Дата ухвалення: 2019-07-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/5060/18

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Єфіменко Ольга Володимирівна

Суддя-доповідач - Сторчак В. Ю.

10 липня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сторчака В. Ю.

суддів: Ватаманюка Р.В. Залімського І. Г. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Колісниченко Ю.В.,

представника позивача - ОСОБА_1

представника відповідача - ОСОБА_2

третьої особи - ОСОБА_4

третьої особи - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 20 березня 2019 року (суддя Єфименко О.В.) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_6 до Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області, треті особи на стороні позивача, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: ОСОБА_7 , ОСОБА_4 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 про скасування державної реєстрації земельної ділянки,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_6 звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області, треті особи на стороні позивача, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: ОСОБА_7 , ОСОБА_4 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 про скасування державної реєстрації земельної ділянки.

Позов мотивований тим, що відповідачем сформовано вказану земельну ділянку з порушенням вимог чинного законодавства України, оскільки на вказаній ділянці є землі водного фонду (прибережна захисна смуга вздовж річок, навколо водойм та на островах та болота), межі якої не відповідають в натурі на місцевості та є недостовірними. Такі дії відповідача, на думку позивача, позбавляють його права на оформлення земельної ділянки орієнтовною площею 2,00 га у власність для ведення особистого селянського господарства. Позивач вважає державну реєстрацію земельної ділянки в Державному земельному кадастрі за кадастровим номером НОМЕР_1 протиправною.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 20 березня 2019 року позовні вимоги позивача задоволено повністю. Визнано протиправними дії щодо реєстрації земельної ділянки за кадастровим номером НОМЕР_3 у Державному земельному кадастрі. Скасовано державну реєстрацію земельної ділянки у Державному земельному кадастрі за кадастровим номером НОМЕР_3 .

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку, подавши відповідну апеляційну скаргу. У скарзі відповідач, посилаючись на неповне з`ясування та недоведеність судом обставин, що мають значення для справи та допущенні порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким в задоволенні позовних вимог позивача відмовити з підстав, викладених у апеляційній скарзі. Зокрема, апелянт зазначає, що будь-які обмеження та обтяження щодо даної земельної ділянки відсутні, а інформація щодо зазначеної ділянки, яка надана міськрайонним управлінням у Житомирському районі та м. Житомирі офіційна та достовірна, у зв`язку з чим вважає, що управління Держгеокадастру діяло в межах та у спосіб передбачений Конституцією та Законами України.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримав вимоги апеляційної скарги в повному обсязі та просив скасувати рішення Житомисрького окружного адміністративного суду від 20 березня 2019 року та відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог.

Представник позивача та треті особи заперечили проти задоволення вимог апеляційної скарги, посилаючись на безпідставність доводів апелянта.

Заслухавши суддю-доповідача, представників сторін та третіх осбі, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що подана скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, наказом Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області від 28.04.2016 за №6-1300/14-16-СГ надано громадянину ОСОБА_6 дозвіл на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 2,0000 га у власність для ведення особистого селянського господарства за межами населеного пункту Озерянківської сільської ради Житомирського району Житомирської області.

Згідно з наказом Управління Держгеокадастру у Житомирській районі від 28.04.2016 за №6-1300/14-16-СГ при наданні проекту землеустрою доручено в установленому законодавством порядку забезпечити, зокрема, реєстрацію земельної ділянки у Державному земельному кадастрі.

Формування земельної ділянки за кадастровим номером НОМЕР_3 здійснене відповідно до технічної документації із землеустрою щодо проведення інвентаризації земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності Озерянківської сільської ради, площа якої складає 15,4151 га.

З матеріалів справи судом встановлено, що ОСОБА_6 має намір оформити у власність земельну ділянку орієнтовною площею 2,0000 га для ведення особистого селянського господарства, яка є частиною вказаної вище ділянки площею 15,4151 га.

У зв`язку з чим, між позивачем та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 , який має кваліфікаційний сертифікат інженера-землевпорядника, укладено договір на виконання робіт по розробці технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки площею 15,4151 га за кадастровим номером НОМЕР_3 на території Озерянківської сільської ради Житомирського району Житомирської області від 02.09.2013 №261.

