Справа № 620/3964/18
Суддя: Ключкович Василь Юрійович
Дата ухвалення: 2019-07-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 620/3964/18 Суддя (судді) першої інстанції: Тихоненко О.М.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 липня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ключковича В.Ю.,

суддів Парінова А.Б.,

Беспалова О.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 15 квітня 2019 року (повний текст складено 25.04.2019, суддя Тихоненко О.М.) у справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та стягнення коштів,

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернувся до Чернігівського окружного адміністративного суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 , у якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не проведення з позивачем повного розрахунку при звільненні 21.09.2018;

- стягнути з відповідача на користь позивача заробітної плати за серпень-вересень 2018 року в розмірі 8553,33 грн; компенсації за невикористану щорічну відпустку в розмірі 62,20 грн; матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2018 рік в розмірі 8500,00 грн та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 21.09.2018 по 12.02.2019 в розмірі 61585,81 грн.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 15 квітня 2019 року в задоволенні позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, позивач подав апеляційну скаргу з підстав порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідності висновків суду обставинам справи, в якій просить скасувати рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 15 квітня 2019 року та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

В апеляційній скарзі позивач зазначає, що з нарахованої до виплати в вересні суми у розмірі 18253,93 грн було утримано: військовий збір 1,5% у розмірі 273,80 грн та стягнення на підставі виконавчих документів, а саме: заборгованість перед державою-відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 21.09.2018 року № 227, у розмірі вартості виданих предметів речового майна, строки носіння яких не закінчилися, що утримується з урахуванням зносу на суму 7059,50 грн. (і з цим позивач згоден і за ці відрахування претензій не має); заборгованість перед державою-відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 19.09.2018 року №1529, відповідно до якого позивач був притягнутий до матеріальної відповідальності на суму 61903 ,46 грн. і з даним наказом позивач не згоден та з позовом про оскарження такого наказу звернувся до Чернігівського окружного адміністративного суду (справа № 620/913/19). Позивач вказує, що його позов стосовно незаконно нарахованої нестачі у розмірі 61903,43 грн буде задоволено і даний наказ скасовано, а відповідно і попередньо без належних підстав позивач притягнутий до матеріальної відповідальності на суму 61903,43 грн незаконно, тому вважає, що відповідач не мав права знімати з його заробітної плати остачу невиплаченого йому, але нарахованого грошового забезпечення за вересень.

Крім того, апелянт вказує, що при розрахунку не можна взяти два попередні місяці при звільненні - серпень та липень 2018 року, тому що у липні він був у відпустці, а відтак повні два попередні місяці для розрахунку потрібно брати травень та червень 2018 року. Відповідно до довідки про заробітну плату (грошове забезпечення) така становить (8362,25 грн за травень + 8864,75 грн за червень 2018 року ( 8362,25 +8864,75 =17227,00 грн/фактична заробітна плата за два місяці роботи ( /40 робочий день/кількість фактично відпрацьованих робочих днів за два останні місяці роботи/= 430 грн 67 коп /розмір середньоденної заробітної плати/ х 174 днів/кількість днів затримки заробітної плати/=74 936 грн 58коп.

12.07.2019 до суду апеляційної інстанції від відповідача надійшли заперечення на апеляційну скаргу, у яких до Військова частина НОМЕР_1 просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 15.04.2019 - без змін.

Сторони у судове засідання не з`явились, про дату, час і місце судового засідання повідомлені належним чином.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Відповідно до ч. 2 ст. 313 Кодексу адміністративного судочинства України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Згідно ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

У відповідності до ст. 308 КАС України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, з наступних підстав.

Судом апеляційної інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що відповідно до витягу з наказу командира в/ч НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 21.09.2018 № 227 ОСОБА_1 , звільненого наказом командира 1121 навчального зенітного ракетно-артилерійського полку (по особовому складу) від 13.07.2018 № 79-РС з військової служби у запас за підпунктом «д» (через службову невідповідність осіб рядового, сержантського і старшинського (крім прапорщиків, старших прапорщиків, мічманів, старших мічманів) складу у разі невиконання службових обов`язків), вважати, що 30.08.2018 справи та посаду здав, направити для зарахування на військовий облік до Кагарлицького районного військового комісаріату Київської області. З 21.09.2018 позивача виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення (а.с.47).

