Справа № 520/5040/19
Суддя: Бадюков Ю.В.
Дата ухвалення: 2019-07-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

23 липня 2019 р. № 520/5040/19

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Бадюкова Ю.В., розглянувши в приміщенні суду в м. Харкові в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова, третя особа - Управління праці та соціального захисту населення Адміністрації Московського району Харківської міської ради про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_1 ) звернулась до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова (далі по тексту - відповідач, УПФУ в Московському районі м. Харкова), третя особа - Управління праці та соціального захисту населення Адміністрації Московського району Харківської міської ради (далі по тексту - третя особа, УПСЗН), в якому, з урахуванням уточнень, просить суд:

- визнати протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова по не виплати пенсії ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 з 01.02.2016 року;

- зобов`язати Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова відновити виплату пенсії ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 з 01.02.2016 року по теперішній час;

- зобов`язати Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова виплатити ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , заборгованість із пенсії за період з 01.02.2016 року по теперішній час з нарахуванням компенсації втрати частини доходів;

- зобов`язати Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова відмінити розпорядження від 23.09.2018 року про припинення виплати пенсії та відновити з 01.09.2018 року виплату пенсії ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що є внутрішньо переміщеною особою, про що свідчить довідка від 05 травня 2018 року № .

Згідно копії листа Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова від 29.11.2018 року № 1002/3-3, позивач особисто звернулась до відповідача з заявою про запит своєї пенсійної справи з Чугуївського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області та надала довідку про взяття на облік ВПО від 05 травня 2018 року № .

08.06.2018 року до відповідача надійшла електронна пенсійна справа позивача, яку взято на облік з 01.02.2016 року.

Протоколом № 86 від 06.06.2018 року засідання комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат ВПО було підтверджено факт проживання ОСОБА_1 . Після цього позивачу була нарахована заборгованість з пенсії за період з 01.02.2016 року по 31.08.2018 року в сумі 45526,20 грн., але виплати не були розпочаті. По факту пенсія ОСОБА_1 не виплачується до сьогоднішнього дня.

Відповідно до ч.2 ст.49 Закону України № 1058-ІV від 09 липня 2009 року Відповідач був зобов`язаний здійснити поновлення виплати пенсії за своїм рішенням протягом 10 днів після з`ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати.

Зазначає, що згідно отриманої інформації з Інтегрованої міжвідомчої інформаційно-телекомунікаційної системи щодо контролю осіб, транспортних засобів та вантажів, які перетинають державний кордон «Аркан» та понад 60 днів перебувають на непідконтрольній території України позивачу було тимчасово призупинено виплату пенсії з 01.09.2018 року розпорядженням від 23.09.2018 року б/н.

Позивач вважає такі дії незаконними, оскільки вони порушують її право на пенсійне забезпечення. У зв`язку з чим просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду відкрито спрощене провадження по справі в порядку, передбаченому статтею 263 Кодексу адміністративного судочинства України та запропоновано відповідачу надати відзив на позов.

Копія ухвали про відкриття спрощеного провадження надіслана та вручена відповідачу, що підтверджується повідомленнями про вручення поштового відправлення.

Представник відповідача - Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова, надіслав відзив на позовну заяву, в якому він просив відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, зазначивши, що відповідно до Порядку здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 08.06.2016 № 365, суми соціальних виплат, які не виплачені за минулий період, обліковуються в органі, що здійснює соціальні виплати, та виплачуються на умовах окремого порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України.

Третя особа - Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Московського району Харківської області, правом надати письмові пояснення не скористався.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється згідно до вимог ст. 229 КАС України.

Так, з огляду на те, що згідно положень ст. 258 КАС України передбачено, що даний предмет спору віднесено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження, враховуючи, що відповідача повідомлено належним чином про наявність позову щодо оскарження його рішення.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 263 КАСУ справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Із матеріалів справи вбачається, що позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 та є пенсіонером за віком, що підтверджується копією пенсійного посвідчення Серії НОМЕР_2 від 21.07.2010 (а.с.14).

