Справа № 2а/0570/23052/11
Суддя: Жук А.В.
Дата ухвалення: 2019-07-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

17 липня 2019 року

Київ

справа №2а/0570/23052/11

адміністративне провадження №К/9901/18388/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Жука А.В.,

суддів - Мартинюк Н.М., Мельник-Томенко Ж.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження заяву Дочірнього підприємства «Ілліч-Агро Донбас» Публічного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» про перегляд Верховним Судом України ухвали Вищого адміністративного суду України від 05 червня 2014 року в адміністративній справі № 2а/0570/23052/11

за позовом Дочірнього підприємства «Ілліч-Агро Донбас» Публічного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» до прокуратури Старобешівського району Донецької області про визнання незаконними дій, -

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2011 року Дочірнє підприємство «Ілліч-Агро Донбас» Публічного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» звернулося до суду з позовом до прокуратури Старобешівського району Донецької області про визнання незаконними дій.

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 17.01.2012, залишеною без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 20.03.2012 у задоволенні позовних вимог відмовлено.

У касаційній скарзі позивач просив постанову Донецького окружного адміністративного суду від 17.01.2012 та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 20.03.2012 скасувати, як такі, що не відповідають нормам чинного законодавства та винести нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 05 червня 2014 року касаційну скаргу залишено без задоволення, а рішення судів першої та апеляційної інстанцій - без змін.

Вищий адміністративний суд України ухвалою від 10 вересня 2014 року допустив до провадження Верховного Суду України адміністративну справу за позовом Дочірнього підприємства «Ілліч-Агро Донбас» Публічного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» до Прокуратури Старобешівського району Донецької області про визнання незаконними дій.

Ухвалами Верховного Суду України від 17 вересня 2014 року відкрито провадження у справі та витребувано матеріали справи №2а/0570/23052/11 з Донецького окружного адміністративного суду, які до Верховного Суду України не надійшли.

15 грудня 2017 року набув чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року №2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів».

У зв`язку із початком роботи Верховного Суду, на виконання підпунктів 1, 7 пункту 1 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній з 15 грудня 2017 року) матеріали заяви Дочірнього підприємства «Ілліч-Агро Донбас» Публічного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» про перегляд Верховним Судом України ухвали Вищого адміністративного суду України від 05 червня 2014 року в адміністративній справі № 2а/0570/23052/11 передано до Верховного Суду.

В ухвалі Вищого адміністративного суду України від 05 червня 2014 року, що переглядається, надано правову оцінку діям позивача щодо відмови у допуску для проведення перевірки Агроцеху № 30 ДП «Ілліч-Агро Донбас» та наданні необхідної для перевірки документації відповідачу.

При розгляді справи, судами попередніх інстанцій встановлено, що прокуратурою Старобешівського району Донецької області 14.09.2011 в порядку ст.20 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 №1789-ХІІ направлено лист до Дочірнього підприємства «Ілліч-Агро Донбас» Публічного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» щодо проведення 20.09.2011 перевірки додержання вимог законодавства про охорону праці з залученням фахівців територіального управління Держгірпромнагляду по Донецькій області, з вимогою під час перевірки надати дозвільну та іншу документацію щодо робіт з підвищеною небезпекою та документів, необхідність у яких виникне під час проведення перевірки.

До прокуратури 22.09.2011 надійшов лист від позивача про відмову у допуску для проведення перевірки Агроцеху № 30 ДП «Ілліч-Агро Донбас» та наданні необхідної для перевірки документації.

Проаналізувавши матеріали справи, Вищий адміністративний суд України дійшов висновку, що спірна вимога прокуратури була прийнята на законних підставах та враховуючи те, що прокурор діяв в межах своїх повноважень то суди попередніх інстанцій дійшли вірного висновку щодо відмови в задоволенні позову.

