Справа № 520/541/19
Суддя: Ральченко І.М.
Дата ухвалення: 2019-07-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2019 р. Справа № 520/541/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Ральченка І.М.

суддів: Бершова Г.Є. , Катунова В.В.

за участю секретаря судового засідання Патової Д. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства "Новий Стиль" на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 07.05.2019 року, суддя Чудних С.О., повний текст складено 14.05.2019 року, по справі № 520/541/19

за позовом Приватного акціонерного товариства "Новий Стиль"

до Харківської митниці ДФС

про скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство "Новий Стиль" (далі - позивач) звернулося до суду з позовом, в якому просило:

- скасувати рішення про коригування митної вартості товарів № UA807000/2018/1422/2 від 18.12.2018 року;

- скасувати картку відмови Харківської митниці ДФС України в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA 807000/2018/00690 від 18.12.2018 року.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 07.05.2019 року позов залишено без задоволення.

Позивач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду та прийняти нове, яким задовольнити позов. В обґрунтування вимог посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, не надання належної правової оцінки доводам позивача.

Харківська митниця ДФС України (далі - відповідач) надала відзив на апеляційну скаргу, в якому просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України справа розглядається в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

В судовому засіданні представник позивача підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити.

Представник відповідача заперечував проти вимог апеляційної скарги, вважав рішення суду першої інстанції законним, обґрунтованим, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, відзиву на неї, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що 12.03.2015 року між позивачем (покупець) та фірмою ZHEJIANG SINO RICH INTERNATIONAL ENTERPRISE CO., LTD (Китай) (продавець) укладено контракт № 150312-SINO, згідно якого продавець продає, а покупець покупає вінілістканина (товар), на умовах викладених у контракті (т. 1 а.с. 28-33).

Згідно з п. 1.3, п. 4.1 контракту конкретний асортимент товару кожної партії встановлюються у специфікаціях та інвойсах; ціна на товар, що поставляється, вказується в інвойсах на конкретну партію товару.

11.12.2018 року позивач подав до Харківської митниці ДФС пакет документів для митного оформлення товару.

До пакету документів наданого відповідачу для митного оформлення товару входили:

- електронна митна декларація (далі - ЕМД), №807170/2018/061120 на товар - ПУ "штучна шкіра" "ЕСО-07" - 2342мп; "ЕСО-30" -17392 ми; "ЕСО-31" - 1823мп; "ЕСО-70" - 2556 мп. (Тканина меблева оббивочна, офісна, з поліефірних текстурованих ниток на 100%, пофарбована. Ширина тканини - 1370 мм, з непористим покриттям поліуретаном з однієї сторони), в якій заявлено митну вартість за основним методом - ціною договору 1220844,41 грн;

- контракт № 150312-SINO від 12.03.2015 року;

- специфікація №19 від 26.07.2018 року;

- комерційний інвойс № 111060 від 29.10.2018 року;

- пакувальний лист б/н 29.10.2018 року;

- коносамент (bill of lading) NODS від 05.11.2018 року;

- автотранспортна накладна (Road consignment note) б/н 07.12.2018 року;

- сертифікат про походження товару (Certificate of origin) 18С3325А0379/00222 від 30.10.2018 року;

- рахунок - фактура про надання транспортно - експедиційних послуг СФ 8067 від 10.12.2018 року;

- договір про перевезення № 170441 від 03.01.2017 року;

- довідка про відсутність взаємозалежності (ст. 58 МКУкраїни);

- довідка про відсутність страхування 11.12.2018 року.

11.12.2018 року відповідачем складено електронне повідомлення, яким повідомлено позивача, що відповідно до ст. 53, ст.54 Митного кодексу України йому необхідно надати наступні документи: виписку з бухгалтерської документації; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини (т. 1 а.с. 47).

18.12.2018 року Приватним акціонерним товариством "Новий Стиль" на запит митниці щодо надання додаткових документів направлено лист №18/12-1а, до якого додано прайс-лист від 24.07.2018 року, звіт про оцінку майна №17/12/2018/02 від 17.12.2018 року; лист б/н (т. 1 а.с. 48-49).