Також у вищезазначеному наказі зазначено: «щорічна основна відпустка за 2018 рік не використана. Додаткова відпустка за сімейними обставинами за 2018 рік використана в кількості 10 діб (з 23.07.2018 по 01.08.2018).

Виплатити надбавку за особливості проходження військової служби в розмірі 10% від посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням та надбавки за вислуги років, премію у розмірі 0% від посадового окладу, за період з 01 по 21 вересня 2018 року.

Відповідно до пункту 7 розділу 31 наказу Міністра оборони України від 07.06.2018 № 260 «Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам», виплатити грошову компенсацію за 20 діб невикористаної щорічної основної відпустки за 2018 рік.

Грошова допомога на оздоровлення за 2018 рік в розмірі місячного грошового забезпечення, згідно наказу Міністра оборони України від 07.06.2018 № 260 «Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам», за 2018 рік виплачена.

Матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань, згідно наказу Міністра оборони України від 07.06.2018 № 260 «Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам», за 2018 рік не виплачена.

Провести відрахування вартості виданих предметів речового майна, строки носіння яких не закінчилися, з урахуванням зносу, відповідно до наказу Міністра оборони України від 31.03.2017 № 197 «Про затвердження Змін до Норм забезпечення речовим майном військовослужбовців Збройних Сил України в мирний час та особливий період та Змін до Інструкції про організацію речового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України в мирний час та особливий період», в сумі 7059,50 грн».

Як вбачається з довідки про заробітну плату (грошове забезпечення) ОСОБА_1 нараховано, у тому числі грошове забезпечення за серпень-вересень (по 21 число) 2018 року та перераховано на картковий рахунок в розмірі 12419,28 грн (а.с.40, 49-54).

Відповідно до розрахунку належних виплат позивачу на день виключення зі списків в/ч НОМЕР_1 згідно наказу командира в/ч НОМЕР_1 від 21.09.2018 № 227 позивачу нараховано, у тому числі, компенсацію за невикористану відпустку (20 діб) (а.с.42).

Таким чином, з вищенаведеного вбачається, що позивачу до виплати у вересні 2018 року нараховано грошове забезпечення за серпень 2018 року, грошове забезпечення за вересень (до 21 числа) 2018 року та компенсацію за невикористану відпустку 20 діб.

Відповідно до наказу командира в/ч НОМЕР_1 від 19.09.2018 № 1526 про підсумки проведення розслідування за фактом виявлення нестачі матеріальних засобів при передачі посади старшини 8 навчальної батареї, у зв`язку з притягненням позивача до повної матеріальної відповідальності останнього повністю позбавлено премії у вересні 2018 року та з метою недопущення подібних випадків у майбутньому позивачу оголошено «Сувору догану», суму завданих збитків в розмірі 61903,46 грн занесено до книги нестач і книги стягнень та нарахувань частини (по речовій службі) та вирішено утримати у встановленому законом порядку суму в розмірі 61903,46 грн з грошового забезпечення позивача (а.с.44-46).

Згідно наявних в матеріалах справи пояснень позивача від 12.09.2018 останній зазначив, що під час здачі посади та матеріальних засобів виявлено нестачу майна по речовій службі, яке ОСОБА_1 приймав за актом (а.с.71).

Вважаючи, що з позивачем не проведено повного розрахунку при звільненні, останній звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи у взаємозв`язку з нормами законодавства, що регулюють спірні правовідносини, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення даного позову, виходячи з наступного.

Приписами частини другої статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Нормативно-правовим актом, який відповідно до Конституції України визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизну та регулює відносини у цій галузі, є Закон України від 20.12.1991 № 2011-ХІІ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закону № 2011).

Так, згідно з ч. 2, 3 та 4 ст. 9 Закону № 2011 до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Наказом Міністра оборони України від 11.06.2008 № 260 затверджено Інструкцію про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам (далі - Інструкція № 260), яка визначає порядок та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, ліцеїстам та вихованцям військових оркестрів, а також порядок виплати військовослужбовцям Збройних Сил України одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби.

