Справа № 480/288/19
Суддя: Гуцал М.І.
Дата ухвалення: 2019-07-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2019 р. м. ХарківСправа № 480/288/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Гуцала М.І.,

Суддів: Донець Л.О. , Сіренко О.І. ,

за участю секретаря судового засідання Соколової О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Одеської митниці ДФС на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 14.03.2019, головуючий суддя І інстанції: М.М. Шаповал (повний текст складено 14.03.19) по справі № 480/288/19

за позовом Приватного виробничого підприємства "Вибір"

до Одеської митниці ДФС

про визнання протиправними та скасування рішення та картки відмови,

ВСТАНОВИВ:

Приватне виробниче підприємство «Вибір» (далі - ПВП «Вибір», позивач) звернулося до суду з позовом до Одеської митниці ДФС (далі - відповідач), вимагаючи визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів № UA500010/2019/000005/2 від 23.01.2019, картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів, комерційного призначення № UA500010/2019/00031 від 23.01.2019.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 14.03.2019 позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення Одеської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів № UA500010/2019/000005/2 від 23.01.2019.

Визнано протиправним та скасовано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів, комерційного призначення № UA500010/2019/00031 від 23.01.2019.

Не погодившись з таким судовим рішенням відповідач, Одеська митниця ДФС, звернулась до суду з апеляційною скаргою, стверджуючи про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права. Просить скасувати рішення Сумського окружного адміністративного суду від 14.03.2019 та прийняти нове про відмову у задоволенні позову.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що підставою для прийняття оскаржуваних рішень є факт невідповідності обраного декларантом методу визначення митної вартості товару встановленим умовам, оскільки використані декларантом відомості не підтверджують в повному обсязі числові значення складової митної вартості, зважаючи на їх розбіжність. Вказані обставини виключали можливість перевірки органом доходів і зборів числового значення заявленої митної вартості у відповідності до положень частини 1 статі 54 МК України та обумовлювали необхідність письмово запитувати від декларанта встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткових документів та відомостей. Відсутність додаткових документів було підставою для прийняття митницею рішення про коригування митної вартості товарів та відмови у митному оформленні товарів за заявленою декларантом митною вартістю.

Позивач надав письмовий відзив на апеляційну скаргу, в якому, посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Представники сторін про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені у встановленому законом порядку.

Колегія суддів визнала за можливе розглянути справу з урахуванням положень ч. 4 ст. 229 та ч. 2 ст. 313 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного перегляду справи, що 30.10.2018 ПВП «Вибір» та IOI PAN-CENTURY OLEOCHEMICALS SDN.BHD (Малайзія) уклали між собою контракт № PCOSB/PIE/30102018 (далі - контракт) на поставку пальмітивної кислоти Пальмак 80-16 (далі - товар) (а.с. 11).

22.01.2019 позивач подав до Одеської митниці ДФС пакет документів для митного оформлення товару. Митна вартість товару була визначена позивачем за основним методом ст. 57 Митного кодексу України - виходячи із ціни контракту щодо товарів, які імпортуються.

До пакету документів наданого відповідачу для митного оформлення товару входили: - митна декларація (форма МД - 2) № UA500010/2019/001371 від 22.01.2019; - контракт № PCOSB/PIE/30102018 від 30.10.2018; - додаткова угода № 1 від 29.12.2018 до контракту; - рахунок (original commercial invoice) № 90147305 від 29.12.2018; - переклад рахунку ( original commercial invoice) № 90147305 від 29.12.2018; - платіжне доручення в іноземній валюті № 264 від 06.12.2018; - коносамент (bill of lading) № EGLV38 від 29.12.2018; - пакувальний лист (packing list) від 29.12.2018; - переклад пакувального листа (packing list) від 29.12.2018; - сертифікат походження (certificate of origin) № 79/1/19 від 08.01.2019; - переклад сертифікату походження (certificate of origin) № 79/1/19 від 08.01.2019; - сертифікат аналізу № 4 від 29.12.2018; - переклад сертифікату аналізу № 4 від 29.12.2018; - митна декларація країни відправлення № J4 від 25.12.2018; - паспорт безпеки № 013 від 27.05.2009; - переклад паспорту безпеки № 013 від 27.05.2009; - договір про надання послуг з декларування товарів № 39/2 від 01.03.2016, з додатковою угодою № 1 від 10.07.2018; - наряд № 454 від 18.01.2019; - довідка про транспортно - експедиційні витрати № 2201_1 від 22.01.2019.

