Справа № 240/391/19
Суддя: Драчук Т. О.
Дата ухвалення: 2019-07-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/391/19

Головуючий суддя 1-ої інстанції-Черноліхов С. В.

Суддя-доповідач - Драчук Т. О.

17 липня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Драчук Т. О.

суддів: Полотнянка Ю.П. Ватаманюка Р.В. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Ткач В.В.,

представника відповідача: Лугіни С.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу приватного вищого навчального закладу товариства сприяння обороні України "Коростенський технічний коледж" на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 14 травня 2019 року у справі за адміністративним позовом приватного вищого навчального закладу товариства сприяння обороні України "Коростенський технічний коледж" до управління Держпраці у Житомирській області про визнання протиправною та скасування постанови,

В С Т А Н О В И В :

в січні 2019 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до управління Держпраці у Житомирській області, в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову управління Держпраці у Житомирській області № ЖИ 7/ЖТ4434/28/АВ/П/ПТ/ТД-ФС від 08 січня 2019 року про накладення штрафу у розмірі 781830, 00 гривень.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 14 травня 2019 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю. Обґрунтовуючи прийняте рішення, суд першої інстанції виходив з того, що управлінням Держпраці у Житомирській області під час перевірки позивача правомірно виявлено ознаки порушення законодавства про працю, а тому постанова про накладення штрафу № ЖИ 7/ЖТ4434/28/АВ/П/ПТ/ТД-ФС від 08 січня 2019 року скасуванню не підлягає.

Не погодившись із прийнятим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нову постанову про задоволення адміністративного позову. В апеляційній скарзі апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування всіх обставин справи, що призвело до неправильного її вирішення.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт зазначив про те, що судом першої інстанції не враховано факту відсутності порушення частини 3 статті 24 КЗпП України, який зазначений в акті інспекційного відвідування від 18 грудня 2019 року.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач заперечив наведені доводи апеляційної скарги, зазначивши про їх необґрунтованість та повне спростування в ході розгляду даної справи судом першої інстанції.

Представник позивача в судове засідання не з`явився. Разом з тим, 12 липня 2019 року на адресу суду надійшло клопотання приватного вищого навчального закладу товариства сприяння обороні України "Коростенський технічний коледж" про відкладення розгляду справи, яке обґрунтоване тим, що представник позивача приймає участь в судовому засіданні при розгляді іншої справи.

Колегія суддів вважає за необхідне відмовити у задоволенні клопотання позивача, оскільки позивач завчасно повідомлений про розгляд справи та не був позбавлений можливості направити в судове засідання суду апеляційної інстанції іншого представника, зокрема й його керівника. При цьому, апелянтом не надано доказів, які б підтверджували участь адвоката в судовому засіданні при розгляді іншої справи.

Також судова колегія зазначає, що безпідставне перенесення розгляду справи буде порушенням строку розгляду апеляційної скарги.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечив проти доводів апеляційної скарги, у зв`язку з чим просив залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, представника відповідача, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, колегія суддів апеляційної інстанції, переглядаючи судове рішення у даній справі в межах доводів та вимог апеляційної скарги у відповідності до частини 1 статті 308 КАС України, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Як встановлено з матеріалів справи, 18 грудня 2018 року головним державним інспектором управління Держпраці у Житомирській області Гусаківським Ю.М. проведено захід держаного контролю у формі інспекційного відвідування щодо додержання вимог законодавства про працю з питань оформлення трудових відносин у приватному вищому навчальному закладі товариства сприяння обороні України "Коростенський технічний коледж".

За результатами проведеного заходу складено акт інспекційного відвідування №ЖТ4434/28/АВ від 18 грудня 2018 року (далі Акт інспекційного відвідування), яким зафіксовано порушення частини 3 статті 24 КЗпПУ в частині фактичного допуску до роботи працівників без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника, та повідомлення територіального органу ДФС про прийняття їх на роботу. Порушення встановлено відносно таких громадян: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 (а.с. 164-180).

08 січня 2019 року на підставі Акта інспекційного відвідування управлінням Держпраці у Житомирській області винесено постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами № ЖИ7/ЖТ4434/28/АВ/П/ПТ/ТД-ФС на підставі абзацу 2 частини 2 статті 265 КЗпП України у розмірі 781830 грн. на приватний вищий навчальний заклад товариства сприяння обороні "Коростенський технічний коледж".