Відповідно до пп.37.1.1 п.37.1 Інструкції № 260 у разі звільнення з військової служби посадові оклади, оклади за військовими званнями та щомісячні додаткові види грошового забезпечення виплачуються особам офіцерського складу та особам рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом, які до дня отримання військовою частиною наказу або повідомлення про звільнення з військової служби займають посади, на які були призначені, - до дня виключення наказом зі списків особового складу включно, але не більше ніж за один місяць з дня одержання військовою частиною наказу чи письмового повідомлення про звільнення (з урахуванням п.37.2 цієї Інструкції).

У межах установлених цим підпунктом строків, зазначеним військовослужбовцям, які не здали справи і не склали обов`язки за посадою до дня одержання військовою частиною наказу (повідомлення) про звільнення, грошове забезпечення виплачується за період здавання справ і обов`язків за посадою.

За приписами абз. 3 п. 242 розділу ХІІ «Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України», затвердженого Указом Президента № 1153/2008 від 10.12.2008, особа, звільнена з військової служби, на день виключення зі списків особового складу військової частини має бути повністю забезпечена грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням.

Відповідно до вимог абз 7 ч. 4 розділу ІІІ Інструкції про організацію речового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України в мирний час та особливий період, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 29.04.2016 №232 у разі звільнення з військової служби осіб офіцерського складу, сержантського і старшинського складу та рядового складу, які проходили військову службу за контрактом, за службовою невідповідністю, у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту, засудженням особи до позбавлення волі або обмеженням волі за вироком суду, що набрав законної сили, вартість виданих їм предметів речового майна, строки носіння яких не закінчилися, утримується з урахуванням зносу та проводяться взаєморозрахунки в разі неотримання військовослужбовцем речового майна, право на отримання якого наступило за час проходження служби.

Як зазначає відповідач, всього нараховано позивачу до виплати в вересні 18253, 58 грн:

- грошове забезпечення за серпень 2018 року у сумі 8430,90 (оклад за військовим званням, встановлено відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 880, 00 грн; посадовий оклад, встановлено відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 3260, 00 грн; надбавка за вислугу років 1035, 00 грн ((880, 00 + 3260,00 ) *25%); надбавка за особливості проходження служби 517, 50 грн ((880, 00 + 3260, 00 + 1035, 00) *10%); премія 2738, 40 грн (84% премії згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 18.08.2018 №1315));

- грошове забезпечення за вересень 2018 року (з 01.09.2018 по 21.09.2018) у сумі 3984, 75 грн (оклад за військовим званням 616, 00 грн (880, 00/30*21); посадовий оклад 2282, 00 грн (3260, 00/30*21); надбавка за вислугу років 724,50 грн (1035/30*21); надбавка за особливості проходження служби 362,25 грн (517, 50/30*21); премія 0, 00 грн);

- компенсація за невикористану відпустку (20 діб) 5837, 93 грн (8756, 90/30*20).

Також, відповідач зазначає, що з нарахованої позивачу до виплати в вересні суми у розмірі 18253, 58 грн було утримано військовий збір 1,5% - 273, 80 грн та стягнення на підставі виконавчих документів по заборгованості позивача перед банком та військовою частиною (заборгованість перед державою відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 21.09.2018 №227, у розмірі вартості виданих позивачу предметів речового майна, строки насіння яких не закінчилися, що утримується з урахуванням зносу 7059, 50 грн; заборгованість перед державою відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 19.09.2018 №1529 позивач притягнутий до матеріальної відповідальності на суму 61903, 46 грн; заборгованість перед ПАТ «ПУМБ» за ВП №55657400 щомісячні утримання в рахунок погашення заборгованості у розмірі 20% грошового забезпечення.

Крім того, відповідач вказує, та бере до уваги суд апеляційної інстанції, що 18.10.2018 на адресу військової частини НОМЕР_1 надійшла заява ОСОБА_1 , в якій він стверджував про утримання без його згоди сум в рахунок відшкодування заподіяної ним державі шкоди, і з метою урегулювання спору в досудовому порядку командування вирішило повернути суму в розмірі 5775, 73 грн, а потім оформити документи на безспірне стягнення з боржника. Зарахування коштів у розмірі 5775, 73 грн відбулося 23.10.2018, що підтверджується відомістю зарахування сум на карткові рахунки працівників, військовослужбовців (а.с.53, 54, т.1).