Під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості оцінюваного товару, спрацював ризик, згенерований автоматизованою системою аналізу управління ризиками (далі - АСАУР) за кодом 105-2 "Контроль правильності визначення митної вартості товару" (а.с. 102): "По наступних товарах можливе заниження митної вартості товару: ПУ "штучна шкіра" "ЕСО-07" - 2342мп; "ЕСО-30" -17392 ми; "ЕСО-31" - 1823мп; "ЕСО-70" - 2556 мп. (Тканина меблева оббивочна, офісна, з поліефірних текстурованих ниток на 100%, пофарбована, Ширина тканини - 1370мм, з непористим покриттям поліуретаном з однієї сторони; здійснити перевірку правильності визначення митної вартості відповідно до Митного кодексу України з урахуванням вимог наказу Державної фіскальної служби України від 11.09.2015 №689 "Про затвердження Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб органів доходів і зборів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України". Ретельно опрацювати подані документи для оцінки наявності підстав для запиту додаткових документів відповідно до частин 3 та 4 ст. 53 МКУ".

Відповідачем здійснено порівняння рівня заявленої митної вартості оцінюваного товару з рівнем митної вартості ідентичних та подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, та встановлено, що задекларований рівень митної вартості товарів (2,99 дол.США/кг) значно нижче, ніж рівень митної вартості на подібні товари, оформлені в митному відношенні іншими митницями ДФС та Харківською митницею ДФС.

Контролюючим органом зазначено, що згідно з пунктом 5.2 Контракту передбачено наступні умови оплати за товар: 30% передоплати на підставі проформ інвойсів, залишкові 70% - протягом 3 календарних днів від дати коносаменту. Разом із цим, з коносаменту №N104, наданого декларантом до митниці, встановлено дату його складання - 05.11.2018 року. Виходячи з вказаних умов контракту вбачається, що позивач, як покупець, зобов`язаний здійснити повну 100% оплату товару станом на 09.11.2018 року. Отже, станом на 11.12.2018 року - дату заявлення товару для митного оформлення за ЕМД №807170/2018/061120, позивачем мала бути здійснена повна 100% оплата за товар.

Однак, декларантом до ЕМД №807170/2018/061120 від 11.12.2018 року не надано до митниці жодного банківського платіжного документу, що стосується оцінюваного товару, що підтверджується відсутністю у графі 44 цієї ЕМД реквізитів документу за кодом "3001", який згідно з Класифікатором документів відповідає банківському платіжному документу, що стосується товару.

18.12.2018 року відповідачем винесено рішення про коригування митної вартості товарів № UA807000/2018/1422/2 (т. 1 а.с. 21-22).

Також 18.12.2018 року відповідачем винесена картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA 807000/2018/00690 (т. 1 а.с. 23).

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що Харківською митницею ДФС України доведено факт неможливості застосування визначення митної вартості товару за ціною договору (перший метод) та обґрунтованість застосування резервного методу визначення митної вартості товару.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно ч. 1ст. 246 Митного кодексу України(далі -МК України) метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Згідно з ч. 3ст. 318 МК України митний контроль передбачає виконання органами доходів і зборів мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Відповідно до ч. 1ст. 248 МК України митне оформлення розпочинається з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання органом доходів і зборів від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії, або їх електронні (скановані) копії, засвідчені електронним цифровим підписом декларанта або уповноваженої ним особи. (ч. 1ст. 257 МК України).

Відповідно до ст. 49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно ч. 1ст. 51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Частиною 1 статті 52 МК України визначено, що заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані:1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації (ч. 2 ст. 52 МК України).

Відповідно до ч.ч. 4, 5 ст. 58 МК України митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. При цьому, ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

Відповідно ч.ч. 1, 2 ст. 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Крім того, відповідно до ч. 5 ст. 53 МК України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Згідно із ч. 3 ст. 53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Відповідно до ч.ч.1-3 ст. 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за основним методом (тобто за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції)) та другорядними: за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; на основі віднімання вартості; на основі додавання вартості (обчислена вартість); за резервним. Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Згідно з ч.ч. 1-3 ст. 58 МК України метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо:

1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що: а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно); в) не впливають значною мірою на вартість товару;

2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів;

3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті;

4) покупець і продавець не пов`язані між собою особи або хоч і пов`язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.

Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обовязковою при її обчисленні.

У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу.

Згідно ч.ч. 4-6 ст. 54 МК України орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний, зокрема, здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право, зокрема упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості, а також у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.

Орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним углаві 9 цього Кодексу; надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Виходячи із системного аналізу вищезазначених правових норм, колегія суддів дійшла висновку, що при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості орган доходів і зборів зобов`язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у ст. 58 МК України.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено апеляційним судом, відповідно до п.3.1 Контракту товар за цим Контрактом поставляється позивачу на умовах "FOB NINGBO", при цьому п.12.7 Контракту встановлено, що при його тлумаченні мають силу правила ІНКОТЕРМС-2010 в редакції 2010 року. Згідно умов постачання "FOB" згідно "Інкотермс 2010" покупець зобов`язаний за власний рахунок укласти договір перевезення товару від названого порту відвантаження та сплатити всі витрати, пов`язані з товаром, із моменту його переходу через поручні судна в названому порту відвантаження.

При цьому, відповідно до п. 5 ч. 10 ст. 58 МК України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті: витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України.

Як вже було вище зазначено, документами, які підтверджують митну вартість товарів, є серед іншого транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів ( п. 6 ч. 2 ст. 53 МК України).

Як вбачається з матеріалів справи, Коносаментом (BILL OF LADING) №NODS від 05.11.2018 року підтверджується факт перевезення товару позивача у кількості 591 рулонів, 37 куб.метрів, вагою брутто 15280 кг, що узгоджується з відомостями, зазначеними у пакувальному листі, наданому до митниці.

При цьому, надані позивачем до митного органу рахунок-фактури №СФ-8067 від 10.12.2018 року та довідка №10//12/1083 від 10.12.2018 року, не містять інформації про кількість або вагу товару, коносамент або номер контейнеру/контейнерів.

Разом з тим, у наданій митному органу довідці №10//12/1083 від 10.12.2018 року зазначено про транспортування товару, а саме: "частина меблів від відправника тендер Sino Rich", що суперечить найменуванню оцінюваному товару позивача, а саме: "ПУ "штучна шкіра" та відправнику, зазначеному у коносаменті (BILL OF LADING) №NODS від 05.11.2018 "ZHEJIANG SINO RICH INTERNETIONAL ENTERPRISE CO., LTD". Зазначена довідка ключає в себе не лише вартість морського перевезення за маршрутом Нінгбо-Одеса у розмірі 55422,76 грн, а й вартість транспортно-експедиторського обслуговування у розмірі 416,67 грн., вартість автоперевезення за маршрутом Одеса-Харків в розмірі 2500,00 грн та ПДВ у розмірі 583,33 грн на загальну суму 58922,76 грн.

Згідно ч. 11 ст. 58 МК України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, не допускається включення ніяких інших витрат, крім тих, що передбачені у цій статті. До митної вартості не включаються нижчезазначені витрати або кошти за умови виділення їх з ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, що документально підтверджені та які піддаються обчисленню: 1) плата за будівництво, спорудження, складення, технічне обслуговування або технічну допомогу, здійснені після ввезення імпортних товарів, таких як промислова установка, машини або обладнання; 2) витрати на транспортування після ввезення; 3) податки, які справляються в Україні.

З огляду на викладене, судом першої інстанції вірно зазначено, що загальна сума складової митної вартості товару позивача дорівнює 55839,43 грн., оскільки включає вартість морського перевезення за маршрутом Нінгбо-Одеса у розмірі 55422,76 грн та вартість транспортно-експедиторського обслуговування у розмірі 416,67 грн.

Однак, як вбачається з матеріалів справи, у графі 20 декларації митної вартості товарів, поданій до митниці разом з ЕМД №UA807170/2018/061120 від 11.12.2018 року, зазначено витрати на транспортування до місця ввезення на митну територію України у розмірі 55422,76 грн.

Крім того, надані товариством до відповідача комерційний інвойс №Н1060 від 29.10.2018 року та пакувальний лист б/н 29.10.2018 року не містять посилання на Контракт. Пакувальний лист ще й не містить дати складання.