Під час розроблення технічної документації інженером-землевпорядником було встановлено, що на цій земельній ділянці наявні землі водного фонду (контур болота з чагарником) - та прибережна захисна смуга вздовж річок, навколо водойм та на островах; недотримано вимоги ДБН по проектуванню внутрігосподарських доріг та створено нераціональне використання землі, що в свою чергу унеможливлює оформити належним чином документи позивачу для відведення земельної ділянки, так як вона була сформована з порушеннями чинного законодавства.

Зазначені вище обставини справи слугували підставою звернення позивача до суду з даним позовом про скасування такої реєстрації, оскільки відповідачем було допущенні порушення під час формування земельної ділянки, відповідно здійснити її поділ не можливо.

Ухвалюючи оскаржуване судове рішення, суд першої інстанції прийшов до висновку, що адміністративний позов позивача підлягає задоволенню. Зокрема, на переконання суду, відомості, внесені до державного земельного кадастру, не відповідають існуючим характеристикам земельної ділянки у натурі (на місцевості) у зв`язку з чим, що вимога позивача про скасування державної реєстрації земельної ділянки в Державному земельному кадастрі за кадастровим номером НОМЕР_3 є обгрунтованою.

Колегія суддів, за результатом апеляційного розгляду справи, погоджується з висновками суду першої інстанції. Даючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, апеляційний суд враховує наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями ч.3 ст.22 Земельного Кодексу України передбачено, що землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування, зокрема громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства.

Згідно з статтею 79-1 Земельного Кодексу України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Формування земельних ділянок здійснюється зокрема, шляхом інвентаризації земель державної чи комунальної власності у випадках, передбачених законом. Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Формування земельних ділянок (крім випадків, визначених у частинах шостій - сьомій цієї статті) здійснюється за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок.

Формування земельних ділянок шляхом поділу та об`єднання раніше сформованих земельних ділянок, які перебувають у власності або користуванні, без зміни їх цільового призначення здійснюються за технічною документацією із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок.

Судом встановлено, що земельна ділянка, з якої передбачено здійснити відведення, сформована та проведено її державну реєстрацію у Державному земельному кадастрі з присвоєнням кадастрового номера НОМЕР_3 .

Загальна площа сформованої земельної ділянки складає 15,4151 га, позивач виявив бажання оформити у власність земельну ділянку орієнтовною площею 2,0000 га для ведення особистого селянського господарства, однак через допущення ряду порушень при формуванні вказаної земельної ділянки позивач не може цього зробити.

Відповідно до інформації з Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку, яка міститься в матеріалах справи, зазначена земельна ділянка відноситься до земель сільськогосподарського призначення.

Також, з викопіювання оновлення планово-картографічних матеріалів земель Озерянківської сільської ради Житомирського району судом встановлено, що сформована земельна ділянка за кадастровим номером НОМЕР_3 з державною реєстрацією є землями державної власності та сформована, із порушенням вимог земельного законодавства, так як відповідно до п.1 статті 11 Закону України «Про Державний земельний реєстр» відомості про об`єкти Державного земельного кадастру під час внесення їх до Державного земельного кадастру мають відповідати існуючим характеристикам об`єктів у натурі (на місцевості).

Крім того, відповідно до інформації про сформовану земельну ділянку від А до Б землі загального користування Озерянківської сільської ради, що не відповідає дійсності, а фактично сформована межа земельної ділянки проходить за 10,8 метра від канави потім входить у канаву а далі знову проходить за 4,8 метрів, 9,7 метрів, 9,4 метрів, 14,7 метрів, 6,0 метрів, 5,0 метрів, 11,0 метрів від канави потім входить у канаву та далі знову проходить за 7,6 метрів та 4,1 метрів від канави. Це є відомостями, які не відповідають існуючим характеристикам об`єктів у натурі (на місцевості), що видно з викопіювання з планово-картографічних матеріалів.