Не погоджуючись із прийнятою постановою, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

Правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов`язки та відповідальність суб`єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) визначені Законом України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" від 05 квітня 2007 року №877-V (далі - Закон України №877-V).

Згідно з частиною 4 статті 2 Закону України №877-V заходи контролю здійснюються, серед іншого, органами державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами.

Відповідно до статті 259 КЗпП України державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Згідно з пунктом 1 Положення про Державну службу України з питань праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2015 року № 96 (далі - Положення № 96) Державна служба України з питань праці (Держпраці) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, який реалізує державну політику у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, поводження з вибуховими матеріалами промислового призначення, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, на випадок безробіття (далі - загальнообов`язкове державне соціальне страхування) в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб.

Відповідно до підпункту 5 пункту 6 Положення № 96 Держпраці для виконання покладених на неї завдань має право: безперешкодно проводити відповідно до вимог закону без попереднього повідомлення в будь-яку робочу годину доби перевірки виробничих, службових, адміністративних приміщень та об`єктів виробництва фізичних та юридичних осіб, які використовують найману працю та працю фізичних осіб, експлуатують машини, механізми, устаткування підвищеної небезпеки, та у разі виявлення фіксувати факти порушення законодавства, здійснення нагляду та контролю за додержанням якого віднесено до повноважень Держпраці.

Пунктом 7 Положення № 96 передбачено, що Держпраці здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Процедура здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю юридичними особами (включаючи їх структурні та відокремлені підрозділи, які не є юридичними особами) та фізичними особами, які використовують найману працю, визначена в Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 26 квітня 2017 року № 295 "Про деякі питання реалізації статті 259 КЗпП України та статті 34 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" (далі - Порядок № 295).

Відповідно до пункту 2 Порядку № 295 державний контроль за додержанням законодавства про працю здійснюється у формі проведення інспекційних відвідувань та невиїзних інспектувань інспекторами праці: Держпраці та її територіальних органів; виконавчих органів міських рад міст обласного значення та сільських, селищних, міських рад об`єднаних територіальних громад (з питань своєчасної та у повному обсязі оплати праці, додержання мінімальних гарантій в оплаті праці, оформлення трудових відносин).

Згідно із пунктом 5 Порядку № 295 інспекційні відвідування проводяться, зокрема, за зверненням працівника про порушення стосовно нього законодавства про працю.

Відповідно до пункту 8 Порядку №295 про проведення інспекційного відвідування інспектор праці повідомляє об`єкту відвідування або уповноваженій ним посадовій особі.

Пунктами 19, 20 Порядку № 295 визначено, що за результатами інспекційного відвідування або невиїзного інспектування складаються акт і у разі виявлення порушень законодавства про працю - припис про їх усунення.

Акт складається в останній день інспекційного відвідування або невиїзного інспектування у двох примірниках, які підписуються інспектором праці, що його проводив, та керівником об`єкта відвідування або його уповноваженим представником.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем проведено захід контролю у формі інспекційного відвідування на підставі колективного звернення громадян про порушення законодавства про працю, наказу начальника управління Держпраці у Житомирській області №2376 від 17 грудня 2018 року та направлення на проведення заходу державного контролю №2178/04 від 17 грудня 2018 року.

В день проведення цього заходу, а саме 18 грудня 2018 року, директору ОСОБА_8 . ОСОБА_9 вручено копію направлення № 2178/04 від 17 грудня 2018 року, про що є відмітка у направленні. (а.с.12-14, 30-31, т.2).

Крім цього, апелянтом не надано суду доказів стосовно протиправності дій контролюючого органу при проведенні перевірки.

Враховуючи викладене, захід контролю у формі інспекційного відвідування уповноваженою особою управління Держпраці здійснено з дотриманням порядку та у відповідності з вищевказаними вимогами законодавства.

Стосовно виявлених порушень при проведенні інспекційного відвідування колегія суддів зазначає наступне.

Правові засади і гарантії здійснення громадянами України права розпоряджатися своїми здібностями до продуктивної і творчої праці визначено КЗпП України.