22.01.2019 відповідач видав перший протокол обробки електронного документа № 993636 відповідно до якого зробив електронний запит щодо надання додаткових документів для підтвердження вартості товару.

Відповідно до даного запиту відповідач вимагав надати наступні додаткові документи: виписку з бухгалтерської документації; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини; переклад українською мовою копії митної декларації країни відправлення № J4 від 25.12.2018 (а.с. 35).

ПВП «Вибір» додатково не надав витребувані у електронному запиті документи, оскільки раніше відповідачу були надані копії документів, що підтверджують вартість товарів, про що було повідомлено відповідача листом № 23/01 від 23.01.2019 (а.с. 36).

23.01.2019 відповідач видав другий протокол обробки електронного документа № 993974 відповідно до якого повідомив, що ним буде здійснено коригування митної вартості товару (а.с. 37).

Після опрацювання повного пакету документів, відповідачем було винесено рішення про коригування митної вартості товарів № UA500010/2019/000005/2 від 23.01.2019, згідно якого основний метод визначення митної вартості товару не застосовується, а митна вартість ввезеного товару визначена з використанням другорядного методу - а) за ціною договору щодо ідентичних товарів. Підставою для такого визначення стала цінова інформація щодо імпортних операцій ЄАІС Держмитслужби (а.с. 38).

Також, відповідачем була винесена картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA500010/2019/00031 від 23.01.2019, в якій зазначено, що ПВП «Вибір» повинно здійснити заповнення та подання нової митної декларації у відповідності з рішенням про коригування митної вартості товарів № UA500010/2019/000005/2 від 23.01.2019 (а.с. 39).

Отже, фактичною підставою для коригування митної вартості товарів були висновки митного органу за наслідками проведеного контролю заявленої позивачем митної вартості товару щодо невідповідності обраного декларантом методу визначення митної вартості товару встановленим умовам, у зв`язку з виявленою розбіжністю показників у наданих документах, що унеможлювало визначення вартості товару за основним методом.

Для недопущення припинення діяльності підприємства та псування товару, що призвело б до значних збитків, ПВП «Вибір» було прийняте рішення про здійснення митного оформлення товару відповідно до ціни визначеної відповідачем, з наступним оскарженням рішення про коригування митної вартості товарів та картки відмови.

За ціною товару, визначеною відповідачем, ПВП «Вибір» здійснив митне оформлення за митною декларацією (форма МД - 2) № UA500010/2019/001477 від 23.01.2019 (а.с. 40).

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що позивачем під час митного оформлення було надано всі необхідні документи, які передбачені ст. 53 МК України, які у достатній мірі підтверджують митну вартість придбаного товару, яку визначено за ціною договору (контракту).

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, зважаючи на вимоги діючого законодавства на час спірних правовідносин сторін та фактичні обставини справи.

Відносини, з приводу митного контролю та митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, справлянням митних платежів, регулюються положеннями Митного кодексу України, а також положеннями Податкового кодексу України та інших законів України з питань оподаткування.

Відповідно ч. 1 ст. 246 МК України, метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

В силу приписів ст. 318 МК України, митний контроль передбачає виконання органами доходів і зборів мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 248 МК України, митне оформлення розпочинається з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення.

Декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, засвідчені електронним цифровим підписом декларанта або уповноваженої ним особи (ч. 1 ст. 257 МК України).

В свою чергу, відповідно до положень ст. 49 МК України, митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно ч. 1 ст. 51 МК України, митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Частиною першою статті 52 МК України визначено, що заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації (ч. 2 ст. 52 МК України).

Згідно із вимогами ч.ч. 4,5 ст. 58 МК України визначено, що митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. При цьому, ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

У відповідності до положень частин 1 та 2 статті 53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

З аналізу вказаних положень Кодексу вбачається, що законодавцем передбачено вичерпний перелік документів, що подається декларантом органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Крім того, у відповідності до вимог ч. 5 ст. 53 МК України, забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

В свою чергу, згідно із ч. 3 ст. 53 МК України передбачено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Колегія суддів зазначає, що відповідно до вимог ч.ч.1-3 ст. 57 МК України, визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за основним методом (тобто за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції)) та другорядними: за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; на основі віднімання вартості; на основі додавання вартості (обчислена вартість); за резервним. Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Відповідно до положень ч.ч. 1-3 ст. 58 МК України передбачено, що метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів. Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні. У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи.