Відповідно до інформації про сформовану земельну ділянку від Б до А землі запасу Озерянківської сільської ради - не відповідає дійсності, а фактично сформована межа земельної ділянки проходить частково за 3,8 метрів, 3,9 метрів та 4,3 метрів від контуру канави. Це є відомостями, які не відповідають існуючим характеристикам об`єктів у натурі (на місцевості) .

Пунктом 2 статі 4 Земельного Кодексу України визначено, що завданням земельного законодавства є регулювання земельних відносин з метою забезпечення права на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави, раціонального використання та охорони земель.

Відповідно до ч.2 ст.84 Земельного Кодексу України право державної власності на землю набувається і реалізується державою через органи виконавчої влади відповідно до повноважень, визначених цим Кодексом.

До земель державної власності, які не можуть передаватись у приватну власність, належать:

а) землі атомної енергетики та космічної системи;

б) землі під державними залізницями, об`єктами державної власності повітряного і трубопровідного транспорту;

в) землі оборони;

г) землі під об`єктами природно-заповідного фонду, історико-культурного та оздоровчого призначення, що мають особливу екологічну, оздоровчу, наукову, естетичну та історико-культурну цінність, якщо інше не передбачено законом;

ґ) землі лісогосподарського призначення, крім випадків, визначених цим Кодексом;

д) землі водного фонду, крім випадків, визначених цим Кодексом;

е) земельні ділянки, які використовуються для забезпечення діяльності Верховної Ради України, Президента України, Кабінету Міністрів України, інших органів державної влади, Національної академії наук України, державних галузевих академій наук;

є) земельні ділянки зон відчуження та безумовного (обов`язкового) відселення, що зазнали радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи;

ж) земельні ділянки, які закріплені за державними професійно-технічними навчальними закладами;

з) земельні ділянки, закріплені за вищими навчальними закладами державної форми власності;

і) земельні ділянки, що використовуються Чорноморським флотом Російської Федерації на території України на підставі міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України;

ї) землі під об`єктами інженерної інфраструктури загальнодержавних та міжгосподарських меліоративних систем, які перебувають у державній власності.

Статтею 35 Закону України №858-IV встановлено, що інвентаризація земель проводиться з метою встановлення місця розташування об`єктів землеустрою, їхніх меж, розмірів, правового статусу, виявлення земель, що не використовуються, використовуються нераціонально або не за цільовим призначенням, виявлення і консервації деградованих сільськогосподарських угідь і забруднених земель, встановлення кількісних та якісних характеристик земель, необхідних для ведення державного земельного кадастру, здійснення державного контролю за використанням та охороною земель і прийняття на їх основі відповідних рішень органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування.

У разі виявлення при проведенні інвентаризації земель державної та комунальної власності земель, не віднесених до тієї чи іншої категорії, віднесення таких земель до відповідної категорії здійснюється органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування на підставі відповідної документації із землеустрою, погодженої та затвердженої в установленому законом порядку.

Частиною першою ст.11 Закону України від 07.07.2011 №3613-VI «Про Державний кадастр України» (далі - Закон України №3613-VI) визначено, що відомості про об`єкти Державного земельного кадастру під час внесення їх до Державного земельного кадастру мають відповідати існуючим характеристикам об`єктів у натурі (на місцевості), визначеним з точністю відповідно до державних стандартів, норм та правил, технічних регламентів.

Судом встановлено, що відповідно до довідки №34-6-0.15-1356/183-17 від 28.08.2017 правовий статус зареєстрованої земельної ділянки: землі запасу, на даній ділянці наявні перелоги 1,7077 га, осушені землі 1,7077, за цільовим призначенням землі сільськогосподарського призначення, відсутнє нерухоме майно, ділянка розташована за межами населеного пункту.

Цільове призначення земельної ділянки площею 15,4151 га за кадастровим номером НОМЕР_3 відповідно до Класифікації видів цільового призначення земель, затвердженого наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 23.07.2010 №548 (01) - Землі сільськогосподарського призначення (землі, надані для виробництва сільськогосподарської продукції, здійснення сільськогосподарської науково-дослідної та навчальної діяльності, розміщення відповідної виробничої інфраструктури, у тому числі інфраструктури оптових ринків сільськогосподарської продукції, або призначені для цих цілей; землі, надані для діяльності у сфері надання послуг у сільському господарстві, та інше).