Згідно з частиною 1 статті 21 КЗпП України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Відповідно до частини 2 статті 21 КЗпП України працівник має право реалізувати свої здібності до продуктивної і творчої праці шляхом укладення трудового договору на одному або одночасно на декількох підприємствах, в установах, організаціях, якщо інше не передбачене законодавством, колективним договором або угодою сторін.

Частиною 3 статті 21 КЗпП України встановлено, що особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов`язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України.

Статтею 24 КЗпП України передбачено, що трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Додержання письмової форми є обов`язковим:

1) при організованому наборі працівників;

2) при укладенні трудового договору про роботу в районах з особливими природними географічними і геологічними умовами та умовами підвищеного ризику для здоров`я;

3) при укладенні контракту;

4) у випадках, коли працівник наполягає на укладенні трудового договору у письмовій формі;

5) при укладенні трудового договору з неповнолітнім;

6) при укладенні трудового договору з фізичною особою;

7) в інших випадках, передбачених законодавством України.

При укладенні трудового договору громадянин зобов`язаний подати паспорт або інший документ, що посвідчує особу, трудову книжку, а у випадках, передбачених законодавством, - також документ про освіту (спеціальність, кваліфікацію), про стан здоров`я та інші документи.

Працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до статті 23 КЗпП України трудовий договір може бути:

1) безстроковим, що укладається на невизначений строк;

2) на визначений строк, встановлений за погодженням сторін;

3) таким, що укладається на час виконання певної роботи.

Строковий трудовий договір укладається у випадках, коли трудові відносини не можуть бути встановлені на невизначений строк з урахуванням характеру наступної роботи, або умов її виконання, або інтересів працівника та в інших випадках, передбачених законодавчими актами.

Колегія суддів зазначає, що загальне визначення цивільно-правового договору наведено у статті 626 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).

Так, вказаною нормою встановлено, що договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до статті 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно з статтею 902 ЦК України виконавець повинен надати послугу особисто. У випадках, встановлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним в повному обсязі перед замовником за порушення договору.

Основною ознакою, що відрізняє цивільні відносини від трудових, є те, що трудовим законодавством регулюється процес організації трудової діяльності. За цивільно-правовим договором процес організації трудової діяльності залишається за його межами, метою договору є отримання певного матеріального результату.

Виконавець, який працює за цивільно-правовим договором, на відміну від працівника, який виконує роботу відповідно до трудового договору, не підпорядковується правилам внутрішнього трудового розпорядку, хоча і може бути з ними ознайомлений, він сам організовує свою роботу і виконує її на власний ризик, працівник не зараховується до штату установи (організації), не вноситься запис до трудової книжки та не видається розпорядчий документ про прийом його на роботу на певну посаду.

Таким чином, трудовий договір - це угода щодо здійснення і забезпечення трудової функції. За трудовим договором працівник зобов`язаний виконувати не якусь індивідуально-визначену роботу, а роботу з визначеної однієї або кількох професій, спеціальностей, посади відповідної кваліфікації, виконувати визначену трудову функцію в діяльності підприємства. Після закінчення виконання визначеного завдання трудова діяльність не припиняється. Предметом трудового договору є власне праця працівника в процесі виробництва, тоді як предметом договору цивільно-правового характеру є виконання його стороною певного визначеного обсягу робіт.

Наведений висновок відповідає правовій позиції, висловленій Верховним Судом у постановах від 04 липня 2018 року у справі №820/1432/17, від 26 вересня 2018 року у справі №822/723/17 та від 06 березня 2019 року у справі № 802/2066/16-а.

Колегією суддів встановлено, що підставою для прийняття постанови про накладення штрафу на позивача стало виявлення уповноваженою особою контролюючого органу порушень вимог законодавства про працю з питань оформлення трудових відносин.

Згідно з Актом інспекційного відвідування № ЖТ4434/28/АВ від 18 грудня 2018 року та постановою про накладення штрафу № ЖИ7/ЖТ4434/28/АВ/П/ПТ/ТД-ФС від 08 січня 2019 року у ході інспекційного відвідування приватного вищого навчального закладу товариства сприяння обороні України "Коростенський технічний коледж", встановлено, що позивачем допущено до роботи 7 громадян без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням, та повідомлення Державної фіскальної служби про прийняття працівників на роботу.