Згідно ч.ч. 4-6 ст. 54 МК України, орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний, зокрема, здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості, а також у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.

Орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Виходячи із системного аналізу вищезазначених правових норм, колегія суддів дійшла висновку, що при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості орган доходів і зборів зобов`язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у ст. 58 МК України.

Єдиними підставами, які надають контролюючому органу право відійти від встановлених обмежень, які пов`язані із перевіркою основного переліку документів що підтверджують митну вартість товарів, та витребувати від декларанта додаткові документи, є лише наявність передбачених законодавцем обставин, а саме: у випадку якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, адже такі вади не дозволяють митному органу законно здійснити визначений законом мінімум митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи для розмитнення задекларованого товару.

Окрім того, відповідно до положень п. 3.16, 3.17 Загального додатку до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур встановлено стандартне правило, що на підтвердження декларації на товари митна служба вимагає тільки ті документи, які є необхідними для проведення контролю за даною операцією та забезпечення виконання усіх вимог щодо застосування митного законодавства. У випадках, коли окремі підтверджуючі документи не можуть бути представлені разом з декларацією на товари з причин, які визнані митною службою обґрунтованими, вона дозволяє подачу таких документів протягом визначеного періоду часу.

В оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості товарів (а.с. 38 зворотній бік) відповідачем було зазначено, що в поданих документах містяться розбіжності, а також надані позивачем документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, а саме:

- копія митної декларації країни відправлення від 25.12.2018 № J4 не зазначені реквізити зовнішньоекономічного договору (контракту).

- відповідно до п.п. «в» п. 2 ч. 10 ст. 58 МК України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті додається така складова митної вартості, як вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням. Згідно п. 4.1 зовнішньоекономічного договору (контракту) від 08.10.2018 № РСОЭВ/Р1Е/08102018 в вартість товару входить вартість упаковки. Проте, у наданих до митного оформлення документах відсутні дані щодо даної складової митної вартості товару, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самого товару та складових митної вартості;

- згідно з ч. 10 ст. 58 МК України при визначенні митної вартості товарів до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються витрати, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, зокрема, витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України та витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України. Відповідно до вимог розділу III «Правил...», затверджених наказом МФУ від 24.05.2012 № 599 для підтвердження витрат на транспортування декларантом відповідно до частини другої статті 53 Кодексу подаються транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. До зазначених документів можуть належати:рахунок-фактура (акт виконаних робіт (наданих послуг)) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що

містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів;

- банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури;

- калькуляція транспортних витрат (якщо перевезення товарів здійснюється з використанням власного транспортного засобу), що містить відомості про маршрут перевезення, його протяжність у кілометрах до місця ввезення на митну територію України та по митній території України, розмір тарифної ставки на перевезення за одиницю виміру (вагу) товару за 1 кілометр маршруту. Надані Вами документи не містять зазначених відомостей, а також в наданій Довідці про транспортно-експедиційні витрати №№2201-1 від 22.01.2019 на зазначено умови поставки товару згідно Інкотермс 2010, відповідно до яких товар поставляється на митну територію України, що не дає можливості провести перевірку достовірності декларування витрат на транспортування.

В якості причин, які стали підставою для витребування органом доходів і зборів додаткових документів, як вказаного у спірному рішенні, стало не надання декларантом усіх документів, передбачених ч.2 - ч. 4 ст.53 МК України. При цьому, в рішенні про коригування митної вартості товарів не зазначено, які саме документи з переліку, визначеного у наведеній вище нормі закону відсутні та які розбіжності в них містяться.

Відповідно до ч. 3 ст. 53 МК України у рішенні про коригування митної вартості товару (а.с. 38) позивача було зобов`язано надати додатково такі документи: виписку з бухгалтерської документації; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару. Також, позивача було повідомлено про можливість за власним бажанням подати інші додаткові документи на підтвердження заявленої митної вартості товару.

У повідомленні декларанту (а.с. 35) відповідач вимагав надання, відповідно до ч. 3 ст. 53 МК України, виписки з бухгалтерської документації, каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару, висновки про якісні та вартісні характеристики товару, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформації біржових організацій про вартість товару або сировини. Також, відповідно до ст. 254 МК України, у відповідача вимагалось надання перекладу митної декларації кріїни відправлення від 25.12.2018. Одночасно позивача було повідомлено про можливість за власним бажанням подати інші додаткові документи на підтвердження заявленої митної вартості товару.

