Справа № 442/5305/17
Суддя: Запотічний Ігор Ігорович
Дата ухвалення: 2019-07-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2019 рокуЛьвів№ 857/3426/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів :

головуючого судді: Запотічного І.І.,

суддів: Бруновської Н.В., Затолочного В.С.,

при секретарі судового засідання: Дроздовській Ю.А.,

за участю апелянта: ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 10 грудня 2018 року (суддя- Гарасимків Л.І., ухвалену в м. Дрогобичі) у справі № 442/5305/17 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Болехівської сільської ради Дрогобицького району Львівської області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_2 , ТзОВ «Джерело» про визнання дій та рішень протиправними,-

ВСТАНОВИВ:

24.07.2017 року ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області з позовом до Болехівської сільської Ради Дрогобицького району Львівської області (далі - відповідач, сільська рада), за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_2 , ТзОВ «Джерело» та просить визнати протиправними дії відповідача та рішення про державну реєсрацію прав та їх обтяжень на нерухоме майно, зокрема права власності за ОСОБА_2 , на нежитлову будівлю літ.№ М-1 загальною площею 26.1 кв.м, що знаходиться по АДРЕСА_1 , скасувати запис про реєстрацію за ОСОБА_2 права власності на нерухоме майно.

Ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 10 грудня 2018 року закрито провадження у справі, відповідно до п.1 ч.1 ст.238 КАС України.

Не погоджуючись із рішенням суду його оскаржив позивач, з підстав порушення вимог процесуального права, неповного з`ясування обставин справи.

В обгрунтування апеляційної скарги апелянт зазначає, що предметом даного спору є оскарження реєстраційних дій щодо об`єкту нерухомого майна, які були вчинені суб`єктом владних повноважень з грубим порушенням порядку державної реєстрації, за відсутності усіх передбачених законодавством документів та без введення в експлуатацію малої архітектурної форми.

Вважає, що оскільки обгрунтовує незаконність реєстраційної дії саме порушенням з боку державного реєстратора під час її здійснення, тому така вимога не є похідною від будь-якої іншої вимоги, а є основною вимогою і має розглядатися за правилами адміністративного судочинства.

Крім того, право вланості на нежитлову будівлю у ОСОБА_2 відсутнє та ніколи не виникало, оскільки остання такого права у встановлений спосіб не набувала.

Неправомірність набуття ОСОБА_2 права власності на об`єкти нерухомого майна встановлена рішенням апеляційного суду Львівської області від 17.11.2014 року, а саме рішення про визнання права власності на спірне нерухоме майно було скасоване у встановленому законом порядку.

Вважає, що висновки суду про те, що у даній справі існує невирішений спір про право, а спірні правовідносини мають привтано-правовий характер - не відповідає дійсності.

Просить скасувати оскаржувану ухвалу суду, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Від учасників справи відзиву на апеляційну скаргу не надійшло, що не перешкоджає розгляду справи по суті.

В судовому засіданні позивач надав пояснення аналогічні фабулі апеляційної скарги. Просить задоволити апеляційну скаргу.

Відповідач та треті особи будучи повідомленими про час та місце розгляду справи явки представників в судове засідання не забезпечили, що відповідно до вимог ч.2 ст.313 КАС України не перешкоджає розгляду справи без їхньої участі.

Заслухавши суддю-доповідача та апелянта, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України - суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 здійснено будівництво нежитлового приміщення - літ. № М-1 загальною площею 26.1 кв.м, що знаходиться по АДРЕСА_1 . Земельна ділянка, на якій розміщене нежитлове приміщення перебувала у користуванні ФОП ОСОБА_2 на підставі договору оренди з 1999 року укладеного з Дрогобицькою міською радою.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про закриття провадження у даній справі з підстав того, що дану справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства, оскільки ОСОБА_1 фактично позбавлено права користування земельною ділянкою, а тому такий спір слід розглядати в порядку господарського судочинства, виходячи з наступного.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад спірних правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Відповідно до статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Адміністративна справа - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, публічно-правовий спір - спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій (частина перша статті 4 КАС України).

Згідно з правилами визначення юрисдикції адміністративних судів щодо вирішення адміністративних справ, наведеними у статті 19 КАС україни, юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Ужитий у цій процесуальній нормі термін «суб`єкт владних повноважень» означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадову чи службову особу, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (пункт 7 частини першої статті 4 КАС).

Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Однак, сама по собі участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір із публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції. Необхідно з`ясовувати, у зв`язку з чим виник спір та за захистом яких прав особа звернулася до суду.

За правилами частини першої статті 19 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК) суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Якщо порушення своїх прав особа вбачає у наслідках, які спричинені рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень, які вона вважає неправомірними, і ці наслідки призвели до виникнення, зміни чи припинення цивільних правовідносин, мають майновий характер або пов`язаний з реалізацією її майнових або особистих немайнових інтересів, то визнання незаконними (протиправними) таких рішень є способом захисту цивільних прав та інтересів.

Проте, з установлених судом фактичних обставин справи вбачається, що спірні правовідносини виникли щодо рішення державного реєстратора, яким на думку позивача, порушено його право на користування земельною ділянкою на якій розташовані спірні нежитлові приміщення, а отже, існує спір про право, що виключає можливість розгляду цієї справи за правилами адміністративного судочинства.

Відповідно до ч. 1, 6 ст. 20 ГПК України (у редакції, чинній на момент звернення позивача до суду і розгляду справи) господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці; справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (рухоме та нерухоме, в тому числі землю), реєстрації або обліку прав на майно, яке (права на яке) є предметом спору, визнання недійсними актів, що порушують такі права, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та спорів щодо вилучення майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності, а також справи у спорах щодо майна, що є предметом забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці.

Таким чином, суд першої інстанції, ураховуючи суть та суб`єктний склад спірних правовідносин, дійшов обґрунтованого висновку про закриття провадження в справі, у зв`язку з тим, що спір не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому оскаржуване судове рішення слід залишити без змін.

Керуючись статтями 308, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 10 грудня 2018 року у справі № 442/5305/17 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття.

На постанову протягом тридцяти днів з моменту набрання нею законної сили може бути подана касаційна скарга безпосередньо до суду касаційної інстанції.

У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя І. І. Запотічний
судді Н. В. Бруновська
В. С. Затолочний
Повне судове рішення складено 17.07.2019р.