Таким чином, наявність на сформованій земельній ділянці сільськогосподарського призначення земель водного фонду (контур болота) та - Прибережна захисна смуга вздовж річок, навколо водойм та на островах (05.02) унеможливлює оформлення земельної ділянки у власність позивача відповідно до вимог п.п. «д» пункту 4 статті 84 Земельного Кодексу України .

Відповідно до наданої довідки з державної статистичної звітності про наявність земель та розподіл їх за власниками земель, землекористувачами, угіддями від 28.08.2017 №34-6-0.15-1356/183-17 інформація про землі водного фонду (болото) відсутня.

Також, відповідно до Інформації Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку інформація про обмеження відсутня.

Разом з тим, в порушення п. «д» ч.2 ст.4 Земельного Кодексу України відповідачем включено у межі сформованої ділянки землі водного фонду (прибережна захисна смуга), одночасно всупереч ч.1 ст.11 Закону України №3613-VI не включені у межі земельної ділянки заболочені землі та канави та частини земель понад дорогою, що призводить до нераціонального використання землі.

Відповідно до п.5 ст.9 Закону України «Про державну експертизу землевпорядної документації» дана документація щодо інвентаризації земель на території Озерянківської сільської раді Житомирського району підлягає обов`язковій державній експертизі. Проте, всупереч зазначеній нормі, державна експертиза документація земельної ділянки на території Озерянківської сільської ради не призначалась.

Таким чином, суд прийшов до висновку, що у зв`язку із порушенням вимог чинних норм при здійсненні формування земельної ділянки, позивач не може використати своє право та оформити у власність земельну ділянку на яку відповідно до наказу №6-1300/14-16-СГ від 28.04.2016 надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, розташованої на території Житомирського району, за межами населених пунктів Озерянківської сільської ради, орієнтовний розмір земельної ділянки 2,0 га, з цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства.

Відповідно до статей 125, 126 Земельного Кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Статтею 202 Земельного Кодексу України визначено, що державна реєстрація земельних ділянок здійснюється у складі державного реєстру земель. Державний реєстр земель складається з двох частин: а) книги записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі із зазначенням кадастрових номерів земельних ділянок; б) поземельної книги, яка містить відомості про земельну ділянку.

Положеннями ч.8 ст.9 Закону України №3613-VI визначено, що державна реєстрація земельних ділянок, обмежень у їх використанні, ведення поземельних книг, внесення до Державного земельного кадастру відомостей про земельні ділянки здійснюються Державними кадастровими реєстраторами, які здійснюють свою діяльність за місцем розташування земельної ділянки (район, місто республіканського значення Автономної Республіки Крим, місто обласного значення).

Відповідно до частини четвертої вказаної статті державний кадастровий реєстратор: здійснює реєстрацію заяв про внесення відомостей до Державного земельного кадастру, надання таких відомостей; перевіряє відповідність поданих документів вимогам законодавства; формує поземельні книги на земельні ділянки, вносить записи до них, забезпечує зберігання таких книг; здійснює внесення відомостей до Державного земельного кадастру або надає відмову у їх внесенні; присвоює кадастрові номери земельним ділянкам; надає відомості з Державного земельного кадастру та відмову у їх наданні; здійснює виправлення помилок у Державному земельному кадастрі; передає органам державної реєстрації речових прав на нерухоме майно відомості про земельні ділянки.

Державний кадастровий реєстратор має доступ до всіх відомостей Державного земельного кадастру, самостійно приймає рішення про внесення відомостей до нього, надання таких відомостей, про відмову у здійсненні таких дій. Державна реєстрація земельних ділянок, обмежень у їх використанні, ведення поземельних книг, внесення до Державного земельного кадастру відомостей про земельні ділянки здійснюються Державними кадастровими реєстраторами, які здійснюють свою діяльність за місцем розташування земельної ділянки (район, місто республіканського значення Автономної Республіки Крим, місто обласного значення) (ч.6, 8 ст.9 Закону України «Про Державний земельний кадастр»).

