Справа № 344/3515/19
Суддя: Макарик Володимир Ярославович
Дата ухвалення: 2019-07-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2019 рокуЛьвів№ 857/6931/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Макарика В.Я.

суддів Глушка І.В., Ільчишин Н.В.,

за участю секретаря судового засідання Гнідець Р.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу Чернівецької митниці ДФС на рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 12 червня 2019 року (головуючий суддя в суді першої інстанції Бабій, м. Івано-Франківськ, повний текст рішення складено 12 червня 2019 року) у справі №344/3515/19 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Чернівецької митниці ДФС про скасування постанови в справі про порушення митних правил,-

В С Т А Н О В И В:

26 лютого ОСОБА_1 (далі- ОСОБА_1 , позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Чернівецької митниці ДФС в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову у справі про порушення митних правил від 28.09.2018 року, відповідно до якої ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.3 ст.470 Митного кодексу України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 8 500 гривень.

Рішенням рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 12 червня 2019 року адміністративний задоволений. Скасовано постанову заступника начальника Чернівецької митниці Державної фіскальної служби України від 28.09.2018 року в справах про порушення митних правил № № 2396/40800/18, 2394/40800/18, 2539/40800/18, 2538/40800/18, 2537/40800/18, 2536/40800/18, 2531/40800/18, 2535/40800/18, 2534/40800/18, 2533/40800/18, 2532/40800/18, 2510/40800/18, 2153/40800/18, 2176/40800/18, 2175/40800/18, 2580/40800/18, 2577/40800/18, 2574/40800/18, 2575/40800/18, 2576/40800/18, 2578/40800/18, 2579/40800/18, 2688/40800/18, 2689/40800/18, 2690/40800/18, 2691/40800/18, 2692/40800/18, 2693/40800/18, 2694/40800/18, 2695/40800/18, 2696/40800/18, 2697/40800/18, 2698/40800/18, 2699/40800/18, 2700/40800/18, 2701/40800/18, 2702/40800/18, 2703/40800/18, 2704/40800/18, 2747/40800/18, 2748/40800/18, 2749/40800/18, 2750/40800/18, 2751/40800/18, 2767/40800/18, 2765/40800/18, 2766/40800/18, 2773/40800/18, 2771/40800/18, 2772/40800/18, 2774/40800/18, 2775/40800/18, 2770/40800/18, 2776/40800/18, 2788/40800/18, 2787/40800/18, 2786/40800/18, 2930/40800/18, 2931/40800/18, 2932/40800/18, 2857/40800/18, 2856/40800/18, 2855/40800/18, 2854/40800/18, 2853/40800/18, 2852/40800/18, 2851/40800/18, 2825/40800/18, 2826/40800/18, 2837/40800/18, 2838/40800/18, 2839/40800/18, 2840/40800/18, 2841/40800/18, 2842/40800/18, 2894/40800/18, 2843/40800/18, 2844/40800/18, 2845/40800/18, 2846/40800/18, 2847/40800/18, 2848/40800/18, 2849/40800/18, 2850/40800/18, якою ОСОБА_2 , накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу розміром п`ятисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 8500 грн. Закрито провадження у справах про порушення митних правил № № 2396/40800/18, 2394/40800/18, 2539/40800/18, 2538/40800/18, 2537/40800/18, 2536/40800/18, 2531/40800/18, 2535/40800/18, 2534/40800/18, 2533/40800/18, 2532/40800/18, 2510/40800/18, 2153/40800/18, 2176/40800/18, 2175/40800/18, 2580/40800/18, 2577/40800/18, 2574/40800/18, 2575/40800/18, 2576/40800/18, 2578/40800/18, 2579/40800/18, 2688/40800/18, 2689/40800/18, 2690/40800/18, 2691/40800/18, 2692/40800/18, 2693/40800/18, 2694/40800/18, 2695/40800/18, 2696/40800/18, 2697/40800/18, 2698/40800/18, 2699/40800/18, 2700/40800/18, 2701/40800/18, 2702/40800/18, 2703/40800/18, 2704/40800/18, 2747/40800/18, 2748/40800/18, 2749/40800/18, 2750/40800/18, 2751/40800/18, 2767/40800/18, 2765/40800/18, 2766/40800/18, 2773/40800/18, 2771/40800/18, 2772/40800/18, 2774/40800/18, 2775/40800/18, 2770/40800/18, 2776/40800/18, 2788/40800/18, 2787/40800/18, 2786/40800/18, 2930/40800/18, 2931/40800/18, 2932/40800/18, 2857/40800/18, 2856/40800/18, 2855/40800/18, 2854/40800/18, 2853/40800/18, 2852/40800/18, 2851/40800/18, 2825/40800/18, 2826/40800/18, 2837/40800/18, 2838/40800/18, 2839/40800/18, 2840/40800/18, 2841/40800/18, 2842/40800/18, 2894/40800/18, 2843/40800/18, 2844/40800/18, 2845/40800/18, 2846/40800/18, 2847/40800/18, 2848/40800/18, 2849/40800/18, 2850/40800/18 щодо ОСОБА_1 , на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП - за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідачем подана апеляційна скарга, в якій він просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким в задоволенні адміністративного позову відмовити.

