Справа № 810/1122/16
Суддя: Харченко С.В.
Дата ухвалення: 2017-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 лютого 2017 року м. Київ Справа № 810/1122/16

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Харченко С.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу
за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Артель"
доВишгородської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області,
третя особа:Приватне акціонерне товариство "Група "Омега",
провизнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Київського окружного адміністративного суду перебуває адміністративна справа № 810/1122/16 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Артель" до Вишгородської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області, третя особа: Приватне акціонерне товариство "Група "Омега", про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень Ірпінської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області від 13.10.2015 № та 13.10.2015 № .

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення, якими Товариству з обмеженою відповідальністю "Артель" зменшено розмір задекларованого ним від`ємного значення з податку на додану вартість на суму 371650,00 грн та донараховано податкове зобов`язання з податку на додану вартість у загальному розмірі 192525,00 грн (128350,00 грн - за основним платежем; 64175,00 грн - за штрафними (фінансовими) санкціями), на думку позивача, прийняті відповідачем з порушенням норм матеріального права та не відповідають вимогам закону, висновки контролюючого органу відносно факту вчинення підприємством правопорушення є помилковими, а тому оскаржувані податкові повідомлення-рішення є протиправними та підлягають скасуванню.

Представник відповідача позов не визнав, надав суду письмові заперечення проти позову, в яких зазначив, що посадові особи Ірпінської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області діяли на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені законодавством України, оскаржувані податкові повідомлення-рішення прийняті відповідачем правомірно, у зв`язку з чим позовні вимоги задоволенню не підлягають.

У судове засідання, призначене на 10.02.2017, особи, які беруть участь у справі, не з`явились. Судом встановлено, що сторони своєчасно та належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду справи, про що свідчать наявні у матеріалах справи розписки представників сторін про отримання ними судових повісток (т. 2 а.с. 68, 69). У свою чергу третя особа повідомлена про дату, час та місце проведення судового засідання за допомогою засобів електронного зв`язку у відповідності до приписів статей 33 та 38 Кодексу адміністративного судочинства України (т. 2 а.с. 71).

Матеріали справи містять клопотання представників позивача та третьої особи про розгляд справи за їх відсутності (т. 2 а.с. 76, 77).

У свою чергу від представника відповідача будь-яких заяв чи клопотань про відкладення судового засідання або повідомлень про причини неприбуття до суду не надходило.

В силу приписів частини четвертої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Відповідно до приписів частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Беручи до уваги ту обставину, що про дату, час та місце судового розгляду справи особи, які беруть участь у справі, повідомлені належним чином, однак у судове засідання не з`явились, зважаючи на відсутність підстав для відкладення судового розгляду, передбачених статтею 128 Кодексу адміністративного судочинства України, судом прийнято рішення про розгляд справи в порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами та доказами.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, враховуючи принципи рівності сторін, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову з огляду на наступне.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Артель" (ідентифікаційний код 30554583, місцезнаходження: 07832, Київська область, Бородянський район, смт. Бабинці, вул. Заводська, будинок 45А) зареєстроване в якості юридичної особи 24.01.2000 та здійснює господарську діяльність, пов`язану, зокрема, з виробництвом сухих будівельних сумішей (копія виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців від 25.11.2014 серії АГ № 340740 (т. 1 а.с. 46).

На момент виникнення спірних правовідносин позивач перебував на податковому обліку в Ірпінській об`єднаній державній податковій інспекції Головного управління ДФС у Київській області.

У вересні 2015 року посадовою особою Ірпінської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області на підставі пункту 75.1 статті 75, підпункту 78.1.1 пункту 78.1 статті 78 та пункту 79.1 статті 79 Податкового кодексу України проведено документальну позапланову виїзну перевірку з питань дотримання Товариством з обмеженою відповідальністю "Артель" вимог податкового законодавства при здійсненні фінансово-господарських операцій з Приватним акціонерним товариством "Група "Омега" за період з 01.02.2015 по 28.02.2015.

За результатами перевірки складено акт від 23.09.2015 № 1277/22-4/30554583 (далі - акт перевірки), в якому зафіксовано, що Товариством з обмеженою відповідальністю "Артель" під час декларування податкових зобов`язань за господарською операцією з придбання у Приватного акціонерного товариства "Група "Омега" юридичних послуг не дотримано вимог пунктів 198.2 (з урахуванням пункту 187.9 статті 187), 198.3, 198.6 статті 198 та пункту 201.4 статті 201 Податкового кодексу України, що призвело до завищення податкового кредиту за лютий 2015 року на загальну суму 500000,00 грн.