Колегія суддів, зважаючи на вищевикладені вимоги діючого законодавства на час спірних правовідносин сторін, зазначає, що митний орган мав право витребувати лише ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації. При цьому зауважується, що наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Колегія суддів виходить з встановлених обставин справи, що ПВП "Вибір" надало митному органу наступні документи: контракт № PCOSB/PIE/30102018 від 30.10.2018, додаткову угоду до контракту № 1 від 29.12.2018, рахунок (tax invoice) № 90147305 від 29.12.2018 та його переклад, платіжне доручення в іноземній валюті № 264 від 06.12.2018 (на підтвердженням вартості товару та факту оплати за товар), коносамент від 29.12.2018, пакувальний лист від 29.12.2018 та його переклад, сертифікат походження № 79/1/19 від 08.01.2019 та його переклад, сертифікат аналізу № 4 від 29.12.2018, копію митної декларації країни відправлення від 25.12.2018, паспорт безпеки № 013 від 27.05.2009, договір з надання послуг з декларування товарів від 01.03.2016 з додатковою угодою від 10.07. 2018, наряд № 454 від 18.01.2019, довідку про транспортно-експедиційні витрати від 22.01.2019.

Таким чином, позивачем було надано митному органу усі документи, які підтверджували заявлену митну вартість. При цьому акцентується увага на тому, що за за своїм змістом документи не суперечили один одному і не містили жодних розбіжностей.

Колегія суддів вважає непоґрунтованими посилання скаржника на неможливість перевірити правильність визначення митної вартості товару, оскільки у наданих документах відсутні дані про вартість упаковки, як складової митної вартості товару, виходячи з наступного.

Згідно пп. "в" п. 2 ч. 10 ст. 58 ПК України, при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті додається така складова митної вартості, як вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням.

Проте, згідно з п. 4.1 зовнішньоекономічного договору (контракту) від 30.10.2018 у вартість товару входить вартість упаковки. Тобто, контрактом чітко визначено, що вартість упаковки входить у вартість товару, а тому у позивача відсутній обов`язок подати митному органу документи про вартість упаковки.

Також, каталоги, прайс-лист фірми - виробника товару не можуть підтверджувати вартість товару за окремою угодою внаслідок того, що кожна конкретна угода укладається на підставі попередніх переговорів між контрагентами і вони мають право (відповідно до норм українського та міжнародного законодавства) визначати вартість товару самостійно. Відповідні правові висновки містяться у постанові Верховного Суду від 7.06.2019 у справі №0840/3083/18, згідно яких прайс-лист та калькуляція виробництва не є документами які підтверджують митну вартість товарів, що передбачені частиною другою статті 53 Митного кодексу України, а тому не надання їх до митного оформлення не впливає на визначення митної вартості товару.

У Наказі Міністерства фінансів України від 24.05.2012 року №599 зазначено, що калькуляція може бути подана, якщо перевезення здійснюється покупцем товару власним транспортом. Проте, за встановленими обставинами перевезення спірного товару було здійснено не власним транспортом позивача, а стороннім морським перевізником, на підтвердження цього позивачем було надано коносамент (bill of lading) № TGLV38 від 29.12.2018 (а.с. 16), що додатково свідчить про необгрунтованість відмови у митному оформленні за контрактною ціною товару.

Доводи апеляційної скарги про відсутність у наданій позивачем довідці про транспортно-експедиційні витрати необхідних відомостей, які необхідні за ст. 58 МК України для визначення митної вартості товару, не відповідають фактичним обставинам справи (довідка містить норм контейнерів, маршрут перевезення, його вартість та інші необхідні відомості). Відсутність у довідці посилання на умови поставки товару за правилами Інкотермс не може нівелювати її складові щодо понесених витрат на транспортування товару у відповідності до умов укладеного зовнішньоекономічного договору.

Колегія суддів констатує, що подані позивачем для митного оформлення документи чітко ідентифікували оцінюваний товар та містили дані, що піддавалися обчисленню, та підтверджували ціну товару.

