Справа № 641/4101/19
Суддя: Колодяжна І. М.
Дата ухвалення: 2019-07-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Комінтернівський районний суд м.Харкова
Провадження № 2-а/641/109/2019 Справа №641/4101/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 липня 2019 року Комінтернівський районний суд м. Харкова:

головуючий - судді Колодяжної І.М.

за участю секретаря судового засідання - Ягодіної М.С.

справа №641/4101/19

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження в приміщенні суду в м. Харкові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора поліції УПП у Харківській області Аллахвердяна Сергія Владиславовича про визнання дій протиправними та скасування постанови ,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання протиправними дій відповідача та скасування постанови серії НК №145428 від 16 травня 2019 року про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 та ч. 1 ст. 126 КУпАП.

В обгрунтування позову зазначив, що 16 травня 2019 року позивачем винесено оскаржувану постанову та на позивача накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн. Відповідно до постанови позивач нібито о 15 год 25 хв. рухаючись за кермом автомобіля по вул. Мерефянське шосе в м. Харкові , не виконав вимоги п. 2.9 ПДРУ , а також не пред,явив поліс обов,язкової цивільної відповідальності власників транспортних засобів , чим порушив вимоги п.п. 8.5 та 2.1. г ПДРУ. 16 травня 2019 року, позивач рухався в транспортному засобі Renault Megane 2003 р.в. НОМЕР_1 , який належить його бабусі, проїжджаючи по вул. Мерефянске шоссе в напрямку житлового p-ну Жихор,в районі вул. Мерефянське шоссе 2А, він був зупинений патрульним автомобілем .До його автомобілю підійшов співробітник патрульної поліції та вимагав пред`явити йому документи, а саме водійське посвідчення, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та поліс обов`язкової цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів , і сказав, що номерні знаки встановлені на непередбаченому місці, чим позивач нібито не виконав вимогу п. 2.9В ПДР. Вимогу ПДР пункту 2.9В, позивач не порушував, адже номерні знаки належать даному автомобілю , відповідають вимогам стандартів, встановлені на передбаченому для цього місці (адже інспектор відмовився пояснити де саме вони мають бути встановлені, і яким законодавчим актом це передбачено) обидва номерні знаки читались на відстані 20м, тобто жодну вимогу пункту 2.9В ПДР позивач не порушував. Підійшовши до автомобілю позивача , співробітник поліції висловив вимогу пред`явити йому документи і сказав, що позивач нібито порушив вимогу пункту 2.9В ПДР. Відповідач вимагав пред`явити йому документи, а саме водійське посвідчення, свідоцтво про реєстрацію автомобіля та поліс обов`язкової цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів . За порушення вимог пункту 2.9В ПДР не передбачено складання протоколу (відповідно до ст. 258 КУпАП), а виключно постанову, тому згідно ст. 21.2 Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», в якій указано, що контроль за наявністю договорів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється лише у випадках складання протоколів щодо порушень дорожнього руху та оформленні матеріалів дорожньо- транспортних пригод, позивач вирішив, що поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів інспектор вимагає незаконно, та пред`явив інспектору лише водійське посвідчення та свідоцтво про реєстрацію автомобіля. Переглянувши документи, інспектор пішов до свого службового транспорту, та через деякий час повернувся з бланком постанови, який був вже частково заповнений, та повідомив , що відносно позивача буде складено постанову про притягнення до адміністративної відповідальності, не розглянувши справу по суті, як того вимагають норми статей 278-280 КУпАП, не ознайомив позивача з його правами, передбаченими статтями 268 КУпАП та 63 Конституції України. Позивач почав наполягати на об`єктивному розгляді справи, на що інспектор заперечив та знов пішов далі заповнювати постанову до свого службового автомобілю. Таким чином, після зупинки транспортного засобу позивача , висловлення звинувачень у бік позивача , відповідач одразу виніс постанову, не розглянувши справу по суті. Будь-якої підготовки до розгляду справи не було, як і не було оголошення посадової особи, яка розглядає справу, особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, не були вирішені клопотання, не були дослідженні докази, не були заслухані особи, які беруть участь у розгляді справи та свідки, та взагалі з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення а також інші обставини, що мають суттєве значення для правильного вирішення справи. Позивач вважає , що своїми діями, відповідач грубо порушив вимоги ст.ст.278,279, та 280 КУпАП, а також право позивача на захист, яке закріплено як ст. 268 КУпАП, так і ст. 59, 63 Конституції України. Крім того, з огляду на постанову, в ній відсутні будь- які додатки, в тому числі і обов`язкові зазначення технічного засобу (що є імперативною вимогою), якими здійснено фото або відеозапис. Таким чином в справі відсутні та не розглядались будь які докази, які б могли підтвердити правопорушення.