Згідно довідки Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Московського району Харківської області № від 05.05.2018 позивача взято на облік як внутрішньо переміщену особу. Фактичне місце проживання/перебування позивача як внутрішньо переміщеної особи є: АДРЕСА_2 (а.с.13).

Позивач перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова та отримував пенсію за віком.

Судом з листа Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова від 29.11.2018 року №1002/З-3 встановлено, що 07.06.2018 року до Управління надійшла макетна сформована пенсійна справа, а 08.06.2018 року електронна пенсійна справа з Чугуївського ОУПФУ Харківської області. Пенсія за попереднім місцем проживання виплачена по 31.01.2016 року. Пенсіонера за цією пенсійною справою взято на облік з 01.02.2016 року, її розмір пенсії на місяць становив 1240,36 грн.

Протоколом засідання комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, які здійснили реєстрацію місця проживання на території Московського району м. Харкова №83 від 06.06.2018 року, було підтверджено факт проживання ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_3 .

Пенсію за період з 01.02.2016 року по 31.08.2018 року нараховано у сумі 45526,20 грн.

Виплата доплати за минулий час внутрішньо переміщеної особи буде провадитись за окремим порядком після його затвердження Кабінетом Міністрів України

У вересні 2018 виплату пенсії позивачу припинено на підставі отриманої інформації з Інтегрованої міжвідомчої інформаційно-телекомунікаційної системи щодо контролю осіб, транспортних засобів та вантажів, які перетинають кордон "Аркан" та понад 60 днів перебувають на непідконтрольній території України на підставі розпорядження від 23.09.2018 (а.с.16-17).

Не погоджуючись з рішенням та діями відповідача щодо припинення нарахування та виплати пенсії, представник позивача звернувся до суду із даним позовом.

Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд зазначає, що відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Таким чином, право особи на отримання пенсії, як складова права на соціальний захист, є її конституційним правом.

Відповідно до Преамбули Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" цей Закон, зокрема, розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій.

Зміна умов і норм загальнообов`язкового державного пенсійного страхування здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону.

Частиною 1 статті 4 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" встановлено, що законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, цього Закону, законів України "Про недержавне пенсійне забезпечення", "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (далі - закони про пенсійне забезпечення), а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні.

Відповідно до ч. 3 статті 4 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" визначено, що виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються: види пенсійного забезпечення; умови участі в пенсійній системі чи її рівнях; пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат; джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення; умови, норми та порядок пенсійного забезпечення; організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.

Статтею 5 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" передбачено, що дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом, зокрема, визначаються порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням; порядок використання коштів Пенсійного фонду та накопичувальної системи пенсійного страхування.

Відповідно до пункту 16 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Тобто, положення цього Закону є пріоритетними в питаннях виплати пенсій.

Отже, правовим актом, яким, зокрема, визначено підстави припинення пенсійних виплат, є Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Інші нормативно-правові акти у сфері правовідносин, врегульованих Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", можуть застосовуватися за умови, якщо вони не суперечать цьому Закону.

Частиною 1 статтею 49 Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" визначено, що виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється: 1)якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; 2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України; 3) у разі смерті пенсіонера; 4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд; 5) в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до частини 2 статті 49 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду протягом 10 днів після з`ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати.

Таким чином, припинення виплати пенсії можливе лише за умови прийняття пенсійним органом відповідного рішення і лише з підстав, визначених статтею 49 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Отже, вказаною нормою визначено перелік підстав припинення виплати пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду.

Розпорядженням Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова від 23.09.2018 припинено виплату по особовому рахунку гр. ОСОБА_1 до з`ясування, на підставі інформації отриманої з Інтегрованої міжвідомчої інформаційної телекомунікаційної системи Міністерства фінансів України (а.с.18).

