Справа № 160/7446/18
Суддя: Турлакова Наталія Василівна
Дата ухвалення: 2019-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 квітня 2019 року Справа № 160/7446/18
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіТурлакової Н.В.
за участі секретаря судового засіданняЗелецького Р.Р.
позивача представника позивача представника відповідача ОСОБА_1 Н.В. Кравченко Є.М. Лейченко І.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області про визнання протиправною та скасування постанови, -
ОСОБА_2 звернулася до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами від 25.09.2018р. №ДН1331/279/АВ/ТД-ФС/567 про накладення на фізичну особу-підприємця ОСОБА_2 штраф у розмірі 446760,00грн.
В позовній заяві, позивач зазначає, що 05.09.2019 року було складено акт інспекційного відвідування фізичної особи, яка використовує найману працю за № ДН1331/279/АВ, а саме було проведено перевірку автомийки по АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_3 . На підставі зазначеного акту було винесено постанову про накладання штрафу уповноваженими посадовими особами № ДН1331/279/АВ/ТД-ФС/567, відповідно до якої було накладено на фізичну особу-підприємця ОСОБА_2 штраф у розмірі 446 760,00 грн.
На думку позивача, інспекційне відвідування було проведено із порушеннями процедури, а саме: на вимогу ФОП ОСОБА_2 не було надано для ознайомлення звернення ОСОБА_4 , на підставі якого було проведено перевірку автомийки. Також, під час проведення інспекційного відвідування автомийки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 були відсутні. Позивач також зазначає, що не зрозуміло з чого зроблено висновок, що саме ОСОБА_2 веде на автомийці господарську діяльність. Разом з тим, ОСОБА_2 не надали можливість ознайомитись із фотофіксацією, через що позивач не могла надати пояснення. Позивач зазначає, що 07.09.2018р. нею отримано акт інспекційного відвідування № ДН 1331/279АВ, зауваження на який направлено до Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області 11.09.2018р., шляхом поштового зв`язку, проте дані зауваження отримані відповідачем лише 17.09.2018р. та через пропуск строків, не були враховані при винесенні припису, із чим ОСОБА_2 не погоджується. 06.09.2018р. позивачу був вручений припис на підставі акту від 05.09.2018 року за № ДН1331/279АВ. Позивач зазначає про неможливість виконання даного припису через те, що власником автомийки на якій було проведено перевірку є чоловік позивача ФОП ОСОБА_3 , та саме він здійснює підриємницьку діяльність на даному об`єкті, про що свідчать правовстановлюючі документи, та документи про підприємницьку діяльність. Також позивач посилається на те, що у приписі не визначено осіб, які мають бути працевлаштовані. Разом з цим, позивач зазначає, що двоє із чотирьох осіб вже були офіційно працевлаштовані на момент проведення інспекційної перевірки.
До суду надійшов відзив на позов, в якому відповідач заперечує проти задоволення адміністративного позову. Даний відзив обґрунтовано тим, що інспекторами Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області, проведено інспекційне відвідування на підставі звернення фізичної особи ОСОБА_4 Інспектори управління провели інспекційне відвідування ФОП ОСОБА_2 за фактичною адресою: АДРЕСА_2 . Відповідач зазначає, що факт ведення ФОП ОСОБА_2 підприємницької діяльності на зазначеній автомийці підтверджується письмовими поясненнями працівників, та самої позивачки.
Позивач та представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили суд задовольнити позов.
Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти адміністративного позову, просив відмовити в його задоволенні.
Заслухавши позивача, представника позивача та представника відповідача, дослідивши чинне законодавство та матеріали справи, суд доходить наступних висновків.
Судом встановлено, що посадовими особами Головного Управління Держпраці у Дніпропетровській області відповідно до наказу Головного Управління Держпраці у Дніпропетровській області від 03.09.2018 №709-І та направлення від 03.09.2018 №97, на підставі звернення фізичної особи ОСОБА_4 від 07.06.2018р. № К-2140/ДП, було здійснено інспекційне відвідування ФОП ОСОБА_2 з метою перевірки додержання вимог законодавства про працю.
За результатами інспекційного відвідування складений акт інспекційного відвідування юридичної особи (фізичної особи), яка використовує найману працю №ДН1331/279АВ від 05.09.2018р.