Колегією суддів з матеріалів справи встановлено, що позивача виключено зі списків особового складу та повністю проведено розрахунок з останнім, а саме переведено на картковий рахунок суми грошового забезпечення за серпень-вересень 2018 року та компенсацію за невикористану відпустку (20 діб) (а.с.61-63).

Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача на користь позивача матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2018 рік колегія суддів зазначає наступне.

Правила виплати матеріальної допомоги, передбачені розділом XXIV Інструкції № 260.

Відповідно до п. 1 розділу XXIV Інструкції № 260 військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, один раз на рік надається матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань у розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення.

Згідно п. 7 розділу XXIV Інструкції № 260 розмір матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, порядок її виплати встановлюються за рішенням Міністра оборони України виходячи з наявного фонду грошового забезпечення, передбаченого в кошторисі Міністерства оборони України.

До місячного грошового забезпечення, з якого визначається розмір матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, включаються посадовий оклад, оклад за військовим званням, надбавка за вислугу років та щомісячні додаткові види грошового забезпечення за займаною посадою, на які військовослужбовець має право на день підписання наказу про надання цієї допомоги.

Відповідно до п. 9 Інструкції № 260 виплата матеріальної допомоги здійснюється за рапортом військовослужбовця на підставі наказу командира (начальника), а командиру (начальнику) - наказу вищого командира (начальника) за підпорядкованістю із зазначенням у ньому розміру допомоги.

Наказом Міністерства оборони України від 15.03.2018 № 65 «Про бюджетну політику Міністерства оборони України на 2018 рік» передбачено, що матеріальну допомогу для вирішення соціально побутових питань виплачувати військовослужбовцям у розмірі, що не перевищує-їх місячного грошового забезпечення (без урахування винагород і морського грошового забезпечення).

Накази про виплату матеріальної допомоги видавати виключно в межах доведених граничних обсягів видатків та отриманих асигнувань на її виплату з урахуванням порядку, передбаченого пунктом 7 цього наказу після розгляду заяв військовослужбовців.

В матеріалах справи наявний рапорт позивача про надання останньому відпустки за сімейними обставинами строком на 10 діб з 23.07.2018, у зв`язку зі смертю рідного брата (а.с.86).

В даному рапорті відсутнє посилання про надання позивачу матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, про що останній зазначав в письмових запереченнях від 15.02.2019 (а.с.58-60).

Отже, рапорт для надання вказаної допомоги позивачем до відповідача не подавався.

Крім того матеріальна допомога військовослужбовцям є одноразовим додатковим видом грошового забезпечення військовослужбовців, яка виплачується в межах асигнувань у відповідності до наявного фонду грошового забезпечення з урахуванням конкретних обставин, які командир військової частини оцінює на власний розсуд в межах наданих повноважень за принципом дискреції.

Як випливає зі змісту Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої 11.03.1980 на 316-й нараді, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - ключовим завданням якого є здійснення правосуддя. Суд, обираючи спосіб захисту прав у сфері публічно-правових відносин, не може у своєму рішенні використовувати повноваження суб`єкта владних повноважень, оскільки адміністративний суд у виборі способу захисту прав у сфері публічно-правових відносин обмежується конституційними засадами.

Таким чином, вищевказана позовна вимога є втручанням в дискреційні повноваження відповідача та виходить за межі завдань адміністративного судочинства.

Щодо вимог про стягнення з відповідача на користь позивача заробітної плати за серпень-вересень 2018 року в розмірі 8553,33 грн; компенсації за невикористану щорічну відпустку в розмірі 62,20 грн; та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 21.09.2018 по 12.02.2019 в розмірі 61585,81 грн., колегія суддів зазначає наступне.

Як вбачається з довідки про заробітну плату (грошове забезпечення) ОСОБА_1 , йому нараховано, у тому числі грошове забезпечення за серпень-вересень (по 21 число) 2018 року та перераховано на картковий рахунок в розмірі 12419,28 грн.

