Справа № 260/599/19
Суддя: Плеханова З.Б.
Дата ухвалення: 2019-07-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

15 липня 2019 року м. Ужгород№ 260/599/19
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Плеханова З.Б.

при секретарі Копосович Е.О.

за участю:

позивача: ОСОБА_1 ,- представник ОСОБА_2

відповідача: Головне управління Державної фіскальної служби у Закарпатській області - представник Данча М.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби у Закарпатській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до Закарпатського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Закарпатській області , яким просить суд:

1. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 26.11.2018 року № ГУ ДФС у Закарпатській області.

2.Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 26.11.2018 року № ГУ ДФС у Закарпатській області.

1. Позиції сторін

Свої позовні вимоги позивачем мотивує тим, що відповідачем протиправно та безпідставно за результатами проведеної документальної перевірки стану дотримання платником податків ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) законодавства України з питань державної митної справи - своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів під час ввезення товарів в період з 01.01.2017 по 31.12.2017» від 09.1 1.2018 року, зроблені висновки про порушення позивачем статті 49, пункту 2 частини 2 статті 52 , частини 21 статті 58 Митного кодексу України, а також пункту 185.1 (в) статті 185, пункту 190.1. статті 190 Податкового кодексу України та винесені оскаржувані податкові повідомлення-рішення.

Позивач вважає зазначені повідомлення-рішення неправомірними та такими, що підлягають до скасування, оскільки зміст висновків особи, що здійснювала невиїзну документальну перевірку згідно Акту не відповідає фактичним обставинам справи, а позивач ОСОБА_1 не вчиняла жодних фінансових правопорушень, за які повинна нести майновий обов`язок перед державою. За таких обставин, просить суд визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 26.11.2018 року № та від 26.11.2018 року №.

30 травня 2019 року відповідачем до суду подано відзив на позовну заяву, у якому відповідач зазначає, що ГУ ДФС у Закарпатській області не погоджується із вимогами позову, вважає їх безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню. Зазначено, що митна вартість Транспортного засобу визначалась з використанням основного методу - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції). В результаті аналізу отриманих документів встановлено, що відомості щодо відправника та одержувача вказаного транспортного засобу, а також щодо його вартості у отриманих документах відрізняються від аналогічних даних, наявних у базах даних Волинської митниці ДФС. У зв`язку із відсутністю на дату митного оформлення аргументованих доказів заявлення недостовірних відомостей, митне оформлення було завершене з використанням заявленої декларантом митної вартості. Відтак, твердження позивача є недостовірними, не обґрунтованими, не повними, беззмістовними і суперечать нормам чинного законодавства. Враховуючи зазначене просить відмовити позивачу у задоволені позовних вимог повністю.

10 червня 2019 року від представника позивача до суду надійшла відповідь на відзив, відповідно до якої зазначає, що під час перевірки відповідач не досліджував зміст попередньої митної декларації ІМ 40 ЕЛ за №UА205090/2017/061155 від 19.12.2017 року та незважаючи на реквізити принаймні граф 40 та 43 додаткової декларації SМ 40 ДЕ № UА 205090/2017/062767 необґрунтовано та спотворено прийшов до висновків, що подані декларантом до попередньої митної декларації документи, що містять відомості про товар свідчать про використання основного методу визначення митної вартості товару у додатковій декларації. Факт використання під час митного оформлення другорядного резервного методу визначення митної вартості товару нівелює необхідність відповідача доводити факт недостовірності відомостей щодо товару (в даному випадку транспортного засобу), адже подані декларантом документи про товар не брались до уваги при визначенні митної вартості товару. З огляду на це, зазначає, що відповідач під час документальної перевірки не звернув уваги на наявність вказаних обставин, що призвело до необґрунтованих висновків про існування в діях позивача порушень податкового законодавства.

2. Обставини, встановлені судом.