У вказаному Акті зазначено, що під час інспекційного відвідування, з метою перевірки питання оформлення трудових відносин між ФОП ОСОБА_2 та працівниками на мийці, встановлено наступне:
За адресою: АДРЕСА_3 інспектором праці ОСОБА_5 Вікторівною було встановлено, що 04.09.2018 об 11 год. 05 хв. Здійснено інспекційне відвідування за фактичним місцем здійснення підприємницької діяльності ФОП ОСОБА_2 з метою проведення контролю за додержанням законодавства про працю з питань оформлення трудових відносин. На час проведення перевірки на мийці знаходилося троє працівників, які виконували трудові функції, а саме: двоє чоловік та жінка мили автомобіль, жінка (адміністратор) приймала замовлення від клієнта. Після пред`явлення посвідчень, ОСОБА_6 повідомила інспекторам, що вона працює адміністратором, після чого запропонувала пройти до торгового приміщення, в якому знаходився куточок споживача із випискою з ЄДР юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців на ім`я ОСОБА_2 , що зафіксовано засобами фототехніки та відеофіксації.
На підставі підпунктів 1, 3 пункту 11 Порядку контролю № 295 адміністратору ОСОБА_6 , автомийникам ОСОБА_7 та ОСОБА_8 були поставлені запитання, що стосуються законодавства про працю та отримані із зазначених питань усні та письмові пояснення, які були записані ними власноручно. Згідно наданих пояснень зафіксовано, що ОСОБА_6 працює у фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 з 2017 року адміністратором за режимом з 8:00 до 20:00 без вихідних та отримує заробітну плату у розмірі 3500,00грн.; ОСОБА_7 працює у фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 з 03.09.2018р. автомийником за режимом з 08:00 до 20:00 та отримує заробітну плату у розмірі 50,00 грн. за зміну, до роботи допустила ОСОБА_9 (адміністратор); ОСОБА_8 працює неофіційно у фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 з 01.09.2018 автомийником за режимом з 08:00 до 20:00, заробітну плату ще не отримувала.
В акті інспекційного відвідування №ДН1331/279АВ від 05.09.2018р. Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області зазначено, що до початку опитування, адміністратору під підпис було вручено наказ, направлення та вимогу про надання документів, необхідних для проведення інспекційного відвідування, оскільки сама підприємець ОСОБА_2 , за словами адміністратора, знаходилась поза межами міста і не могла особисто прибути до автомийки, близько 12-ї години даний факт було підтверджено підприємцем в телефонному режимі. Інспекторами також було здійснена спроба вручити зазначені документи за адресою, що міститься в ЄДР, проте за вказаною адресою ніхто не відчинив. 05.09.2018 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 особисто прибули до відділу Держпраці та надали письмове пояснення.
В Акті також відображено той факт, що документи, які б підтвердили факт працевлаштування ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та особи на ім`я ОСОБА_10 у ФОМ ОСОБА_2 не надано.
Актом № ДН 1331/279АВ від 05.09.2018р. встановлено, що ФОП ОСОБА_2 здійснює підприємницьку діяльність з надання послуг платної автомийки, розташованої за адресою АДРЕСА_1 , фактично допустила до роботи громадян ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та особу на ім`я ОСОБА_10 у якості адміністратора та автомийників без належного оформлення трудових відносин, тобто без укладання трудового договору, без оформлення наказу чи розпорядження про прийняття працівника.
05.09.2018 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 прибули до відділу з питань додержання законодавства про працю, застрахованих осіб, зайнятість, працевлаштування інвалідів та з питань дитячої праці у Павлоградському регіоні, та надала копії деяких документів, а саме: виписка з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, свідоцтво платника Єдиного податку, паспорт громадянина України, заяву на прийом на роботу ОСОБА_11 від 31.03.2017 року та наказ про прийом на роботу на посаду продавця продовольчих товарів ОСОБА_11 від 31.03.2017р. Також підприємець надала письмове пояснення, в якому зазначила, що у січні 2018 року у неї на автомийці проходив стажування не сам заявник ОСОБА_4 , а його товариш ОСОБА_10 (прізвище не пам`ятає), який працював оператором мийних машин 2 дні за графіком, наданим адміністратором ОСОБА_6 , але в процесі роботи з`ясувалось, що ОСОБА_10 людина наркозалежна, тому його було звільнено, кошти за виконану роботу отримав в повному обсязі, приблизно 200 грн. за 2 доби. Щодо працівників ОСОБА_8 (працює з 01.09.2018р.) та ОСОБА_12 (працює з 03.09.2018) пояснено, що вони проходили стажування на автомийці за адресою: АДРЕСА_4 Дніпровська 418/1-а та за згодою сторін будуть працевлаштовані та надані копії трудових договорів.
