Справа № 826/6256/15
Суддя: Собків Ярослав Мар'янович
Дата ухвалення: 2019-07-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 826/6256/15 Суддя (судді) першої інстанції: Аблов Є.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді: Собківа Я.М.,

суддів: Костюк Л.О., Файдюк В.В.,

за участю секретаря: Рагімової Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 лютого 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної гвардії України про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Головного управління Національної гвардії України про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії.

Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 05 лютого 2019 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із вказаним рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 05 лютого 2019 року та прийняти нове, яким задовольнити його позовні вимоги.

Апелянт мотивує свої вимоги тим, що судом першої інстанції неповністю з`ясовані обставини справи, порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

30 травня 2019 року на адресу Шостого апеляційного адміністративного суду надійшов відзив від відповідача, в якому останній просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги повністю та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників процесу, які з`явились у судове засідання, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до наказу Міністерства оборони України №382 о/с від 31.08.1998 ОСОБА_1 звільнений з військової служби у запас (за станом здоров`я).

Згідно довідки до акту огляду МСЕК серії 10 ААА №791237 від 18.12.2012 року позивачу встановлено III групу інвалідності захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби.

Позивач 14.02.2013 року звернувся до відповідача із заявою про нарахування та виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з інвалідністю внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, у задоволенні якої йому останнім було відмовлено.

У квітні 2013 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання протиправними дій та зобов`язання здійснити нарахування та виплату одноразову грошову допомогу у зв`язку з встановленням ІІІ групи інвалідності, внаслідок захворювання пов`язаного з проходженням військової служби.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 18.05.2013 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 24.10.2013 року, позов задоволено: зобов`язано ГУ ВВ МВС України провести нарахування та виплату одноразової грошової допомоги позивачу, звільненому з військової служби, якому встановлена ІІІ група інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби.

29.09.2014 року в порядку виконання виконавчого листа від 22.08.2014 року №826/4869/13-а позивачу призначено одноразову грошову допомогу.

Відповідно до видаткового ордеру від 12 грудня 2014 року позивачу виплачено одноразову грошову у розмірі 5364,00 грн.

Позивач звернувся з листом до Комітету Верховної Ради України у справах ветеранів, учасників бойових дій, учасників антитерористичної операції та людей з інвалідністю, в якому просив вжити заходів щодо нарахування і виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку з установленням йому ІІІ групи інвалідності. Цей лист було скеровано до Головного управління Національної гвардії України.

Листом від 25 лютого 2015 року №3/21/3-5-123,Б-159 позивачу було повідомлено про відсутність підстав для здійснення такого перерахунку.

Вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Оскільки право позивача на виплату одноразової грошової допомоги виникло з моменту встановлення ІІІ групи інвалідності, що підтверджується довідкою МСЕК серії 10ААА №791237 від 18 грудня 2012 року, відтак виплата такої допомоги має проводитися в порядку і в розмірах, що були чинними на час виникнення такого права.

Станом на 18 грудня 2012 року діяла норма Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", яка передбачала, що у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного військовослужбовцю під час виконання ним обов`язків військової служби, а також інвалідності, що настала в період проходження військової служби або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження військової служби, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі до п`ятирічного грошового забезпечення за останньою посадою в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України (частина 2 статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»).

Призначення і виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб, що сталися після 1 січня 2007 року, здійснюється згідно з Порядком, та умовами призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 року №499 (далі - Порядок).

Відповідно до підпункту 3 пункту 2 частини 2 Постанови № 499 одноразова грошова допомога виплачується військовослужбовцям (зокрема, при настанні інвалідності ІІІ групи) (крім військовослужбовців строкової служби) у разі настання інвалідності в період проходження військової служби та особам, звільненим з військової служби, у разі настання інвалідності не пізніше ніж через три місяці після звільнення з такої служби чи після закінчення зазначеного строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період її проходження, - у розмірі 20-місячного грошового забезпечення.

Як вбачається, з листа від 25.02.2015 №3/21/3-Б-123;Б-159, позивачу нараховано одноразову грошову допомогу у відповідності до абзацу п`ятого підпункту 4 пункту 2 Порядку. При цьому, відповідачем обґрунтовано при визначенні розміру одноразової грошової допомоги, відхилено посилання позивача на постанову Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 №975, оскільки остання набрала чинності відповідно до Закону України від 04.07.2012 №5040-VІ "Про внесення змін до деяких законів України з питань соціального захисту військовослужбовців" з 01.01.2014, оскільки інвалідність позивача була встановлена 18.12.2012.

У рішенні Конституційного Суду України від 9 лютого 1999 року №1-рп/99 зазначено, що за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що оскільки право позивача на виплату одноразової грошової допомоги виникло з моменту встановлення ІІІ групи інвалідності, що підтверджується довідкою МСЕК серії 10ААА №791237 від 18 грудня 2012 року, відтак виплата такої допомоги має проводитися в порядку і в розмірах, що були чинними на час виникнення такого права.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що згідно видаткового касового ордеру від 12.12.2014 позивачу на підставі рішення суду та протоколу комісії відповідача від 29.09.2014 №6/499 виплачено одноразову грошову допомогу.

Згідно з ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Всі наведені апелянтами доводи не спростовують вірних висновків суду першої інстанції.

Положеннями ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 05 лютого 2019 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Собків Я.М.

Суддя Костюк Л.О.

Суддя Файдюк В.В.

Повний текст постанови виготовлено - 18 липня 2019 року.