Щодо наданих позивачем додаткових документів на запит Харківської митниці ДФС України, слід зазначити наступне.

Так, згідно звіту про оцінку майна №17/12/2018/02 від 17.12.2018 року, об`єктом оцінки є "Вінілістканина (товщина 0,8 мм, ширина 141±3 см) в асортименті, країна походження Китай".

При цьому, комерційний інвойс №Н1060 від 29.10.2018 та пакувальний лист мають лише вказівку на те, що товар має назву "ЕСО", а технічна форма від 05.09.2016 на товар "ЕСО" підтверджує, що цей товар має товщину 1,0мм+/-0,05 та ширину137 см. Надані Замовником (позивачем) оцінювачу документи не підтверджують вказані характеристики товару; оцінка здійснювалась не на час поставки (жовтень/листопад 2018 року), а станом на 17.12.2018 року.

Колегія суддів зазначає, що позивачем надано митному органу прас-лист від 24.07.2018 року, а згідно вищезазначеного звіту Замовником (позивачем) надано оцінювачу прайс-лист від 08.10.2018 року.

Крім того, із матеріалів справи вбачається, що згідно електронного повідомлення митного органу від 11.12.2018 року зазначено про необхідність позивача надати, зокрема виписку з бухгалтерської документації та копію митної декларації країни відправлення.

Однак, на підтвердження надання таких документів до Харківської митниці ДФС України під час судового розгляду справи в судах першої та апеляційної інстанцій ПАТ «Новий стиль» не надано будь-яких доказів.

За таких обставин колегія суддів зазначає, що при поданні ЕМД №UA807170/2018/061120 від 11.12.2018 року позивачем заявлено неповні відомості про митну вартість товару, у зв`язку з чим товар позивача оформлено та випущено у вільний обіг за новою ЕМД №UA807170/2018/062761 від 18.12.2018 року.

Враховуючи вищевикладене, відповідачем доведено наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення позивачем митної вартості товарів за першим методом, так як усі необхідні документи на підтвердження заявленої митної вартості товарів не надано. Зазначене, в свою чергу, свідчить про наявність підстав для коригування митної вартості товару.

Доводи апелянта щодо помилковості висновків суду про те, що комерційний інвойс та пакувальний лист б/н не підтверджує основну складову митної вартості товару, оскільки не містять посилання на Контракт; щодо помилкового посилання на те, що згідно звіту об`єктом оцінки є "Вінілістканина (товщина 0,8 мм, ширина 141±3 см) в асортименті, країна походження Китай", хоча жодним документом, наданим Замовником (позивачем) оцінювачу не підтверджено вказані характеристики товару, колегія суддів вважає такими, що спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.

При цьому, колегія суддів погоджується з доводами апелянта про обґрунтованість не подання позивачем до митного органу акту виконаних робіт, оскільки останній був відсутній на момент розмитнення з тих підстав, що товар не було доставлено. Однак, судова колегія зазначає, що вказаний довод апеляційної скарги не впливає на правильність висновків суду першої інстанції.

Доводи апелянта про не зазначення відповідачем такого недоліку як не здійснення повної 100 % оплати за товар станом на 11.12.2018 року - дату заявлення товару для митного оформлення за ЕМД №807170/2018/061120, під час направлення запиту спростовується інформацією, викладеною в рішенні про коригування митної вартості товару.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про правомірність прийняття відповідачем рішення про коригування митної вартості товарів №UA807170/2018/061120 від 18.12.2018 року за резервним методом відповідно до положень ст.64 Митного кодексу України.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку про необґрунтованість позовних вимог щодо скасування оскаржуваних рішення про коригування митної вартості товарів та картки відмови в прийнятті митної декларації.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно ч. 1 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає вимогам ч. 1ст. 242 КАС України, а тому відсутні підстави для його скасування та задоволення апеляційних вимог апелянта.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 315, 316, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Новий Стиль" - залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 07.05.2019 по справі № 520/541/19 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя І.М. Ральченко
Судді Г.Є. Бершов В.В. Катунов
Постанова складена в повному обсязі 22.07.2019 року