При цьому, суд зазначає, що перелік підстав припинення виплати пенсії, визначений частиною 1 статті 49 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", є вичерпним та передбачає можливість припинення виплати пенсії з інших підстав лише у випадках, передбачених законом.

Крім того, суд зазначає, що такої підстави для припинення виплати пенсії як отримання інформації з Інтегрованої міжвідомчої інформаційно-телекомунікаційної системи "Аркан" щодо перебування внутрішньої переміщеної особи понад 60 днів на непідконтрольній території України статтею 49 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" не передбачено.

Поряд із тим, доказів прийняття відповідного рішення про припинення виплати позивачу пенсії відповідачем з підстав, визначених статтею 49 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" до суду не надано.

З 22.11.2014 набрав чинності Закон України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб", яким відповідно до Конституції та законів України, міжнародних договорів України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, закріплені гарантії для внутрішньо переміщених осіб.

Відповідно до статті 7 цього Закону, для взятої на облік внутрішньо переміщеної особи реалізація прав на пенсійне забезпечення, на отримання соціальних послуг здійснюється відповідно до законодавства України. Україна вживає всіх можливих заходів, спрямованих на розв`язання проблем, пов`язаних із соціальним захистом, зокрема відновленням усіх соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам. Громадянин пенсійного віку, особа з інвалідністю, дитина-інвалід та інша особа, яка перебуває у складних життєвих обставинах, яких зареєстровано внутрішньо переміщеними особами, мають право на отримання соціальних послуг відповідно до законодавства України за місцем реєстрації фактичного місця проживання такої внутрішньо переміщеної особи.

У пункті 1 постанови Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 № 637 "Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам" встановлено, що призначення та продовження виплати пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), довічних державних стипендій, усіх видів соціальної допомоги та компенсацій, матеріального забезпечення, надання соціальних послуг, субсидій та пільг за рахунок коштів державного бюджету та фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування внутрішньо переміщеним особам здійснюються за місцем перебування таких осіб на обліку, що підтверджується довідкою, виданою згідно з Порядком оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 року № 509. Виплата (продовження виплати) пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), довічних державних стипендій, усіх видів соціальної допомоги та компенсацій, матеріального забезпечення (далі - соціальні виплати), що призначені зазначеним особам, проводиться через рахунки та мережу установ і пристроїв публічного акціонерного товариства Державний ощадний банк України.

Отже, умовами призначення та продовження виплати пенсій внутрішньо переміщеним особам є: знаходження внутрішньо переміщених осіб на обліку місця перебування, що підтверджується довідкою; наявність рахунку в установі ПАТ "Державний ощадний банк".

Відповідно статті 12 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" підставою для скасування дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи та внесення відомостей про це в Єдину інформаційну базу даних про внутрішньо переміщених осіб є обставини, за яких внутрішньо переміщена особа: 1) подала заяву про відмову від довідки; 2) скоїла злочин: дії, спрямовані на насильницьку зміну чи повалення конституційного ладу або на захоплення державної влади; посягання на територіальну цілісність і недоторканність України; терористичний акт; втягнення у вчинення терористичного акту; публічні заклики до вчинення терористичного акту; створення терористичної групи чи терористичної організації; сприяння вчиненню терористичного акту; фінансування тероризму; здійснення геноциду, злочину проти людяності або військового злочину; 3) повернулася до покинутого місця постійного проживання; 4) виїхала на постійне місце проживання за кордон; 5) подала завідомо недостовірні відомості.

Рішення про скасування дії довідки відповідно до статті 12 Закону приймається керівником уповноваженого органу за місцем проживання особи надається внутрішньо переміщеній особі протягом трьох днів з дня прийняття такого рішення.

Доказів скасування довідки про взяття позивача на облік як внутрішньо переміщеної особи відповідачем не надано. Листом Управління праці та соціального захисту населення Адміністрації Московського району Харківської міської ради від 26.11.2018 року №03-М-1-4/36/18.01.57 підтверджено, що довідка ВПО № від 05.05.2018 року є діючою та терміну дії не має (а.с. 19). Належних та допустимих, достатніх та достовірних, в розумінні приписів ст. ст. 73-76 КАСУ відсутності у позивача рахунку в установі ПАТ «Державний ощадний банк України», відповідачем не надано.

