Справа № 378/838/19
Суддя: Скороход Т. Н.
Дата ухвалення: 2019-07-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Єдиний унікальний номер: 378/838/19
Провадження № 2-а/378/12/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19.07.2019 року Ставищенський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді: Скороход Т. Н.,

за участю секретаря Соколової О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Ставище справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Поліцейського взводу патрульної поліції у м. Умань Управління патрульної поліції в Черкаській області Пташника Григорія Васильовича та Управління патрульної поліції в Черкаській області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

До суду з вказаним позовом звернувся ОСОБА_1 , посилаючись на те, що 3 липня 2019 року, близько 01 год. 49 хв., під час керування ним автомобілем Мерседес Бенц, державний номерний знак НОМЕР_1 , на 210 км автодороги Київ-Одеса, його зупинили працівники поліції з невідомих підстав, після чого, інспектор, який незрозуміло назвався, запитав про наявність тахографу. В подальшому, нічого не пояснюючи, склав постанову, відповідно до якої, він здійснював нерегулярні перевезення пасажирів з м. Жашків до м. Одеса в нічний час автобусом, який не обладнаний працюючим тахографом, чим порушив ст.ст. 20, 40 Закону України „Про автомобільний транспорт, та наклав на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 850 грн. згідно ч. 10 ст. 133-1 КУпАП. Вважає, що притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення вказаного правопорушення є незаконним, не обґрунтованим та не доведеним. Так, підстав для зупинки його транспортного засобу та перевірки документів, передбачених ст. 35 Закону України „Про національну поліцію, у інспектора не було, оскільки він не порушував правила дорожнього руху, ознак, які б свідчили про технічну несправність транспортного засобу не було. При зупинці автомобіля відповідач не пояснив підставу зупинки, перевірки та огляду автомобіля, що порушує його права та законні інтереси, не роз`яснив його права та обов`язки, не дав можливості скористатися правовою допомогою. Крім того, оскаржувана постанова не містить відомостей щодо здійснення фіксації правопорушення, а тому у відповідача відсутні належні докази вчинення ним вищевказаного правопорушення. Він є уважним та обережним водієм, тому розпочинаючи рух перевіряє технічний стан автомобіля, враховує дорожні умови та дотримується правил дорожнього руху. Інспектор не переконався та не перевірив, які пасажирські перевезення він здійснює та не цікавився про наявність тахографа, тому в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 10 ст. 133-1 КУпАП.

Позивач просить суд скасувати вищевказану постанову та закрити провадження по справі.

В судове засідання позивач не прибув, про розгляд справи, відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 268 КУпАП, повідомлений належним чином (а. с. 20) причини неявки суду не повідомив.

Відповідач поліцейський взводу патрульної поліції у м. Умань УПП в Черкаській області Пташник Г.В. та представник відповідача Управління патрульної поліції в Черкаській області в судове засідання не прибули, про час і місце розгляду справи відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 268 КУпАП повідомлені належним чином (а. с.19, 31).

Суд, розглянувши матеріали справи та дослідивши письмові докази, вважає, що позов слід задовольнити частково, виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що 3 липня 2019 року поліцейським взводу патрульної поліції у м. Умань Управління патрульної поліції в Черкаській області Пташником Г.В. винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії НК № 341718 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 10 ст. 133-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 850 гривень, що підтверджується копією постанови (а. с. 11).

Відповідно до змісту вказаної постанови ОСОБА_1 , 3 липня 2019 року, о 1 год. 49 хв., на 210 км автодороги Київ-Одеса керуючи автобусом MERSEDES-BENZ SPRINTER 316 CDI, державний номерний знак НОМЕР_1 , здійснював нерегулярні перевезення пасажирів м. Жашків до м. Одеси в нічний час, який не обладнаний працюючим тахографом, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 10 ст. 133-1 КУпАП.