На підставі Акту № ДН1331/279/АВ та у відповідності до Порядку №509, Головним Управлінням 25 вересня 2018 року, уповноваженими посадовими особами було винесено Постанову про накладення штрафу №ДН1331/279/АВ/ТД-ФС/567, якою на підставі абз.2 ч.2 ст.265 Кодексу законів про працю України на позивача накладено штраф у розмірі 446760,00 грн.
ФОП ОСОБА_2 до позовної заяви додала копію трудової угоди, укладених між ФОП ОСОБА_3 зі сторони замовника та ОСОБА_6 зі сторони виконавця від 31.03.2017 року (дата трудового договору відредаговано вручну з 31.03.2018р.). Та копію трудової угоди між ФОП ОСОБА_3 зі сторони замовника та ОСОБА_13 зі сторони виконавця від 05.02.2018 року.
У судовому засіданні, яке відбулось 25.03.2019р., в якості свідка була допитана ОСОБА_14 (начальник відділу з питань додержання законодавства про працю, застрахованих осіб, занятість, працевлаштування інвалідів та з питань дитячої праці у Павлоградському регіоні), яка надала пояснення щодо обставин та порядку проведення перевірки. В ході надання пояснень, свідок зазначила, що перевірка розпочата за зверненням колишнього працівника ОСОБА_4 . З початку проведення перевірки інспектори управління представились та пред`явили посвідчення адміністратору - ОСОБА_6 , при опитуванні якої, як свідчать письмові пояснення, стало відомо, що вона працює на ФОП ОСОБА_2 . При зборі пояснень автомийників, кожен з них казав, що працює на ФОП ОСОБА_2 , про що написали в письмових поясненнях. Відповідаючи на питання сторін по справі, свідок повідомила про те, що інформація про вид діяльності позивача бралась із Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців; запит щодо ФОП ОСОБА_3 представниками управління не робився, бо перевірка стосувалась лише ФОП ОСОБА_2 ; щодо факту здійснення ФОП ОСОБА_1 підприємницької діяльності, свідок зазначає, що один із інспекторів особисто користувався послугами (інспектор придбав пляшку води). Зазначенні пояснення зафіксовані та відображені в протоколі судового засідання.
Свідок ОСОБА_6 (адміністратор), при опитуванні в судовому засіданні, зазначила, що працює на ФОП ОСОБА_3 на посаді адміністратора автомийки починаючи з 31 березня 2017 року. Також повідомила суду про те, що саме вона допустила працівників (автомийників) до роботи. Проте, в своїх письмових поясненнях, свідок засвідчила, що працює на ФОП ОСОБА_2 .
Судом враховано той факт, що в копії трудової угоди, укладеної між ФОП ОСОБА_3 та ОСОБА_6 від 31.03.2017р., наявне виправлення в даті її укладання.
Суд оцінює пояснення свідка ОСОБА_6 критично, оскільки виявлені порушення підтверджуються вищевказаними обставинами та письмовими доказами, у т.ч. поясненнями вказаних працівників, та знаходить своє відображення у фото- та відео- фіксації.
Відповідно до ч.1 ст.259 Кодексу законів про працю України, державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Як передбачено ч. 1 ст. 4 Закону України Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності державний нагляд (контроль) здійснюється за місцем провадження господарської діяльності суб`єкта господарювання або його відокремлених підрозділів, або у приміщенні органу державного нагляду (контролю) у випадках, передбачених законом.