Згідно з пунктом 6 частини 1 статті 92 Конституції України виключно законами України визначаються, зокрема, форми і види пенсійного забезпечення, захисту, форми і види пенсійного забезпечення.

Крім того, суд зазначає, що у преамбулі до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" зазначено, що зміна умов і норм загальнообов`язкового державного пенсійного страхування здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону.

Конституційне поняття "Закон України", на відміну від поняття "законодавство України", не підлягає розширеному тлумаченню, це - нормативно-правовий акт, прийнятий Верховною Радою України в межах повноважень. Зміни до закону вносяться за відповідно встановленою процедурою Верховною Радою України шляхом прийняття закону про внесення змін. Нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України є підзаконними, а тому не можуть обмежувати права громадян, які встановлено законами.

Суд зазначає, що отримання інформації з Інтегрованої міжвідомчої інформаційно-телекомунікаційної системи "Аркан" не є передбаченою законом підставою для припинення виплати пенсії, а Постанова КМУ № 365 є підзаконним нормативно-правовим актом, який обмежує встановлене законодавством право на отримання пенсії позивачем.

У цьому випадку наявність у позивача статусу внутрішньо переміщеної особи потребує від пенсіонера на відміну від інших громадян України здійснення додаткових дій, не передбачених законами щодо пенсійного забезпечення, зокрема ідентифікація особи, надання заяви про поновлення виплати пенсії, яка була припинена органом Пенсійного фонду без законних на те підстав.

Відповідно до частини 2 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

У рішенні у справі "Суханов та Ільченко проти України" Європейський суд з прав людини зазначив, що зменшення розміру або припинення виплати належним чином встановленої соціальної допомоги може становити втручання у право власності (цитата у п. 25 цього рішення).

Отже, припиняючи нарахування та виплату позивачеві пенсії за відсутності передбачених законами України підстав, відповідач порушив право позивача на отримання пенсії. При цьому право на отримання пенсії є об`єктом захисту за статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Втручання відповідача у право позивача на мирне володіння своїм майном у вигляді пенсії суд вважає таким, що не ґрунтується на Законі.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у рішенні у справі "Щокін проти України", питання, чи було дотримано справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав окремої особи, виникає лише тоді, коли встановлено, що оскаржуване втручання відповідало вимозі законності і не було свавільним (цитата у п. 33 цього рішення).

Отже, встановлення судом відсутності законності втручання, тобто вчинення дій не у спосіб, визначений законом, є достатньою підставою для висновку про те, що право позивача на мирне володіння своїм майном було порушено.

Аналогічна правова позиція зазначена Верховним Судом в рішенні від 03.05.2018 року у зразковій справі про припинення виплати пенсії внутрішньо переміщеній особі №805/402/18.

За таких обставин, враховуючи відсутність правових підстав для прийняття відповідачем розпорядження від 23.09.2018 про припинення виплати пенсії з 01.09.2018 року, суд дійшов висновку про відсутність у відповідача правових підстав для невиплати позивачу пенсії та задоволення позовних вимог в частині скасування вказаного розпорядження.

Крім того, суд зазначає, що в матеріалах справи відсутні будь-які рішення (розпорядження) відповідача про припинення виплати пенсії позивачу з 01.02.2016 року , у зв`язку з чим позовна вимога позивача про визнання протиправними дій Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова по не виплати пенсії ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 з 01.02.2016 року та зобов`язання Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова відновити виплату пенсії ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 з 01.02.2016 року по теперішній час підлягає задоволенню частково.