29 травня 2019 року хвалою судді позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою судді від 18 червня 2019 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії НК №145428 від 16.05.2019 року, позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 та ч.1 ст. 126 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 425 грн.

Положеннями ч. 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

За нормою ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

При цьому, згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи, що відповідачем не було доведено належними, достатніми та допустимими доказами, що позивач порушив вимог ПДР України .

Будь-яких доказів, які б свідчили про вчинення позивачем порушення правил дорожнього руху при винесенні оскаржуваної постанови не надано, зокрема, відповідачем не надано суду та не долучено до оскаржуваної постанови пояснення свідків, фото-, відеофіксації порушення позивачем правил дорожнього руху тощо.

Так ,єдиним доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення є сама оскаржувана постанова по справі про адміністративне правопорушення, в якій зафіксовано порушення водієм правил дорожнього руху.

Однак, суд вважає, що зазначена постанова є саме предметом спору між сторонами та не може розглядатися як доказ за відсутності інших доказів на підтвердження обставин , вказаних в оскаржуваній постанові.

Будь-яких доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 та ч. 1 ст. 126 КУпАП, відповідачем до суду не надано.

Таким чином, суд вважає, що відповідачем в порушення вимог ст. 77 КАС України не надано доказів на підтвердження правомірності оскаржуваної постанови.

Таким чином, оскаржувана постанова від 16.05.2019 року про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 та ч. 1 ст. 126 КУпАП є незаконною та підлягає скасуванню.

Відповідно до ч. 3. п.3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності суд має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення за ч. 6 ст. 121 КУпАП відносно позивача підлягає закриттю.

Вимоги щодо визнання дій суб,єкта владних повноважень незаконними задоволенню не підлягають, оскільки ефективним способом захисту є заявлені позивачем вимоги щодо скасування оскаржуваної постанови, що відповідає положенням ч. 3. ст. 286 КАС України, і додаткові вимоги щодо визнання дій незаконними не підлягають задоволенню в даному випадку, оскільки охоплюються вимогами щодо скасування постанови.

Згідно з ч. 1 ст.139 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору на підставі ст. 288 КУпАП, то підстави для стягнення з відповідача судового збору відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. 19 Конституції України, ст. ст. 121 ,126КУпАП, ст. ст. 6, 8,9, 72, 77, 139, 242, 243-246, 286 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до інспектора поліції УПП у Харківській області Аллахвердяна Сергія Владиславовича про визнання дій протиправними та скасування постанови - задовольнити частково .

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії НК №145428 від 16.05.2019 року за ч. 1 ст. 121 та ч.1 ст. 126 КУпАП відносно ОСОБА_1 .

Справу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 121 та ч. 1 ст.126 КУпАП відносно ОСОБА_1 - закрити.

В частині позовних вимог ОСОБА_1 до інспектора поліції УПП у Харківській області Аллахвердяна Сергія Владиславовича про визнання дій протиправними відмовити.

Рішення може бути оскаржена до Другого апеляційного адміністративного суду у встановленому порядку протягом 10 днів з дня його складення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , код НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 . .

Відповідач - інспектор Управління патрульної поліції м. Харкова 2 роти 3 батальйону Аллахвердян Сергій Владиславович , ІПН та паспортні дані невідомі, службова адреса : АДРЕСА_2 315А.

Суддя - І. М. Колодяжна