При перевірці правильності декларування позивачем власних податкових зобов`язань за наведений вище звітний період відповідачем прийнято до уваги відомості, отримані від інших територіальних органів доходів і зборів про господарську діяльність контрагента позивача - Приватного акціонерного товариства "Група "Омега" - та про характер його взаємовідносин з іншими суб`єктами господарювання по ланцюгу постачання.

Зокрема, контролюючий орган зважав на податкову інформацію, отриману відносно наведеної вище юридичної особи, стосовно:

- відсутності у Приватного акціонерного товариства "Група "Омега" працівників для забезпечення ведення фінансово-господарської діяльності в обсягах задекларованих ним показників (лист Державної податкової інспекції у Хортицькому районі м. Запоріжжя Головного управління ДФС у Запорізькій області від 06.04.2015 № 590/7/08-31-22);

- складення первинної документації (договорів, актів виконаних робіт) з порушенням вимог статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 № 996-XIV та пункту 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88;

- неможливості допиту громадянина ОСОБА_1 , який у перевіряємому періоді був директором Приватного акціонерного товариства "Група "Омега", внаслідок чого, на думку контролюючого органу, неможливо підтвердити його причетність до ведення ним господарської діяльності від імені контрагента позивача та, як наслідок, реальність фінансово-господарської діяльності Приватного акціонерного товариства "Група "Омега" з покупцями юридичних послуг, у тому числі з Товариством з обмеженою відповідальністю "Артель" (лист ОУ Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м. Запоріжжя від 20.03.2015 № 1229/7/08-26-07-04).

Відповідач також зазначає, що акти здачі-прийняття робіт, складені за результатами виконання Приватним акціонерним товариством "Група "Омега" господарського зобов`язання перед позивачем, заповнені з порушенням вимог статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16.07.1999 № 996-ХІV, а саме: не містять зміст, обсяг господарської операції, дату та місце її надання.

Крім того, контролюючим органом поставлено під сумнів реальність здійснення господарської операції позивачем з Приватним акціонерним товариством "Група "Омега", оскільки наданий позивачем у ході перевірки в якості матеріального носія, що відтворює результат наданих послуг, звіт лише цитує положення податкового законодавства та не містить жодних аналітичних матеріалів стосовно діяльності Товариства з обмеженою відповідальністю "Артель".

За таких обставин відповідач вважає, що договір, за яким Приватне акціонерне товариство "Група "Омега" зобов`язувалось надати позивачу юридичні послуги, фінансово-господарські документи та податкову звітність складено сторонами правочину без фактичного здійснення господарської операції, а лише з метою незаконного одержання податкової вигоди у вигляді формування податкового кредиту на користь позивача.

Внаслідок допущення позивачем вказаного правопорушення під час визначення ним об`єкту оподаткування податком на додану вартість, у тому числі формування платником податків частини від`ємного значення податку на додану вартість, яку включено до складу податкового кредиту наступного податкового періоду, відповідач дійшов висновку про невідповідність (завищення) від`ємного значення суми податку на додану вартість за лютий 2015 року на суму 371650,00 грн та заниження податкового зобов`язання з податку на додану вартість за лютий 2015 року на суму 128350,00 грн.

На підставі акта перевірки контролюючим органом прийнято податкові повідомлення-рішення від 13.10.2015 № та 13.10.2015 № , якими відповідно до приписів підпункту 54.3.2 пункту 54.3 статті 54 та пункту 123.1 статті 123 Податкового кодексу України позивачу визначено суму податкового зобов`язання з податку на додану вартість у розмірі 192525,00 грн, з яких: 128350,00 грн - за основним платежем, 64175,00 грн - за штрафними (фінансовими) санкціями, а також зменшено розмір від`ємного значення з цього податку на суму 371650,00 грн.

Не погоджуючись із рішеннями, прийнятими Ірпінською об`єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Київській області, позивач оскаржив їх до суду.