Приймаючи таке рішення, Вищий адміністративний суд України виходив з того, що відповідно до статті 1 Закону України «Про прокуратуру» прокурорський нагляд за додержанням і правильним застосуванням законів Кабінетом Міністрів України, міністерствами та іншими центральними органами виконавчої влади, органами державного і господарського управління та контролю, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, місцевими Радами, їх виконавчими органами, військовими частинами, політичними партіями, громадськими організаціями, масовими рухами, підприємствами, установами і організаціями, незалежно від форм власності, підпорядкованості та приналежності, посадовими особами та громадянами здійснюється Генеральним прокурором України і підпорядкованими йому прокурорами.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про прокуратуру» законні вимоги прокурора, є обов`язковими для всіх органів, підприємств, установ, організацій, посадових осіб та громадян і виконуються невідкладно або у передбачені законом чи визначені прокурором строки.

Згідно статті 21 Закону України «Про прокуратуру», перевірки проводяться за письмовими зверненнями органів державної влади, органів місцевого самоврядування, депутатів усіх рівнів, фізичних та юридичних осіб, а також за власною ініціативою прокурора.

Відповідно до статті 20 Закону України «Про прокуратуру» при здійсненні прокурорського нагляду за додержанням і застосуванням законів прокурор має право: мати доступ до документів і матеріалів, необхідних для проведення перевірки, в тому числі за письмовою вимогою, і таких, що містять комерційну таємницю або конфіденційну інформацію; письмово вимагати подання в прокуратуру для перевірки зазначених документів та матеріалів, видачі необхідних довідок, в тому числі щодо операцій і рахунків юридичних осіб та інших організацій, для вирішення питань, пов`язаних з перевіркою; вимагати для перевірки рішення, розпорядження, інструкції, накази та інші акти і документи, одержувати інформацію про стан законності і заходи щодо її забезпечення.

На підставі викладеного, колегія суддів Вищого адміністративного суду України дійшла висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає. Постанову Донецького окружного адміністративного суду від 17.01.2012 та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 20.03.2012 необхідно залишити без змін, оскільки вони є законними і обґрунтованими та постановлені з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

У своїй заяві Дочірнє підприємство «Ілліч-Агро Донбас» Публічного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» вказує на аналогічність обставин у справі № 2а/0570/1786/12. А саме, що ухвалою Вищого адміністративного суду України від 04.10.2012 року у справі № К/9991/42641/12 залишено без задоволення касаційну скаргу прокурора Володарського району Донецької області на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 20 березня 2012 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 22 травня 2012 року по справі № 2а/0570/1786/12, якими позов Дочірнього підприємства "Ілліч-Агро Донбасс" Публічного акціонерного товариства "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" до прокурора Володарського району Донецької області про визнання дій незаконними та визнання нечинною вимоги задоволено частково - скасовано вимогу Прокурора Володарського району Донецької області від 16 листопада 2011 року № 76-3420 вих. - 11.

Не погоджуючись з ухвалою Вищого адміністративного суду України від 05 червня 2014 року, позивач подав заяву про її перегляд Верховним Судом України, посилаючись на наявність підстав, передбачених пунктом 1частини першої статті 237 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній до 15.12.2017).

Відповідно до підпунктів 1, 7 пункту 1 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній з 15 грудня 2017 року) заяви про перегляд судових рішень Верховним Судом України в адміністративних справах, які подані та розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку колегією у складі трьох або більшої непарної кількості суддів за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. Такі заяви розглядаються без повідомлення та виклику учасників справи, за винятком випадку, коли суд з огляду на обставини справи ухвалить рішення про інше.

Розглянувши доводи заяви та дослідивши додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку, що подана заява є необґрунтованою, а наведені в ній доводи є безпідставними з таких підстав.

Відповідно до частини першої статті 236 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній до 15 грудня 2017 року) сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають право подати заяву про перегляд судових рішень: 1) в адміністративних справах після їх перегляду в касаційному порядку; 2) Вищого адміністративного суду України з питань, передбачених статтею 171-1 цього Кодексу.

У статті 237 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній до 15 грудня 2017 року) передбачено мотиви, з огляду на які може бути ініційований перегляд судових рішень Верховним Судом України. Зокрема, після касаційного перегляду адміністративна справа переглядається тільки з підстави неоднакового застосування касаційним судом одних і тих самих норм матеріального права, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах (пункт 1 частина перша статті 237).