Відповідно до абз. 1 ч. 10 ст. 4 Закону України Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності посадові особи органу державного нагляду (контролю) з метою з`ясування обставин, які мають значення для повноти проведення заходу, здійснюють у межах повноважень, передбачених законом, огляд територій або приміщень, які використовуються для провадження господарської діяльності, а також будь-яких документів чи предметів, якщо це передбачено законом.
Згідно з положеннями п. п. 1, 7 Положення про Державну службу України з питань праці, затвердженого 11.02.2015 постановою Кабінету Міністрів України № 96, Державна служба України з питань праці є центральним органом виконавчої влади, який реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю і здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи.
Відповідно до п. п. 4, 5, 19 Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженого 26.04.2017 постановою Кабінету Міністрів України №295 (далі - Порядок №295), який визначає процедуру здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю юридичними особами (включаючи їх структурні та відокремлені підрозділи, які не є юридичними особами) та фізичними особами, які використовують найману працю, державний контроль за додержанням законодавства про працю здійснюється у формі проведення інспекційних відвідувань та невиїзних інспектувань інспекторами праці, зокрема, Держпраці та її територіальних органів.
Порядок складення та форми акта, довідки, припису, вимоги визначаються Мінсоцполітики.
Форми службового посвідчення інспектора праці, акта, довідки, припису, вимоги, перелік питань, що підлягають інспектуванню, оприлюднюються на офіційному веб-сайті Держпраці.
Інспекційне відвідування проводиться, зокрема, за рішенням суду, повідомленням правоохоронних органів про порушення законодавства про працю.
За результатами інспекційного відвідування або невиїзного інспектування складаються акт і у разі виявлення порушень законодавства про працю - припис про їх усунення.
Відповідно до ч.1 ст.21 КЗпП України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядку, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується вплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.
Відповідно до ч.3 ст.24 КЗпП України, працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Абз.2 ч.2 ст.265 КЗпП України передбачено, що юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та податків - у тридцятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення.
Нормами частини четвертої статті 35 Закону України Про оплату праці передбачено, що не допускається приховування від органів, що здійснюють контроль за додержанням законодавства про оплату праці будь-якої інформації з питань оплати праці. При цьому, зазначені державні органи мають право одержувати від суб`єктів господарювання та найманих ними осіб інформацію, документи і матеріали та відвідувати місця здійснення господарської діяльності під час виконання трудової функції такими найманими особами.
Дослідивши матеріали справи, суд встановив, 05.09.2018 року інспектором праці Козирєвою Вікторією Вікторівною, за участю начальника відділу з питань додержання законодавства про працю, застрахованих осіб, зайнятість, працевлаштування інвалідів та з питань дитячої праці у Павлоградському регіоні Чубенко-Салко Ірини Володимирівни, заступника начальна відділу з питань додержання законодавства про працю, застрахованих осіб, зайнятість, працевлаштування інвалідів та з питань дитячої праці у Павлоградському регіоні Афанасьєвої Інни Василівни, головного державного інспектора відділу з питань додержання законодавства про працю, застрахованих осіб, зайнятість, працевлаштування інвалідів та з питань дитячої праці у Павлоградському регіоні Старікової Наталі ОСОБА_15 , у присутності фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 складено акт № ДН1331/279АВ яким зафіксовано проведення інспекційного відвідування ФОП ОСОБА_16 , юридична адреса: АДРЕСА_3 ; фактична адреса: АДРЕСА_4 . АДРЕСА_5 /1А.
В даному акті відображена наявність порушень, знайдених під час інспекційного відвідування відповідно до частини 1 Законодавства про працю підпунктів 1, 7, 9, 10 пункту 3 Трудовий договір. В даному акті засвідчено порушення ст.ст. 21, 24 Кодексу законів про працю України, а також порушення постанови Кабінету Міністрів України № 413.
Суд не приймає до уваги посилання позивача на те, що відповідачем протиправно було проведення інспектування саме відносно неї, а не її чоловіка, який нібито є власником автомийки, оскільки під час проведення інспектування вищевказаної автомийки біля барної стійки розташований куточок споживача, в якому розміщені документи (свідоцтво платника єдиного податку, виписка з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, книга відгуків та пропозицій) на ім`я ОСОБА_2 , що на підставі підпункту 6 пункту 11 Порядку контролю № 295 зафіксовано засобами фототехніки, які судом були дослідженні під час розгляду справи.