Позивач зазначає, що твердження контролюючого органу стосовно вчинення Товариством з обмеженою відповідальністю "Артель" податкового правопорушення є помилковими, оскільки визначення ним сум податкового кредиту здійснено у відповідності до вимог податкового законодавства, господарську операцію з Приватним акціонерним товариством "Група "Омега" належним чином відображено у бухгалтерському і податковому обліку позивача та його податковій звітності.

Оскільки висновки контролюючого органу про відсутність у позивача права на формування податкового кредиту за наслідками вчинення господарської операції з Приватним акціонерним товариством "Група "Омега" ґрунтуються на твердженнях про фіктивність господарської операції позивача та його контрагента, та про відсутність наміру учасників правочину досягти реальних правових наслідків, судом з метою всебічного та об`єктивного вирішення справи було витребувано у позивача належним чином засвідчену копію декларації з податку на додану вартість за лютий 2015 року разом з усіма додатками; відповідні матеріальні носії, що відтворюють результати наданих послуг та докази використання позивачем виконаних його контрагентом послуг в межах власної господарської діяльності.

Досліджуючи інформацію, що викладена в акті перевірки, та документи, наявні в матеріалах справи, судом встановлено наступне.

У травні 2014 року позивачем укладено з Приватним акціонерним товариством "Група "Омега" договір від 23.05.2014 № 02-05/14юр (т. 1 а. с. 27-29) зі змінами, внесеними угодою від 20.11.2014, відповідно до умов якого контрагент позивача прийняв на себе зобов`язання надати Товариству з обмеженою відповідальністю "Артель" наступні юридичні послуги: визначення рівня правової безпеки при проведенні поглинань та злиття суб`єктів господарювання, зазначених у списку, який подається виконавцю; практичні поради по оптимізації структури і діяльності замовника з ціллю залучення іноземних інвестицій, виходячи з європейської практики та традицій; проведення правового аналізу діяльності позивача в контексті оподаткування, визначення податкової моделі поведінки, з урахуванням перспективних змін в податковому законодавстві.

У лютому 2015 року за результатами виконання умов договору від 23.05.2014 № 02-05/14юр між сторонами складено та підписано акт надання послуг від 24.02.2015 № 02/02-05/14юр (т. 1 а. с. 32-33) на загальну суму 3000000,00 грн, у тому числі ПДВ - 500000,00 грн.

На підтвердження сум податку на додану вартість, що була сплачена позивачем у складі ціни послуг, представник позивача надав суду копію виписаної Приватним акціонерним товариством "Група "Омега" податкової накладної від 24.02.2015 № 2 на загальну суму 3000000,00 грн., у тому числі ПДВ - 500000,00 грн (т. 1 а.с. 34).

Згідно з копіями платіжних доручень (т. 1 а.с. 38-45) часткову оплату за надані Приватним акціонерним товариством "Група "Омега" послуги у розмірі 1040000,00 грн здійснено позивачем у безготівковій формі шляхом перерахування коштів на рахунки контрагента позивача.

Податок на додану вартість у загальній сумі 500000,00 грн за наведеною вище господарською операцією включено позивачем до податкового кредиту за лютий 2015 року.

За поясненнями представника позивача, юридичні послуги було замовлено підприємством з метою розробки податкової моделі господарської діяльності Товариства з обмеженою відповідальністю "Артель" для впорядкування первинних документів з підготовки і складання фінансової та податкової звітності підприємства, зменшення податкових ризиків та оптимізації трудовитрат на роботу.

Представник позивач зазначає, що завдяки розробленому Приватним акціонерним товариством "Група "Омега" звіту правового аналізу діяльності Товариства з обмеженою відповідальністю «Артель» в контексті оподаткування, визначення податкової моделі поведінки і надання рекомендацій по зменшенню податкових ризиків в діяльності, з урахуванням перспективних змін в податковому законодавстві (т. 1 а.с. 119-250), позивачем проведено коригування сум податкового кредиту на загальну суму 248072,25 грн, збільшено прибуток з 44000,00 грн у попередньому періоді до 507000,00 грн у 2015 році та оптимізовано трудовитрати на роботу, що у свою чергу виплинуло на підвищення працівникам заробітних плат з лютого 2015 року на 25%.