Позивач, вважаючи вищевказану постанову протиправною, звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Відповідно до ч. 10 ст. 133-1 КУпАП перевезення пасажирів автобусами в нічний час (з двадцять другої до шостої години), крім тих, що здійснюються на маршрутах загального користування в режимі регулярних пасажирських перевезень, а також тих, що здійснюються автобусами, обладнаними тахографами тягне за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з ст. 1 Закону України „Про автомобільний транспорт автобус - транспортний засіб, який за своєю конструкцією та обладнанням призначений для перевезення пасажирів з кількістю місць для сидіння більше ніж дев`ять з місцем водія включно. Нерегулярні пасажирські перевезення - перевезення пасажирів автобусом, замовленим юридичною або фізичною особою з укладанням письмового договору на кожну послугу, в якому визначають маршрут руху, дату та час перевезень, інші умови перевезень та форму оплати послуги, або перевезення за власний кошт.

Відповідно до ч. 4 ст. 20 Закону України „Про автомобільний транспорт до перевезень пасажирів автобусами у нічний час (з двадцять другої до шостої години), крім тих, що використовуються на маршрутах загального користування в режимі регулярних пасажирських перевезень, допускаються автобуси, обладнані контрольними приладами (тахографами) реєстрації режимів праці та відпочинку водіїв.

У ч. 1 ст. 3 Закону України „Про Національну поліцію закріплено, що у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Пунктом 3 частини 1 статтею 16 Закону України „Про дорожній рух передбачено, що водій має право знати причину зупинки транспортного засобу посадовою особою державного органу, яка здійснює нагляд за дорожнім рухом, а також прізвище і посаду цієї особи.

У п. 1 ч. 1 ст. 35 Закону України „Про Національну поліцію визначено, що поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі, якщо водій порушив Правила дорожнього руху.

Статтею 55 Конституції України передбачено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Відповідно зі ст. 280 КпАП України орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення передбачає низку визначених у законі послідовних дій відповідного органу (посадової особи).

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 256 КУпАП за загальним правилом фіксація адміністративного правопорушення починається зі складення уповноваженою посадовою особою протоколу про його вчинення. У ньому зазначається: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами (частина друга статті 256 Кодексу).

Згідно з ч. 1 ст. 257 КУпАП протокол разом з іншими матеріалами справи, зокрема, процесуально оформленими доказами, перелік яких встановлено у статті 251 Кодексу, надсилається органу (посадовій особі), уповноваженому розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Статтею 258 КУпАП зазначено випадки, коли протокол про адміністративне правопорушення не складається.

З 08 серпня 2015 року вказану статтю Законом України „Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху № 596-VIII від 14 липня 2015 року, доповнено ч. 2, за змістом якої протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Підвідомчість справ про адміністративні правопорушення визначено у главі 17 КпАП України.

У частині першій статті 277 даного Кодексу закріплено, що справа про адміністративне правопорушення розглядається у п`ятнадцятиденний строк з дня одержання органом (посадовою особою), правомочним розглядати справу, протоколу про адміністративне правопорушення та інших матеріалів справи.

З метою забезпечення дотримання прав особи щодо якої вирішується питання про притягнення до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог статті 245 КпАП України щодо своєчасного, всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи, вирішення її у відповідності з законом уповноважений орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна ця особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При накладенні стягнення необхідно враховувати характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність (частина друга статті 33 КпАП України).

Згідно з ч. 1 ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржувати постанову у справі. Крім того, у цій правовій нормі передбачено, що справа про адміністративне правопорушення повинна розглядатися в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; за відсутності такої особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Як зазначив в позові ОСОБА_1 на місці винесення оскаржуваної постанови він не погоджувався зі спірною постановою під час її винесення. Підстав для зупинки його транспортного засобу та перевірки документів, передбачених ст. 35 Закону України „Про Національну поліцію, у інспектора не було, оскільки він не порушував правила дорожнього руху, ознак, які б свідчили про технічну несправність транспортного засобу не було. При зупинці автомобіля відповідач не пояснив підставу зупинки, перевірки та огляду автомобіля, що порушує його права та законні інтереси, не роз`яснив його права та обов`язки, не дав можливості скористатися правовою допомогою.