Натомість між Навчальним закладом в особі директора та 7 громадянами укладено цивільно-правові договори про надання послуг (виконання робіт), які мають ознаки трудових договорів. Громадяни з якими укладено договори на виконання робіт: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 .

Зазначено, що ознаки трудового договору наявні у таких цивільно-правових договорах про надання послуг (виконання робіт): № 35 від 28 вересня 2018 року, № 22 від 27 червня 2018 року, № 5 від 29 березня 2018 року, № 56 від 28 грудня 2017 року, № 39 від 28 вересня 2018 року, № 26 від 27 червня 2018 року, № 9 від 29 березня 2018 року, № 50 від 28 грудня 2017 року, № 36 від 29 вересня 2017 року, № 20 від 30 червня 2017 року, № 11/3 від 31 березня 2017 року, № 38/3 від 29 грудня 2016 року, № 38 від 28 вересня 2018 року, № 25 від 27 червня 2018 року, № 10 від 29 березня 2018 року, № 52 від 28 грудня 2017 року, № 38 від 29 вересня 2017 року, № 18 від 30 червня 2017 року, № 11/2 від 31 березня 2017 року, № 31/2 від 29 грудня 2016 року, № 40 від 28 вересня 2018 року, № 27 від 27 червня 2018 року, № 42 від 28 вересня 2018 року, № 23 від 27 червня 2018 року, № 4 від 28 березня 2018 року, № 53 від 28 грудня 2017 року, № 41 від 29 вересня 2017 року, № 23 від 30 червня 2017 року, № 43 від 28 вересня 2018 року, № 24 від 27 червня 2018 року, № 7 від 29 березня 2018 року, № 51 від 28 грудня 2017 року, № 39 від 29 вересня 2017 року, № 22 від 30 червня 2017 року, № 11/4 від 31 березня 2017 року, № 38/5 від 03 січня 2017 року, № 41 від 28 вересня 2018 року, № 28 від 27 червня 2018 року, № 8 від 29 березня 2018 року, № 54 від 28 грудня 2017 року, № 40 від 29 вересня 2017 року, № 21 від 30 червня 2018 року, № 11/6 від 31 березня 2017 року, № 8/1 від 31 січня 2017 року, № 34/1 від 02 вересня 2016 року.

Вказані цивільно-правові договори містять загальні неконкретні відомості про виконувану роботу, такі як, утримання в чистоті кімнату охоронника та території парко-гаражного комплексу; виконання функціональних обов`язків працівника, який виконує обов`язки охоронця у відповідності до посадових обов`язків по охороні приміщень та майна ПВНЗ ТСОУ "Коростенський технічний коледж"; контроль за роботою котельні, водопостачанням, водопідведенням та підтриманням їх в робочому стані; дотримання інструкцій з користування охоронно-пожежною сигналізацією, пожежної безпеки, охорони праці; прибирати приміщення, кабінети та аудиторії коледжу; одержувати мийні засоби, інвентар та ганчір`я, контролювати їх економне використання; знати, розуміти і застосовувати діючі нормативні документи, що стосуються його діяльності; знати і виконувати вимоги нормативних актів про охорону праці та навколишнього середовища, дотримуватись норм, методів і прийомів безпечного виконання робіт. Також у вищезазначених цивільно-правових договорах відсутній об`єм робіт.