На підтвердження вказаних обставин, представником позивач надано суду копії наступних документів: декларацій з податку на прибуток підприємств за 2015 рік (т. 1 а.с. 109-115); балансу (звіту про фінансовий стан) станом на 31.12.2015 (т. 1 а.с. 117); звіту про фінансові результати за 2015 рік (т. 1 а.с. 118); уточнюючих розрахунків до податкових декларацій з податку на додану вартість за лютий-квітень 2015 року (т. 1 а.с. 69-95); наказів «Про затвердження штатного розкладу від 01.02.2015 № 11-в, «Про використання в діяльності ТОВ «Артель» податкової моделі поведінки та зменшення податкових ризиків» від 20.02.2015 № 12-в та 20.02.2015 № 1/20/02, (т. 1 а.с. 96-98); штатних розписів станом на 17.06.2013 та 01.01.2015 (т. 1 а.с. 99-101, 103-105); оборотно-сальдових відомостей по рахунках 651 «За розрахунками iз загальнообов`язкового державного соціального страхувaння» та 661 «Розрахунки зa заробітною платою» (т. 1 а.с. 106, 107).

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів з 1 січня 2011 року регулюються Податковим кодексом України.

Так, Податковий кодекс України визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Відповідно до пункту 6.1 статті 6 цього Кодексу податком є обов`язковий, безумовний платіж до відповідного бюджету, що справляється з платників податку відповідно до цього Кодексу.

В силу приписів підпункту 9.1.3 пункту 9.1 статті 9 та підпункту 14.1.178 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податок на додану вартість, який нараховується та сплачується відповідно до норм розділу V цього Кодексу, належить до загальнодержавних податків.

Згідно з приписами пункту 180.1 статті 180 розділу V Податкового кодексу України, для цілей оподаткування податком на додану вартість платником податку є будь-яка особа, що провадить господарську діяльність і реєструється за своїм добровільним рішенням як платник податку у порядку, визначеному статтею 183 цього розділу.

Пунктом 200.1 статті 200 розділу V цього Кодексу встановлено, що сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

При цьому за змістом підпункту 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податковим кредитом є сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Пунктом 200.2 статті 200 Податкового кодексу України передбачено, що при позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом.

При від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 2001.3 статті 2001 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу - або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 2001.3 статті 2001 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (пункт 200.4 статті 202 Податкового кодексу України).

Згідно з приписами пункту 198.3 статті 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг (пункт 198.2 статті 198 Податкового кодексу України).

В силу приписів пункту 198.6 статті 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу).

Відповідно до пункту 201.7 статті 201 Податкового кодексу України податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс).

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту (пункт 201.10 статті 201 Податкового кодексу України).

Аналіз положень податкового законодавства дозволяє дійти висновку, що право на формування податкового кредиту з податку на додану вартість виникає у платника податків за наявності сукупності таких елементів: 1) наявності у сторін спеціальної податкової правосуб`єктності (особа, що видає податкову накладну, повинна бути зареєстрованою як платник податку на додану вартість); 2) фактичного (реального) здійснення оподатковуваних операцій постачальником на користь покупця; 3) наявності причинно-наслідкового зв`язку між операцією з придбання товарів чи послуг та потребою використання в господарській діяльності; 4) документального підтвердження факту здійснення господарської операції сукупністю належним чином складених (оформлених) первинних та інших документів (у т.ч. платіжних), які зазвичай супроводжують операції певного виду та підтверджують їх фактичне виконання; 5) наявності у покупця належним чином оформленої податкової накладної.

Відсутність хоча б одного з наведених елементів, навіть за наявності певних первинних документів, виключає можливість формування платником податків податкового кредиту з податку на додану вартість.

Як встановлено судом під час розгляду даної адміністративної справи, у період виконання Приватним акціонерним товариством "Група "Омега" господарського зобов`язання перед позивачем вказана юридична особа була зареєстрована у встановленому законом порядку платником податку на додану вартість, а відтак не була позбавлена права на складання податкових накладних за результатами здійснення господарської операції з надання робіт (послуг) та/або постачання товарно-матеріальних цінностей.

Суд також звертає увагу відповідача на те, що наявність у контролюючого органу під час перевірки платника податків певної інформації про господарську діяльність його контрагентів, що не оформлена рішенням суб`єкта владних повноважень і не є юридичним фактом, утворює лише привід і підстави для перевірки такої інформації, може породжувати певні сумніви щодо законності господарських операцій платника податків, однак не слугує беззаперечним доказом невиконання стороною правочину власних господарських зобов`язань з поставки товарів (робіт, послуг).