Вказані доводи позивача об`єктивно підтверджуються вищевказаною постановою з якої вбачається, що постанова була винесена відповідачем відразу на місці зупинки.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. При цьому відповідно до практики Європейського суду з прав людини, поняття «суду», яке застосовується у Конвенції, не обмежується виключно органами судової влади, а поширюється й на інші державні органи, уповноважені вирішувати питання про притягнення особи до юридичної відповідальності. Так зокрема, орган влади, який не є судом держави, для виконання статті 6 § 1, може розглядатися як «суд» у змістовному значенні цього терміна (Sramek v. Austria (Срамек проти Австрії), § 36).

Отже, суд приходить до висновку, що під час розгляду справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності відповідач діяв необґрунтовано, тобто без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття об`єктивного і справедливого рішення (вчинення дії), зокрема, із порушенням права позивача користуватися під час розгляду справи юридичною допомогою адвоката, тобто права на захист.

Відповідно до ч. 1 ст. 276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

При цьому, термін "за місцем його вчинення" визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу. уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення

Правова позиція по даному питанню висловлена Конституційним Судом України в рішення від 26.05.2015 року № 5-рп/2015 У справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Проте, у наведених вище положеннях КУпАП визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності.

При цьому, суд приймає до уваги, що вказані положення є законодавчими гарантіями об`єктивного і справедливого розгляду справи про адміністративне правопорушення, реалізація яких можлива лише у разі, якщо між стадією складення протоколу про адміністративне правопорушення і стадією розгляду відповідної справи по суті існуватиме часовий інтервал, достатній для підготовки до захисту кожному, хто притягається до адміністративної відповідальності.

Судом на підставі наявних доказів у справі встановлено, що позивач не погоджувався зі спірною постановою відповідача під час її винесення та з застосуванням адміністративного стягнення.

Справа була розглянута і спірна постанова була винесена відповідачем Поліцейським взводу патрульної поліції у м. Умань Управління патрульної поліції в Черкаській області Пташником Г. В. на місці вчинення правопорушення.

Винесена уповноваженою на те особою постанова на місці вчинення правопорушення є неправомірним і призводить до порушення прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених у статті 268 КУпАП, зокрема, право користуватися юридичною допомогою адвоката, заявляти клопотання, подавати докази по справі тощо.

Таким чином, суд вважає, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відносно позивача негайно та безпосередньо на місці його вчинення, а не за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справу про таке правопорушення, призвело до порушення процесуальних прав позивача як особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених у статтях 257, 268, 277, 278, 279, 280 Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно п. 2 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи).

Разом з тим, як вбачається із змісту постанови про накладення адміністративного стягнення від 3 липня 2019 року, що водій ОСОБА_1 здійснював нерегулярні перевезення пасажирів з м. Жашків до м. Одеса в нічний час автобусом, який не обладнаний працюючим тахографом, однак при зазначенні норми закону, яку порушив позивач, відсутнє посилання на відповідні частини ст. 20 та ст. 40 Закону України „Про автомобільний транспорт.

Відтак, відповідачем складено постанову про адміністративне правопорушення з порушенням вимог до змісту такої.

Також, згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Частинами 1, 2 ст.77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За таких обставин, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, оспорювана постанова підлягає скасуванню з направленням справи на новий розгляд до Управління патрульної поліції в Черкаській області.

Керуючись ст.ст. 133-1 ч. 10, 256 ч. 1, 258, 268, 276-279, 289 КУпАП, ст. 20 Закону України „Про автомобільний транспорт, ст.ст. 2, 6, 8, 9, 12, 77, 94, 241-246, 255, 286, пунктом 15.5 Розділу VII „Перехідні положення КАС України (у редакції Закону №2147-VІІІ) КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Скасувати постанову поліцейського взводу патрульної поліції у м. Умань Управління патрульної поліції в Черкаській області Пташника Григорія Васильовича від 3 липня 2019 року серії НК № 341718 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 10 ст. 133-1 КУпАП з накладенням штрафу в розмірі 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень і надіслати справу на новий розгляд до Управління патрульної поліції в Черкаській області.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом десяти днів з дня його проголошення через Ставищенський районний суд Київської області до Шостого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Т. Н. Скороход