Відповідно до підпункту 1.1, 1.2 та підпунктів 2.1, 2.2 договорів № 39 від 28 вересня 2018 року, № 26 від 27 червня 2018 року, № 9 від 29 березня 2018 року, № 50 від 28 грудня 2017 року, № 36 від 29 вересня 2017 року, № 20 від 30 червня 2017 року, № 11/3 від 31 березня 2017 року, № 38/3 від 29 грудня 2016 року, № 38 від 28 вересня 2018 року, № 25 від 27 червня 2018 року, № 10 від 29 березня 2018 року, № 52 від 28 грудня 2017 року, № 38 від 29 вересня 2017 року, № 18 від 30 червня 2017 року, № 11/2 від 31 березня 2017 року, № 31/2 від 29 грудня 2016 року, № 40 від 28 вересня 2018 року, № 27 від 27 червня 2018 року, № 42 від 28 вересня 2018 року, № 23 від 27 червня 2018 року, № 4 від 28 березня 2018 року, № 53 від 28 грудня 2017 року, № 41 від 29 вересня 2017 року, № 23 від 30 червня 2017 року, № 43 від 28 вересня 2018 року, № 24 від 27 червня 2018 року, № 7 від 29 березня 2018 року, № 51 від 28 грудня 2017 року, № 39 від 29 вересня 2017 року, № 22 від 30 червня 2017 року, № 11/4 від 31 березня 2017 року, № 38/5 від 03 січня 2017 року, № 41 від 28 вересня 2018 року, № 28 від 27 червня 2018 року, № 8 від 29 березня 2018 року, № 54 від 28 грудня 2017 року, № 40 від 29 вересня 2017 року, № 21 від 30 червня 2018 року, № 11/6 від 31 березня 2017 року, № 8/1 від 31 січня 2017 року, № 34/1 від 02 вересня 2016 року, укладених з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , умови яких є аналогічними, Замовник доручає, а Виконавець зобов`язується на свій ризик виконувати роботу по забезпеченню охорони парко-гаражного комплексу ПВНЗ ТСОУ "Коростенський технічний коледж", включаючи:

-утримання в чистоті кімнати охоронника та території парко-гаражного комплексу;

-виконання функціональних обов`язків працівника, який виконує обов`язки охоронця у відповідності до посадових обов`язків по охороні приміщень та майна ПВНЗ ТСОУ "Коростенський технічний коледж";

-контроль за роботою котельні, водопостачанням, водовідведенням та підтриманням їх в робочому стані;

-дотримання інструкцій з користування охоронно-пожежною сигналізацією, пожежної безпеки, охорони праці.

Крім цього, Замовник зобов`язується створити належні умови для надання Виконавцем передбачених цим договором послуг (виконання робіт); прийняти і оплатити якісно і своєчасно виконану особисто Виконавцем роботу.

Відповідно до підпункту 1.1,1,2 та підпунктів 2.1, 2.2 договорів № 35 від 28 вересня 2018 року, № 22 від 27 червня 2018 року, № 5 від 29 березня 2018 року, № 56 від 28 грудня 2017 року, укладених з ОСОБА_1 , Замовник доручає, а Виконавець приймає на себе зобов`язання виконати особисто, на власний ризик, якісно і своєчасно роботу по забезпеченню комплексного прибирання приміщень ПВНЗ ТСОУ "Коростенський технічний коледж", включаючи забезпечення виконання таких робіт: прибирати приміщення, кабінети та аудиторії коледжу; одержувати мийні засоби, інвентар та ганчір`я, контролювати їх економне використання; знати, розуміти і застосовувати діючі нормативні документи, що стосуються його діяльності; знати і виконувати вимоги нормативних актів про охорону праці та навколишнього середовища, дотримуватись норм, методів і прийомів безпечного виконання робіт. Замовник зобов`язується створити належні умови для надання Виконавцем передбачених цим договором послуг прийняти і оплатити якісно і своєчасно надані особисто Виконавцем послуги.

Згідно з пунктом 3 вказаних договорів (є аналогічними) за підсумками кожного календарного місяця складається акт про виконані роботи (фактично-надані послуги), який підписується обома сторонами даного договору; за надання послуг, передбачених договорами, Замовник сплачує Виконавцю винагороду у відповідному розмірі не пізніше 10 числа кожного місяця, наступного за розрахунковим.

Усіма цивільно-правовими договорами було визначено строк їх дії - упродовж 3 місяців (пункт 5.1) у період з 02 вересня 2016 року по 31 грудня 2018 року.

Аналізуючи зміст даних договорів колегією суддів встановлено, що вони не містять конкретних відомостей про результат виконуваної роботи, про об`єм робіт, які виконавець зобов`язаний виконати, що притаманно цивільно-правовим угодам. Предметом договорів був саме процес праці, а не її кінцевий результат.

Також на виконавців договорів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , покладено такі ж функції, що й на працівників, які виконують обов`язки охоронців у відповідності до посадових обов`язків по охороні приміщень та майна ПВНЗ ТСОУ "Коростенський технічний коледж" (пункт 1.1. договорів). Вищезазначена професія входить до переліку класифікатора професій України.