Апелянт свої вимоги мотивує тим, що позивач був належним чином повідомлений про час та дату розгляду справи про порушення митних правил відносно нього, шляхом направлення протоколу про порушення митних правил за наявною в органах доходів і зборів адресою проте на розгляд не з`явився. Крім того, зазначає, що неналежне повідомлення про розгляд, чи розгляд справи без участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, не є беззаперечною підставою для скасування рішення про притягнення до відповідальності та визнання особи не винною, сама по собі відсутність позивача на розгляді справи про порушення митних правил не має наслідку скасування постанов про накладення штрафу.

Також апелянт зазначає, що ОСОБА_1 суб`єктом даного правопорушення, оскільки на нього було покладено доставку товарів у передбачений законом строк, а тому вважає, що оскільки наявні всі чотири ознаки складу правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 470 Митного Кодексу України Чернівецькою митницею ДФС правомірно винесено оскаржувані постанови.

Представники позивача та відповідача в судове засідання не з`явився, хоча належним чином були повідомлені про дату, час і місце судового засідання, що відповідно до частини другої статті 313 Кодексу адміністративного судочинства України не перешкоджає розгляду справи за їх відсутності.

Суд апеляційної інстанції заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши підстави в межах апеляційної скарги, вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що 28 вересня 2018 року заступник начальника Чернівецької митниці ДФС - начальник управління протидії митним правопорушенням та міжнародної взаємодії Жижиян Іван Євгенович виніс постанову у справах про порушення митних правил, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч.3 ст.470 Митного кодексу України, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі п`ятсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - 8500 грн.

Із вказаної постанови митного органу слідує, що підставою для накладення адміністративного стягнення є встановлення факту порушення позивачем строку доставки вагонів до митного органу.

Згідно ч.1 ст.90 МК України передбачено, що транзит - це митний режим, відповідно до якого товари та/або транспортні засоби комерційного призначення переміщуються під митним контролем між двома органами доходів і зборів України або в межах зони діяльності одного органу доходів і зборів без будь-якого використання цих товарів, без сплати митних платежів та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.

Частиною 1 ст.318 МК України передбачено, що митному контролю підлягають усі товари, транспортні засоби комерційного призначення, які переміщуються через митний кордон України.

За приписами ч. 3 ст. 318 МК України митний контроль передбачає виконання органами доходів і зборів мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Відповідно до ст. 458 МК України, порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Відповідно до ст. 486 МК України, завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням.

Згідно ст. 487 МК України провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП).

Посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (ст. 489 МК України).

Згідно із ст. 495 МК України доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Такі дані встановлюються: 1) протоколом про порушення митних правил, протоколами процесуальних дій, додатками до зазначених протоколів; 2) поясненнями свідків; 3) поясненнями особи, яка притягується до відповідальності; 4) висновком експерта; 5) іншими документами (належним чином завіреними їх копіями або витягами з них) та інформацією, у тому числі тими, що перебувають в електронному вигляді, а також товарами - безпосередніми предметами порушення митних правил, товарами із спеціально виготовленими сховищами (тайниками), що використовувалися для приховування безпосередніх предметів порушення митних правил від митного контролю, транспортними засобами, що використовувалися для переміщення безпосередніх предметів порушення митних правил через митний кордон України. Посадова особа органу доходів і зборів, яка здійснює провадження у справі про порушення митних правил, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається із матеріалів справи, що підставами для притягнення до адміністративної відповідальності за порушення митних правил за ч.3 ст. 470 стали неодноразові перевищення встановленого ст. 95 МК України, які виразилися у порушенні строку доставки товару « ОСОБА_3 паливні із хвойних порід деревини», який переміщувався у залізничному вагоні до митного органу приучення більше ніж на 10 діб.

Відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з статтею 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, в тому числі за порушення митних правил, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

В розумінні статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Відповідно до частин першої та четвертої статті 73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Крім того, згідно частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до частин третьої - шостої статті 71 КАС України, якщо особа, яка бере участь у справі, не може самостійно надати докази, то вона повинна зазначити причини, через які ці докази не можуть бути надані, та повідомити, де вони знаходяться чи можуть знаходитися. Суд сприяє в реалізації цього обов`язку і витребовує необхідні докази. Про витребування доказів або про відмову у витребуванні доказів суд постановляє ухвалу. Ухвала суду про відмову у витребуванні доказів окремо не оскаржується. Заперечення проти неї може бути включене до апеляційної чи касаційної скарги на рішення суду, прийняте за наслідками розгляду справи.