За правилами пункту 1 частини першої статті 237 Кодексу адміністративного судочинства України мотивами перегляду Верховним Судом України судових рішень в адміністративних справах є неоднакове застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

Зі змісту рішення, про перегляд якого подано заяву, та рішень Вищого адміністративного суду України, наданих для порівняння, не вбачається неоднакового застосування судом касаційної інстанції норм матеріального та процесуального права, оскільки прийняття різних за змістом судових рішень зумовлено різними фактичними обставинами, які були встановлені під час розгляду цих справ, перевірка правильності встановлення яких не входить до компетенції Верховного Суду.

Зокрема посилання позивача на те, що прокуратура Старобешівського району підміняла дії та повноваження органу державного управління та контролю, який здійснює контролюючі функції з питань промислової безпеки, охорони праці Державної служби гір нічного нагляду та промислової безпеки України не відповідають дійсності, оскільки прокуратурою Донецької області зобов`язано прокурорів міст, районів та прирівняних до них під час здійснення правозахисної діяльності у сфері охорони праці спільно з фахівцями територіального управління Держгірпромнагляду по Донецькій області провести спільні перевірки додержання законів та інших нормативно-правових актів, а також під час проведення перевірок дати оцінку діяльності контролюючих органів, тобто здійснювати нагляд за станом контролю спеціалістами територіального управління Держгірпромнагляду в Донецькій області за додержанням вимог законодавства про охорону праці на підприємствах. Прокуратура на час спірних правовідносин була наділена відповідними повноваженнями.

У той же час аналіз фактичних обставин справи № 2а/0570/1786/12 свідчить про те, що Вищий адміністративний суд України правильно дійшов висновку, що державний контроль за використанням та охороною земель здійснює спеціально уповноважений орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів. Державний контроль за додержання законодавства про охорону земель здійснює спеціально уповноважений орган виконавчої влади з питань екології та природних ресурсів.

Витребування інформації щодо кількості майнових паїв та земельних паїв, що використовуються агроцехами району з боку відповідача (прокурора Володарського району Донецької області) є втручанням в господарську діяльність, оскільки повноваження щодо проведення перевірок щодо використання та охорони земель, згідно чинного на час розгляду справи законодавства, покладено на Державну інспекцію з контролю за використанням і охороною земель та її територіальні органи, а не на прокуратуру. До повноважень прокуратури не належить проведення перевірки щодо посилення правозахисної діяльності за додержанням законів в агропромисловому комплексі та прокуратура в даному випадку не повинна підміняти органи відомчого управління та контролю та не має права втручатися у господарську діяльність.

Наведене дало підстави Вищому адміністративному суду України прийняти ухвалу від 04 жовтня 2012 року, якою рішення судів першої та апеляційної інстанцій у даній справі залишено без змін, а касаційна скарга прокурора Володарського району Донецької області - без задоволення.

Зміст правовідносин з метою з`ясування їх подібності в різних рішеннях суду касаційної інстанції визначається обставинами кожної конкретної справи, перевірка правильності встановлення яких не належить до компетенції Верховного Суду.

Оскільки обставини, які стали підставою для перегляду справи Верховним Судом України за пунктом 1 частини першої статті 237 Кодексу адміністративного судочинства України, не підтвердилися, в задоволенні заяви слід відмовити.

Відповідно до частини першої статті 244 Кодексу адміністративного судочинства України Верховий Суд України відмовляє в задоволенні заяви, якщо обставини, які стали підставою для перегляду справи, не підтвердилися.

На підставі викладеного, керуючись підпунктом 1 пункту 1 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній з 15.12.2017), статтями 241, 242, 244 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній до 15.12.2017), Верховний Суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви Дочірнього підприємства «Ілліч-Агро Донбас» Публічного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» відмовити.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Жук А.В.

судді Мартинюк Н.М.

Мельник-Томенко Ж.М.