Крім цього, відповідно до пункту 2 договорів № 50 від 28 грудня 2017 року, № 36 від 29 вересня 2017 року, № 20 від 30 червня 2017 року, № 11/3 від 31 березня 2017 року, № 38/3 від 29 грудня 2016 року, № 38 від 29 вересня 2017 року, № 18 від 30 червня 2017 року, № 11/2 від 31 березня 2017 року, № 31/2 від 29 грудня 2016 року , № 40 від 28 вересня 2018 року, № 27 від 27 червня 2018 року, № 41 від 29 вересня 2017 року, № 23 від 30 червня 2017 року, № 39 від 29 вересня 2017 року, № 22 від 30 червня 2017 року, № 11/4 від 31 березня 2017 року, № 38/5 від 03 січня 2017 року, № 40 від 29 вересня 2017 року, № 21 від 30 червня 2018 року, № 11/6 від 31 березня 2017 року, № 8/1 від 31 січня 2017 року, № 34/1 від 02 вересня 2016 року, на Замовника покладався обов`язок щомісячно складати графіки роботи для Виконавців, які, у свою чергу, зобов`язувалися його дотримуватись. Вказане свідчить про те, що виконавці за цими угодами мали дотримуватись внутрішнього розпорядку, що встановлювався адміністрацією Навчального закладу.

Встановлені судом обставини також узгоджуються з показами свідків в суді першої інстанції ОСОБА_2 , ОСОБА_4 та ОСОБА_3 .

Вказане свідчить про те, що між Навчальним закладом з однієї сторони та ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , з іншої сторони, склалися саме трудові відносини, що не були оформлені відповідно до вимог законодавства.

Що стосується актів здачі-прийняття виконаних робіт, оформлених між ним та виконавцями, як докази існування цивільно-правових відносин між ними, суд зазначає наступне.

Наявні у матеріалах справи акти здачі-прийняття виконаних робіт не свідчать про досягнення кінцевого матеріального результату кожного місяця, а вказують про систематичне виконання певної однорідної функції на підприємстві та отримання фіксованого доходу (а.с. 13-146, т.1).

Також посилання апелянта на виплату винагороди особам та сплату податку з доходів, військового збору, відрахування єдиного соціального внеску, що підтверджено актами здачі-прийняття виконаних робіт та довідкою № 11 від 23 січня 2019 року, суд не бере до уваги, оскільки кошти працівникам виплачувались на карткові рахунки у фіксованому розмірі, систематично, періодично, незалежно від досягнення кінцевого результату роботи, що має ознаки, притаманні виплаті заробітної плати працівникам у трудових відносинах.

Сплата ж податків та проведення відрахувань властиво як трудовим відносинам, так і цивільно-правовим, а тому виконання цих обов`язків позивачем не може бути доказом, що свідчить про існування лише відносин цивільного характеру.

Доводи позивача про те, що цивільно-правові угоди у встановленому законом порядку не визнано нечинними не спростовують той факт, що зміст цих договорів має ознаки трудових правовідносин, а тому такі посилання судом не беруться до уваги.

Крім того, в матеріалах справи наявні колективні звернення сторожів як до керівництва підприємства, так і до управління Держпраці з приводу порушення їх трудових прав, наказ про зміну істотних умов праці від 30 листопада 2015 року, які свідчать про відсутність вільної волі усіх осіб прийняти рішення щодо укладання з Навчальним закладом вищезазначених цивільно-правових угод (а.с.228-228б, т.1; а.с.30-31,81-83,85, т.2).

Отже, в даному випадку правовідносини між позивачем та вказаними особами носять ознаки, притаманні саме трудовим відносинам між роботодавцем та найманим працівником, при цьому, дії позивача щодо надання трудовому договору форми цивільно-правового перешкоджає реалізації працівником права на працю, гарантованого Конституцією та Кодексом законів про працю України, а також права на соціальний захист у випадку безробіття, при тимчасовій втраті працездатності у разі нещасного випадку на виробництві або внаслідок професійного захворювання, права на відпочинок, щорічну оплачувану відпустку, право на здорові і безпечні умови праці, на об`єднання в професійні спілки тощо.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок відповідача про те, що даним навчальним закладом допущено до роботи 7 громадян без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням, та повідомлення Державної фіскальної служби про прийняття працівників на роботу.