Суд вважає помилковим позовну заяву позивача в частині відновлення виплати пенсії по теперішній час. Отже, зазначене може бути сприйнято через таке невірне формулювання суб`єктом владних повноважень як часове обмеження, але суд поновлює права позивача із зазначеного строку у позові - з лютого 2016 року та не обмежує таке право будь-яким строком щодо нарахування та виплати задля подальшої реалізації права позивача на отримання пенсії у встановленому Законом розмірі та порядку, а тому у частині виплати пенсії по теперішній час зазначені позовні вимоги не підлягає задоволенню.

Суд зазначає, що вимога позивача в частині відновлення з 01.09.2018 року виплати пенсії ОСОБА_1 поглинається задоволеною вимогою про відновлення виплати пенсії ОСОБА_1 з 01.02.2016 року, а відтак також є такою, що задоволенню не підлягає.

Основною умовою для виплати громадянину передбаченої статтею 2 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" від 20.10.2000 року №2050-ІІІ та Порядком затвердженим постановою КМУ від 21.02.2001 № 159 компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії). При цьому компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією (у цій справі - пенсійним органом) добровільно чи на виконання судового рішення.

Згідно з пунктом 2 Порядку № 159 компенсації підлягають такі грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру: пенсії (з урахуванням надбавок, доплат, підвищень до пенсії, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги на прожиття, щомісячної державної грошової допомоги та компенсаційних виплат).

Виходячи з вищенаведеного суд дійшов висновку, що основною умовою для виплати громадянину, передбаченої статтею 2 Закону №2050-ІІІ та Порядком №159, компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії). При цьому, компенсація за порушення строків виплати такого доходу не відповідає ознакам платежу, що має разовий характер, оскільки зумовлена порушенням строків сплати відповідачем пенсії, що носило триваючий характер. У зв`язку з цим виплата компенсації проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією добровільно чи на виконання судового рішення.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постановах від 18 листопада 2014 року у справі № 21-518а14, від 11 липня 2017 року у справі № 21-2003а16, Верховним Судом у постановах від 06 лютого 2018 року у справі № 681/423/15-а, від 20 лютого 2018 року у справі № 522/5664/17.

У зв`язку з викладеним вимога позивача про зобов`язання Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова виплатити ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , заборгованість із пенсії за період з 01.02.2016 року по теперішній час з нарахуванням компенсації втрати частини доходів підлягає частковому задоволенню.

Пунктом 1 частини 1 статті 371 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено негайне виконання рішення суду щодо присудження виплати пенсій, інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних фондів - у межах суми стягнення за один місяць.

Таким чином, суд вважає за необхідне звернути до негайного виконання дане рішення суду в частині виплати пенсії позивачу у межах суми за один місяць.

Згідно частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на те, що відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не доведено правомірності вчинених ним дій, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Ухвалою від 27.05.2019 року ОСОБА_1 звільнено від сплати судового збору.

Керуючись ст. ст. 14, 22, 194, 243, 246, 249, 250, 255, 263, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова, третя особа - Управління праці та соціального захисту населення Адміністрації Московського району Харківської міської ради про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова (адреса: вул. Валентинівська, 22-Б, м. Харків, 61170, ) по не виплаті пенсії ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) з 01.02.2016 року.

Зобов`язати Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова (адреса: вул. Валентинівська, 22-Б, м. Харків, 61170, ) відновити виплату пенсії ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) з 01.02.2016 року.

Зобов`язати Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова (адреса: вул. Валентинівська, 22-Б, м. Харків, 61170, ) виплатити ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) заборгованість із пенсії за період з 01.02.2016 року з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Скасувати розпорядження Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова (адреса: вул. Валентинівська, 22-Б, м. Харків, 61170, ) від 23.09.2018 року про припинення виплати пенсії з 01.09.2018 року ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ).

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Допустити до негайного виконання рішення суду в частині присудження виплати пенсії ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) у межах суми стягнення за один місяць.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку, передбаченому п.п. 15.5. п. 15 ч. 1 Розділу VII Перехідних положень КАС України до Другого апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів, з дня його проголошення .

В разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 23 липня 2019 року.

Суддя Бадюков Ю.В.