Оцінка доказів здійснюється судом за правилами статті 90 КАС України, відповідно до приписів якої суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно з ч. 3 ст. 470 МК України, перевищення встановленого статтею 95 цього Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних або інших документів на ці товари більше ніж на десять діб, а так само втрата цих товарів, транспортних засобів, документів чи видача їх без дозволу органу доходів і зборів - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до розділу II Порядку виконання митних формальностей при здійсненні транзитних переміщень, затвердженого наказом Міністерства Фінансів України від 09.10.2012 № 1066 (далі Порядок) під час відправлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення обов`язково встановлюється строк транзитного перевезення до митниці призначення.

У разі перевезення товарів залізничним транспортом строк транзитного перевезення встановлюється на підставі календарного штемпеля залізничної станції відправлення (прикордонної передавальної), проставленого у перевізних документах та/або ДКПТ, починаючи з 24 години дати прийняття цією станцією товару до перевезення.

Відповідно до статті 95 МК України строк транзитних перевезень для залізничного транспорту становить 28 діб.

Відповідно до ст. 219 МК України залізниця несе передбачену цим Кодексом та іншими законодавчими актами України відповідальність за втрату чи неналежну доставку товарів, що перебувають під митним контролем, до митного органу призначення.

Згідно із пунктом 4.2. Порядку у разі залізничних перевезень працівник залізничної станції проставляє на перевізних документах та кожному примірнику МД календарний штемпель станції відправлення, який свідчить про взяття залізницею солідарного зобов`язання щодо доставки у митницю призначення товарів (вантажів) та дотримання митних правил.

В матеріалах справ про адміністративні правопорушення, у яких позивача визнано винним у скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 470 МК України є виключно докази фактів несвоєчасного прибуття вагонів.

Разом з тим, митним органом при розгляді справ про адміністративні правопорушення та винесенні оскаржуваної постанови не з`ясовано, які винні дії чи бездіяльність саме позивача потягли несвоєчасне прибуття вагонів до митниці призначення.

Крім того, судом першої інстанції встановлено, що згідно посадової інструкції начальника виробничого структурного підрозділу "Івано-Франківська дирекція залізничних перевезень" вбачається, що в посадові обов`язки, як начальника, не входить передача документів до митниці призначення чи доставка товару, а отже він не може контролювати проходження вагонів по інших залізницях.

Дані обставини жодним чином відповідачем не перевірялися і не були ним спростовані при розгляді справи судом.

З огляду на викладене та беручи до уваги, що суд має виходити із сумлінного ставлення особи до своїх обов`язків, доки не буде встановлено протилежного, колегія суддів приходить до висновку про недоведеність суб`єктом владних повноважень правомірності своїх дій та рішень і, як наслідок, обґрунтованість позовних вимог.

В апеляційній скарзі також відсутні будь-які доводи, якими підтверджується вина позивача у вчиненні адміністративних правопорушень, за якими він притягнутий до адміністративної відповідальності.

Посилання виключно на пункт 2.17 Інструкції про взаємодію посадових осіб митних органів, що здійснюють митні процедури в міжнародному залізничному сполученні, і працівників залізниць України, без встановлення вини позивача, що є необхідним елементом складу адміністративного правопорушення, не може бути підставою для притягнення його до відповідальності за інкримінованими йому адміністративними правопорушеннями.

Таким чином, матеріали справ про адміністративне правопорушення не містять доказів вини позивача у вчиненні правопорушень, за якими його притягнуто до адміністративної відповідальності, а відтак в його діях відсутній склад адміністративних правопорушень.

Суд апеляційної інстанції погоджується з тим, що, як зазначено у спірному рішенні суду першої інстанції, був порушений порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення, однак, враховуючи встановлені апеляційним судом обставини справи, незаконним є притягнення позивача до адміністративної відповідальності з огляду саме на відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, а не внаслідок порушення процедури розгляду справи.

Взявши до уваги викладене, колегія суддів приходить до висновку про те, що рішення суду першої інстанцій є законним та обґрунтованим і не підлягає скасуванню, оскільки суд всебічно перевіривши обставини справи, вирішив спір у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, висновки суду є правильними, а доводи апеляційної скарги їх не спростовують.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 271, 272, 286, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Чернівецької митниці ДФС залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 12 червня 2019 року у справі №344/3515/19 без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя В. Я. Макарик
судді І. В. Глушко
Н. В. Ільчишин
Повне судове рішення складено 18 липня 2019 року