Крім того, в ході дослідження поданих позивачем документів судом встановлено, що твердження контролюючого органу стосовно порушення під час заповнення акта здачі-прийняття робіт, складеного за результатами виконання Приватним акціонерним товариством "Група "Омега" господарського зобов`язання перед позивачем, вимог статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16.07.1999 № 996-ХІV, не відповідають дійсності.

При цьому суд також вважає за необхідне зазначити, що ступінь деталізації змісту та обсягу господарських операцій в актах виконаних робіт чинним законодавством не встановлено.

Разом з тим суд констатує, що будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. У разі, якщо господарська операція фактично не відбулась, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності усіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.

Під час розгляду даної справи судом встановлено, що подані позивачем первинні документи лише формально оформлюють господарські відносини між позивачем та Приватним акціонерним товариством "Група "Омега".

Так, у звіті від 20.05.2015, який відтворює результат наданих Приватним акціонерним товариством "Група "Омега" юридичних послуг, відсутній структурований та логічно виражений алгоритм дій для Товариства з обмеженою відповідальністю «Артель» з метою визначення податкової моделі поведінки позивача та зменшення податкових ризиків його господарської діяльності. У вказаному звіті прослідковується цитування норм податкового законодавства та судової практики (судових рішень) з податкових спорів, водночас будь-які аналітичні матеріали відносно господарської діяльності Товариства з обмеженою відповідальністю «Артель», у тому числі в розрізі періодів та з урахуванням видів діяльності позивача за КВЕД, відсутні.

У свою чергу подані представником позивача до суду копії уточнюючих розрахунків до податкових декларацій з податку на додану вартість за лютий-квітень 2015 року, наказів, штатних розписів станом на 17.06.2013 та 01.01.2015, декларацій з податку на прибуток підприємств за 2015 рік; балансу (звіту про фінансовий стан) станом на 31.12.2015; звіту про фінансові результати за 2015 рік свідчать лише про складання Товариством з обмеженою відповідальністю "Артель" бухгалтерської та податкової звітності, проте відомостей, які б дозволили вважати ці документи такими, що складені на підставі наведеного вище звіту, не містять, а відтак не можуть слугувати належним доказом використання позивачем придбаних у вказаного вище контрагента послуг у межах власної господарської діяльності.

Слід також зазначити, що будь - яких інших документальних свідоцтв на підтвердження наявності зв`язку між фактом придбання позивачем послуг та їх використання у власній господарській діяльності представником позивача суду не надано.

Враховуючи, що схема, за якою побудовані взаємовідносини між позивачем та його контрагентом Приватним акціонерним товариством "Група "Омега", позбавлені розумної ділової мети, економічного змісту та доцільності, суд дійшов висновку, що досліджені під час судового розгляду справи документи у своїй сукупності не утворюють підстав вважати, що між Товариством з обмеженою відповідальністю "Артель" та Приватним акціонерним товариством "Група "Омега" протягом лютого 2015 року існували господарські відносини з надання юридичних послуг.

З огляду на викладене, висновки контролюючого органу про неправомірність формування Товариством з обмеженою відповідальністю "Артель" податкового кредиту лютий 2015 року на загальну суму 500000,00 грн суд вважає цілком обґрунтованими.

За таких обставин суд дійшов висновку, що податкові повідомлення-рішення Ірпінської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області від 13.10.2015 № та 13.10.2015 № , якими позивачу зменшено розмір задекларованого ним від`ємного значення з податку на додану вартість на суму 371650,00 грн, донараховано податкове зобов`язання з податку на додану вартість у сумі 128350,00 грн та застосовано до нього штрафні (фінансові) санкції у розмірі 64175,00 грн, є цілком правомірними.

Відтак, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, суд дійшов висновку, що позов задоволенню не підлягає.

Відповідно до частини другої статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони суб`єкта владних повноважень, суд присуджує з іншої сторони всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати, пов`язані із залученням свідків та проведенням судових експертиз.

Оскільки спір вирішено на користь суб`єкта владних повноважень, а доказів понесення ним витрат, пов`язаних із залученням свідків та проведенням судових експертиз, суду не надано, судові витрати у цій частині стягненню з позивача не підлягають.

Керуючись статтями 69, 70, 71, 72, 128, 158-163, 167, 254, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня її проголошення, а у разі проголошення вступної та резолютивної частини постанови, - протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Харченко С.В.