В свою чергу, відповідач, заперечуючи проти заявленого позову, на виконання вимог ч.2 ст. 77 КАС України не надав належних, достатніх та допустимих доказів на підтвердження обґрунтованості прийнятого рішення про коригування митної вартості товарів та картки відмови в прийнятті митної декларації. Зокрема, не надав суду жодних доказів на підтвердження тієї обставини, що позивачем у декларації митної вартості було зазначено не всі складові числового значення митної вартості, неправильно здійснено розрахунок, внесено недостовірні або неточні відомості, або у наданих документах містяться розбіжності, які прямо вказують на невірне визначення вартості товару, мають ознаки підробки, або в них відсутні необхідні відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості задекларованих товарів.

Відповідач не надав належних пояснень зазначення у своєму рішенні про надання позивачем зовнішньоекономічного контракту № PCOSB/PIE/08102018 від 08.10.2018, зважаючи на фактичне надання позивачем контракту № PCOSB/PIE/30102018 від 30.10.2018, що також свідчить про неогрунтованість оскарженого рішення, яке базується на показниках контракту, який не укладався позивачем. Крім цього, невідповідності містяться й у картці відмови, оскільки в ній вказується про прийняте рішення про коригування митної вартості товарів від 23.12.2018, хоча таке рішення відповідач прийняв 23.01.2019.

Відсутність зазначення у копії митної декларації країни відправлення від 25.12.2018 реквізитів зовнішньоекономічного договору за наявності інших чітко визначених реквізитів митного оформлення зовнішньоекономічної угоди саме контракту № PCOSB/PIE/30102018 від 30.10.2018 свідчать про необгрунтованість доводів апеляційної скарги про неможливість ідентифікації експортної операції за такої конкретної поставки товару.

Сама по собі різниця між вартістю товару, задекларованого особою, та вартістю подібних (аналогічних) товарів, що розмитнювались цією ж чи іншими особами у попередніх періодах, ще не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів.

Крім того, у своєму рішенні відповідач не зазначив які саме митні декларації з більшою вартістю були підставою для зміни митної вартості товару. При цьому заслуговують на увагу пояснення позивача, що інші митні декларації, які б могли бути порівняні щодо аналогічних умов придбання товару, теж стосувалися завезення товару саме позивачем за ціною, визначеною за основним методом. Проте, таке митне оформлення аналогічного товару відбувалося значно раніше (більш семи календарних місяців), а тому, зважаючи на коливання світових цін за цей час визначення відповідачем митної вартості не відповідає реальним ринковим цінам на такий товар. Також, умови попереднього постачання товару відрізнялися, оскільки в ціну товару входила його доставка до України, а в даному спірному випадку товар був придбаний на умов поставки до порту в Малайзії .

Тобто, доводи апеляційної скарги про наявність у відповідача поноважень з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при митному оформленні товару шляхом порівняння рівня цін за наявною інформацією щодо митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких здійснено, є недостатньо обгрунтованими.

Додатково колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, митний орган повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням другорядних методів.

При цьому, розбіжність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, може бути лише підставою для сумніву у правильності визначення митної вартості, проте не є достатньою підставою для висновку про недостовірність даних щодо заявленої декларантом митної вартості та, як наслідок, коригування митної вартості за другорядними методами.

Вказана позиція узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, яка викладена у постанові від 21.08.2018 року по справі №804/1755/17, від 12.02.2019 у справі №815/6808/17, від 25.06.2019 у справі №804/744/18.

На підстави викладеного, суд апеляційної інстанції вважає обґрунтованими висновки суду першої інстанції, що позивачем подано до митниці повний пакет документів на підтвердження повноти і достовірності заявленої митної вартості товару за основним методом, а відповідачем не доведено, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації та не надано доказів, які б підтверджували відсутність підстав для визначення митної вартості за першим методом, наявність належних підстав для коригування митної вартості відповідачем не доведена.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін проти України», § 58, рішення від 10 лютого 2010 року).

Підсумовуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо неправомірності відмови митного органу у визнанні задекларованої позивачем за основним методом митної вартості товару та визначенні митної вартості за резервним методом, та як наслідок обґрунтованості заявлених позовних вимог щодо скасування оскаржуваних рішення про коригування митної вартості товарів та картки відмови в прийнятті митної декларації.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 326, 327 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Одеської митниці ДФС залишити без задоволення.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 14.03.2019 по справі № 480/288/19 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя (підпис)М.І. Гуцал
Судді(підпис) (підпис) Л.О. Донець О.І. Сіренко
Повний текст постанови складено 19.07.2019.