Частинами першою та другою статті 24 Закону України №3613-VI передбачено, що державна реєстрація земельної ділянки здійснюється при її формуванні шляхом відкриття Поземельної книги на таку ділянку. Державна реєстрація земельних ділянок здійснюється за місцем їх розташування відповідним Державним кадастровим реєстратором центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Відповідно до частини четвертої статті 25 Закону України «Про Державний земельний кадастр» Поземельна книга закривається у разі скасування державної реєстрації земельної ділянки.

Відповідно до пункту 114 Порядку №1051 ведення Державного земельного кадастру, державна реєстрація земельної ділянки скасовується Державним кадастровим реєстратором, який здійснює таку реєстрацію, у разі: 1) поділу чи об`єднання земельних ділянок - на підставі заяви про державну реєстрацію земельних ділянок, які утворилися в результаті такого поділу чи об`єднання; 2) коли протягом одного року з дня здійснення державної реєстрації земельної ділянки речове право на неї не зареєстроване з вини заявника, - на підставі інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, отриманої шляхом безпосереднього доступу до зазначеного Реєстру. У разі скасування державної реєстрації з підстав, зазначених у підпункті 2 цього пункту, Державний кадастровий реєстратор у десятиденний строк повідомляє про це особу згідно з додатком 23, за заявою якої здійснено державну реєстрацію земельних ділянок.

Враховуючи наведені вище норми спеціального законодавства, що регулює спірні справовідносини, колегія суддів підтримує позицію суду першої інстанції, що у разі поділу чи об`єднання земельних ділянок - на підставі заяви про державну реєстрацію земельних ділянок, які утворилися в результаті такого поділу чи об`єднання, державна реєстрація земельної ділянки скасовується та скасовується її кадастровий номер.

Разом з тим, колегія суддів враховує, що у відповідності до п.2.4 Інструкції "Про встановлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками" ФОП ОСОБА_1 , який відповідно до договору №48 від 30.07.2018 є виконавцем робіт із землеустрою, під час виконання підготовчих робіт, які включали збір та аналіз виконавцем наявних документації із землеустрою, матеріалів інвентаризації земель, планово-картографічних матеріалів, правових підстав надання земельної ділянки у власність (користування), відомостей про наявність спірних питань щодо меж земельної ділянки, переліку обмежень у використанні земельної ділянки і наявні земельні сервітути, списків координат пунктів державної геодезичної мережі, виявлені порушення при формуванні вказаної ділянки.

Суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що вищевказане унеможливлює здійснення поділу земельної ділянки з державною реєстрацією за кадастровим номером НОМЕР_3 для визначення земельної ділянки позивачу.

За результатом апеляційного розгляду справи, колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку, що відомості, внесені до державного земельного кадастру, не відповідають існуючим характеристикам земельної ділянки у натурі (на місцевості) у зв`язку з чим, вимога позивача про скасування державної реєстрації земельної ділянки в Державному земельному кадастрі за кадастровим номером НОМЕР_3 підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем, як під час розгляду справи в суді першої інстанції, так і під час апеляційного розгляду справи, не доведено правомірність своїх дій щодо реєстрації земельної ділянки за кадастровим номером НОМЕР_3 у Державному земельному кадастрі.

Доводи апеляційної скарги, наведені на спростування висновків суду першої інстанції, не містять належного обґрунтування чи нових, переконливих доводів, які б були безпідставно залишені без розгляду судом першої інстанції.

Статтею 242 КАС України визначено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно зясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Зазначеним критеріям рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 20 березня 2019 року відповідає.

В силу ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Наведені вище обставини спростовують доводи апеляційної скарги про невідповідність рішення суду першої інстанції нормам матеріального та процесуального права, а тому апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 20 березня 2019 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 16 липня 2019 року.

Головуючий Сторчак В. Ю.

Судді Ватаманюк Р.В. Залімський І. Г.