Справа № 120/2337/19-а
Суддя: Томчук Андрій Валерійович
Дата ухвалення: 2019-07-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про відмову в забезпеченні адміністративного позову

м. Вінниця

22 липня 2019 р. Справа № 120/2337/19-а

Суддя Вінницького окружного адміністративного суду Томчук А.В., розглянувши заяву про забезпечення позову у справі за позовом Державного підприємства "Тростянецький спиртовий завод" до головного державного виконавця Тростянецького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області Репенко Олександра Сергійовича про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу

ВСТАНОВИВ:

19.07.2019 на адресу суду надійшла позовна заява Державного підприємства "Тростянецький спиртовий завод" до головного державного виконавця Тростянецького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області Репенко Олександра Сергійовича про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу від 02.07.2019 ВП №59356558.

Крім того, разом з адміністративним позовом до суду надійшла заява про забезпечення позову. В обґрунтування якої заявник вказує, що оскаржуваною постановою накладено на ДП "Тростянецький спиртовий завод" штраф у розмірі 5100 грн. за невиконання рішення ВОАС від 11.04.2019 у справі №120/4580/18-а. Проте наголошує, що на теперішній час склались такі обставини, що ДП не виконало вказане рішення суду з об`єктивних, незалежних від нього поважних причин, а відтак, відсутні підстави для накладення штрафу. Крім того, на переконання заявника, реалізація постанови про накладення штрафу призведе до порушення законних прав і інтересів позивача, а для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат у тому числі матеріального характеру та очевидними є ознаки протиправності постанови від 02.07.2019 ВП №59356558.

У зв`язку з вказаним, заявник просить забезпечити даний адміністративний позов шляхом зупинення дії постанови ВП №59356558 від 02.07.2019.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 154 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, може викликати особу, яка подала заяву про забезпечення позову, для надання пояснень або додаткових доказів, що підтверджують необхідність забезпечення позову.

У виняткових випадках, коли наданих заявником пояснень та доказів недостатньо для розгляду заяви про забезпечення позову, суд може призначити її розгляд у судовому засіданні з повідомленням заінтересованих сторін у встановлений судом строк.

Ознайомившись із заявою та доданими до неї документами, суд не вбачає необхідності для виклику заявника для дачі пояснень/додаткових доказів та, відповідно, призначати судове засідання.

Визначаючись щодо заяви про забезпечення позову, суд виходив з такого.

Відповідно до вимог статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною першою статті 150 КАС України передбачено, що суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Відповідно до положень частини другої статті 150 КАС України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду;

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Згідно з частиною першою статті 151 КАС України позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

В силу положень частини 4 статті 150 КАС України подання позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб`єкта владних повноважень, якщо суд не застосував відповідні заходи забезпечення позову.

Встановлено, що предметом спору у справі за позовом Державного підприємства "Тростянецький спиртовий завод" є перевірка законності прийняття державним виконавцем постанови про накладення штрафу від 02.07.2019 ВП №59356558.

Під час вирішення питання про наявність підстав для забезпечення позову, суд відзначає, що обов`язок по доведенню та обґрунтуванню наявності очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача, обґрунтованості та невідвертості додаткових зусиль і витрат у майбутньому, покладається саме на особу, яка заявляє клопотання.

Заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути співмірними з позовними вимогами. Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи з забезпечення позову можуть бути вжиті судом лише в межах предмета позову та не повинні порушувати прав осіб, що не є учасниками даного судового процесу. Суди не вправі вживати такі заходи до забезпечення позову, які є фактично рівнозначними задоволенню позовних вимог.

Так, в даному випадку заявник належним чином не обґрунтував необхідності забезпечення заявленого позову, а суд не вбачає достатніх підстав для постановлення висновку про те, що ефективний захист прав та інтересів позивача стане неможливим чи істотно ускладненим без вжиття заходів забезпечення позову.

До того ж, судове рішення не може ґрунтуватися винятково на припущеннях і відповідно до вимог статті 242 КАС України повинно бути законним та обґрунтованим.

Доводи заявника на підтримку заяви про забезпечення позову жодним чином не обґрунтовують ефективність способу захисту порушених прав особи, що додатково свідчить про відсутність підстав для вжиття заходів забезпечення позову, передбачених у пункті 1 частини 2 статті 150 КАС України.

Так, у ході розгляду заявленого клопотання судом не виявлено існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам та інтересам позивача до прийняття у справі судового рішення, або неможливості захисту таких прав та інтересів без вжиття заходів забезпечення позову, або необхідності докласти значних зусиль та витрат для відновлення таких прав та інтересів при виконанні у майбутньому судового рішення, якщо його буде прийнято на користь позивача.

Наявність очевидних ознак протиправності рішення відповідача, на які посилається заявник у заяві про забезпечення позову, може бути встановлена судом тільки на підставі з`ясування фактичних обставин справи, оцінки належності, допустимості та достовірності як кожного доказу окремо, так і достатності та взаємного зв`язку наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності, за наслідком розгляду справи по суті.

Крім того, слід зазначити про те, що у разі забезпечення позову, суд фактично надасть правову оцінку правомірності рішенню державного виконавця до розгляду справи по суті, що у свою чергу суперечитиме завданням адміністративного судочинства та інституту забезпечення позову.

Оцінивши наведені доводи заявника, суд дійшов висновку, щодо їх необґрунтованості, оскільки висновки щодо очевидності ознак протиправності рішення відповідача можуть бути зроблені лише на підставі дослідження поданих сторонами доказів у справі під час судового розгляду.

З огляду на викладене, суд вважає, що будь-яких прийнятних та переконливих обґрунтувань того, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся, позивач, - у своїй заяві про забезпечення позову не навів.

За наведених обставин, суд не вбачає підстав для забезпечення позову. Відтак, доходить висновку про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст.ст. 150, 151, 154, 156, 256, 294 КАС України, суд-

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви про забезпечення адміністративного позову відмовити.

Ухвала з питань забезпечення адміністративного позову може бути оскаржена. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 256 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст ухвали складено 22.07.2019

Суддя Томчук Андрій Валерійович