Також цей факт підтверджується письмовими поясненнями працівників, які зазначили, що працюють саме на фізичну особу-підприємця ОСОБА_2 .
Таким чином, судом встановлено, ФОП ОСОБА_2 , яка здійснює підприємницьку діяльність з надання послуг платної автомийки, розташованої за адресою АДРЕСА_1 , фактично допустила до роботи громадян ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та особу на ім`я ОСОБА_10 у якості адміністратора та авто мийніків без належного оформлення трудових відносин, тобто без укладення трудового договору, без оформлення наказу чи розпорядження про прийняття працівника. Зазначені факти свідчать про порушення вимог ч.1 ст.21, ч.ч.1, 3 ст.24 КЗпП України та вимоги постанови Кабінету Міністрів України від 17 червня 2015 р. N 413 «Про порядок повідомлення Державній фіскальній службі та її територіальним органам про прийняття працівника на роботу».
Щодо пояснень позивача відносно працівників ОСОБА_8 (працює з 01.09.2018р.) та ОСОБА_12 (працює з 03.09.2018), а також те що вони проходили стажування на автомийці за адресою: м АДРЕСА_4 , АДРЕСА_5 418/1-а та за згодою сторін будуть працевлаштовані та надані копії трудових договорів, суд зазначає наступне.
Вимогами КЗпП України (ст.ст.21, 23, 24, 26) не передбачено проходження стажування особою, яка бажає працевлаштуватися шляхом укладання трудового договору, для перевірки її кваліфікації та навиків роботи або отримання таких.
Крім того, виконання в частині вимог припису не могло бути правовою підставою для того, щоб не застосовувати до суб`єкта господарювання фінансових санкцій, і, відповідно не звільняло від обов`язку понести відповідальність за вчинення порушень законодавства про працю, оскільки згідно з ч.7 ст. 265 КЗпП України сплата штрафу не звільняє від усунення порушень законодавства про працю. Тобто вказаними нормами покладено одночасно на суб`єкта господарювання обов`язок, як щодо сплати штрафу за вчинене порушення, так і щодо його усунення.
Вказана правова позиція узгоджується із постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 28 лютого 2018 року по справі № 818/584/17 (№ К/9901/381/17), в якій вказано, що виконання позивачем вимог припису підтверджує факт визнання ним порушень трудового законодавства, відображеного в акті перевірки. Сам по собі припис не передбачає застосування санкцій щодо суб`єкта господарювання, його вимоги направлені лише на подальше недопущення порушення вимог законодавства про працю. Та далі - норма частини 11 статті 7 Закону № 877 в даному випадку не має застосовуватися, оскільки застосуванню підлягає норма статті 265 КЗпП України, як спеціальна норма. Тому, аргументи позивача про те, що виконання товариством вимог припису у встановлений законодавством строк є підставою для не накладення на позивача штрафних санкцій, не ґрунтуються на вимогах закону. Підставою для накладення штрафу відповідно до статті 265 КЗпП України є акт перевірки про виявлені факти порушення вимог законодавства про працю та загальнообов`язкове державне соціальне страхування, незалежно від їх подальшого усунення.
Таким чином, на підставі Акту №ДН1331/279АВ від 05.09.2018р та у відповідності до Порядку №509, Головним Управлінням Держпраці у Дніпропетровській області було винесено оскаржувану Постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами від 25.09.2018р. №ДН1331/279/АВ/ТД-ФС/567, якою, на підставі абз.2 ч.2 ст.265 Кодексу законів про працю України на позивача накладено штраф у розмірі 446760,00грн.
За приписами ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
З огляду на сукупність встановлених під час судового розгляду справи обставин, суд прийшов до висновку, що постанова від 25.09.2018р. №ДН1331/279/АВ/ТД-ФС/567 про накладення штрафу на позивача, винесена Головним управлінням Держпраці у Дніпропетровській області, відповідає вимогам чинного законодавства.
Відповідно до ч.1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Оцінуючи усі докази, які були досліджені судом у їх сукупності, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.
Керуючись ст.ст. 241-250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.В. Турлакова