Відповідно до Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 509 від 17 липня 2013 року, штрафи можуть бути накладені на підставі акта про виявлення під час перевірки суб`єкта господарювання або роботодавця ознак порушення законодавства про працю та/або зайнятість населення, складеного посадовою особою Держпраці чи її територіального органу, виконавчого органу міської ради міста обласного значення та сільської, селищної, міської ради об`єднаної територіальної громади.

Відповідно до статті 265 Кодексу законів про працю України посадові особи органів державної влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, винні у порушенні законодавства про працю, несуть відповідальність згідно з чинним законодавством.

Юридичні та фізичні особи-підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі:

фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час. установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та податків - у тридцятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення;

порушення встановлених строків виплати заробітної плати працівникам, інших виплат, передбачених законодавством про працю, більш як за один місяць, виплата їх не в повному обсязі - у трикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення;

недотримання мінімальних державних гарантій в оплаті праці - у десятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення;

недотримання встановлених законом гарантій та пільг працівникам, які залучаються до виконання обов`язків, передбачених законами України "Про військовий обов`язок і військову службу". "Про альтернативну (невійськову) службу". "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", - у десятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення;

недопущення до проведення перевірки з питань додержання законодавства про працю, створення перешкод у її проведенні - у трикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення;

вчинення дій, передбачених абзацом шостим цієї частини, при проведенні перевірки з питань виявлення порушень, зазначених в абзаці другому цієї частини, - у стократному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення;

порушення інших вимог трудового законодавства, крім передбачених абзацами другим - сьомим цієї частини, - у розмірі мінімальної заробітної плати.

Штрафи накладаються Головою Держпраці, його заступниками, начальниками управлінь і відділів Держпраці та їх заступниками, начальниками територіальних органів Держпраці та їх заступниками.

З матеріалів справи вбачається, що посадовими особами управління Держпраці у Житомирській області під час інспекційного відвідування навчального закладу встановлено порушення частини 3 статті 24 КЗпП України, а тому відповідачем правомірно прийнято постанову № ЖИ7/ЖТ4434/28/АВ/П/ПТ/ТД-ФС від 08 січня 2019 року про накладення штрафу у розмірі 781830, 00 гривень.

Суд апеляційної інстанції щодо посилання апелянта на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 14 травня 2019 року у справі №826/8917/17, якою визнано нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 29 квітня 2017 року № 295 "Деякі питання реалізації статті 259 Кодексу законів про працю України та статті 34 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" зазначає наступне.

26 квітня 2017 року Кабінетом Міністрів України прийнято постанову № 295 "Деякі питання реалізації статті 259 Кодексу законів про працю України та статті 34 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", яка набрала чинності 16 травня 2017 року (публікація в Урядовому кур`єрі від 16 травня 2017 року № 88 та в офіційному віснику України від 16 травня 2017 року № 38, сторінка 100, стаття 1205, код 85876/2017).

Постанова Шостого апеляційного адміністративного суду від 14 травня 2019 року у справі №826/8917/17, якою визнано нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 29 квітня 2017 року № 295 "Деякі питання реалізації статті 259 Кодексу законів про працю України та статті 34 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", набрала законної сили з дати її прийняття, тобто з 14 травня 2019 року.

Відповідно до частини 2 статті 265 КАС України нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду.

Виходячи з наведеного вище, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що постанова Кабінету Міністрів України від 29 квітня 2017 року № 295 "Деякі питання реалізації статті 259 Кодексу законів про працю України та статті 34 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" визнана нечинною постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 14 травня 2019 року у справі № 826/8917/17, тому проведення перевірки та постанова про накладення штрафу від 08 січня 2019 року винесена відповідно до норм чинного законодавства.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини, та повністю спростовуються встановленими у справі обставинами.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 315, статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі вищевикладеного колегія суддів дійшла висновку про те, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а відтак рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 14 травня 2019 року слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу приватного вищого навчального закладу товариства сприяння обороні України "Коростенський технічний коледж" залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 14 травня 2019 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 18 липня 2019 року.

Головуючий Драчук Т. О.

Судді Полотнянко Ю.П. Ватаманюк Р.В.