Відповідно до розрахунку належних виплат позивачу на день виключення зі списків в/ч НОМЕР_1 згідно наказу командира в/ч НОМЕР_1 від 21.09.2018 № 227 нараховано, у тому числі, компенсацію за невикористану відпустку (20 діб).

Таким чином, з вищенаведеного вбачається, що позивачу до виплати у вересні 2018 року нараховано грошове забезпечення за серпень 2018 року, грошове забезпечення за вересень (до 21 числа) 2018 року та компенсацію за невикористану відпустку 20 діб.

Як було встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, позивача виключено зі списків особового складу та повністю проведено розрахунок з останнім, а саме, переведено на картковий рахунок суми грошового забезпечення за серпень-вересень 2018 року та компенсацію за невикористану відпустку (20 діб).

Частиною першою статті 117 Кодексу законів про працю України визначено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Однак, розрахунок з позивачем при звільненні проведено вчасно (а.с.49-54, 61-63), у відповідності до вимог чинного законодавства, а тому відсутні підстави для стягнення з відповідача середнього заробітку за час затримки розрахунку.

Щодо доводів апелянта про те, що його незаконно притягнули до матеріальної відповідальності на суму 61903,46 грн, а також про те, що він не був ознайомлений з матеріалами службового розслідування, в тому числі з підсумковим наказом про притягнення останнього до відповідальності, колегія суддів зазначає, що вказане спростовується матеріалами справи, адже як видно з титульного аркуша матеріалів службового розслідування від 18.09.2018 вх. № 10579, позивач на нього власноруч поставив особистий підпис, дату підписання та прізвище з ініціалами (а.с.70, т.1).

Крім того, в матеріалах справи наявна пояснювальна записка, написана власноручно позивачем на ім`я командира військової частини НОМЕР_1 від 12.09.2019 в якій зазначено, що ОСОБА_1 був відповідальним за майно підрозділу, однак при передачі своєї посади іншому військовослужбовцю - було виявлено нестачу майна, з чим згоден сам позивач (а.с.71, т.1).

Виходячи з наведеного, колегія суддів приходить висновку, що позивач, поставивши власний підпис на титульному аркуші матеріалів службового розслідування за фактом нестачі майна під час прийому - передачі посади старшини батареї - був ознайомлений із зазначеними матеріалами, крім того, позивач надавав пояснення щодо таких нестач.

Також, колегія суддів, дослідивши матеріали справи, з огляду на вищенаведене, приходить висновку, що розрахунок при звільненні ОСОБА_1 військовою частиною НОМЕР_1 було здійснено з дотриманням вимог Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 № 260.

Щодо доводів апелянта про те, що ним було подано позов про скасування наказу командира військової частини НОМЕР_1 «Про підсумки проведення службового розслідування за фактом нестачі матеріальних засобів при передачі посади старшини 8 навчальної батареї» від 19.09.2018 №1526 (за підсумками якого, апелянта було притягнуто до повної матеріальної відповідальності за шкоду заподіяну державі) до Чернігівського окружного адміністративного суду та відкрито справу за № 620/913/19, суд апеляційної інстанції зазначає, що згідно ухвал Чернігівського окружного адміністративного суду від 05.04.2019 та 23.04.2019 року у справі №620/913/19 - позовна заява була залишена без руху, а потім повернута позивачу. Також, відповідно до ухвали Шостого апеляційного адміністративного суду від 05.07.2019 у справі №620/913/19 у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Чернігівського окружного адміністративного суду від 23 квітня 2019 року відмовлено, повернуто апелянту апеляційну скаргу та додані до неї матеріали.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів приходить до висновку, що військовою частиною НОМЕР_1 доведено правомірність вчинених дій, а тому судом першої інстанції правомірно позовні вимоги ОСОБА_1 залишено без задоволення.

Отже, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час перегляду справи судом апеляційної інстанції, не спростовують висновки суду першої інстанції, викладені в оскаржуваному рішенні та не можуть бути підставою для його скасування.

Згідно ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції винесене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, висновки суду першої інстанції відповідають обставинам справи, а доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, у зв`язку з чим підстав для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 15 квітня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя В.Ю. Ключкович

Судді А.Б. Парінов

О.О. Беспалов