Судом встановлено, що ГУ ДФС у Закарпатській області проведено невиїзну документальну перевірку з 31.10.18 року по 06.11.18 року щодо стану дотримання платником податків ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) законодавства України з питань державної митної справи - своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів під час митного оформлення «легковий автомобіль марки «VOLVO XS60», 2011 року випуску, кузов № НОМЕР_2 » за ВМД ІМ 40 ДЕ №UA205090/2017/062767 від 27.12.2017 року.

За результатами вказаної перевірки складено Акт від 09.11.2018 року №Н0001/8/07-16-13-05/ «Про результати невиїзної документальної перевірки стану дотримання платником податків ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) законодавства України з питань державної митної справи - своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів під час ввезення товарів в період з 01.01.2017 по 31.12.2017» від 09.11.2018 року(а.с.19-24).

Згідно описової частини Акту перевіркою було встановлено наступні обставини.

Так, 20 12.2017 року транспортний засіб легковий автомобіль марки «VOLVO XS60», 2011 року випуску, кузов № НОМЕР_2 » під керуванням водія громадянина України ОСОБА_3 , який діяв на підставі доручення виданого позивачем ОСОБА_1 був ввезений на митну територію України та оформлений Волинською митницею ДФС, що підтверджується митною декларацією ІМ 40 ДЕ №UA205090/2017/062767 від 27.12.2017 року (а.с.34).

Митна вартість товару згідно Митної декларації визначалась з використанням основного методу, а саме за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції) та враховуючи задекларовану фактурну вартість 6900,00 євро та страхування до кордону - 50 Євро митна вартість (6950,00 Євро) була задекларована у розмірі 230202,73 грн.

Згідно отриманого Волинською митницею ДФС звернення митних органів Литовської республіки про надання адміністративної допомоги у підтвердженні факту ввезення на митну територію України вказаною ТЗ орган перевірки встановив, що відомості щодо відправника та одержувача ТЗ, а також щодо вартості ТЗ у отриманих документах відрізняються від аналогічних даних, наявних у базах даних Волинської митниці ДФС, а саме відправником ТЗ виступала компанія UAB «Altmeda», отримувачем громадянин України ОСОБА_4 , а вартість ТЗ складала 9000,00 євро.

Відтак, на підставі вищенаведеного, контролюючий орган прийшов до висновку про те, що декларантом ОСОБА_1 під час митного оформлення було самостійно визначено митну вартість товару - за основним методом, за ціною договору (контракту) виходячи із фактурної вартості у розмірі 6950 євро, встановлено факт дійсної митної вартості товару (ТЗ) у розмірі 9000 євро (298 104,26 грн.) , що свідчить про те, що ОСОБА_1 надала Волинській митниці ДФС документи., які містять неправдиві відомості щодо його вартості, а саме рахунок-фактуру №61/12 від 19.12.2017року . Отже, під час митного оформлення ОСОБА_1 було заявлено недостовірні відомості щодо митної вартості товару (ТЗ).

У зв`язку із виявленою різницею митної вартості товару згідно Митної декларації та документів, отриманих від митних органів Литовської Республіки особою, що проводила перевірку було виведено різницю грошового зобов`язання в сумі 22258,45. грн. та нараховано штрафні санкції на загальну суму 5564,61 грн. (всього 27823,06 грн).

Так, документальною невиїзною перевіркою встановлено порушення фізичною особою - платником податку ОСОБА_1 :

1. статті 49, пункту 2 частини 2 статті 52 та частини 21 статті 58 Митного кодексу України від 13.03.2012 № 4495-VI (із змінами та доповненнями), в результаті чого занижено податкове зобов`язання по сплаті ввізного мита в період, що перевірявся на загальну суму 6955,77 грн.;

2. пункту 185.1 (в) статті 185 та пункту 190.1 стапі 190 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року № 2755-УІ (зі змінами та доповненнями), в результаті чого занижено податкове зобов`язання по сплаті податку на додану вартість в період, що перевірявся на загальну суму 15302,68 грн.

На підставі Акту перевірки відповідачем прийняті податкові повідомлення рішення:

від 26.11.2018 року № ГУ ДФС у Закарпатській області яким, нараховано грошового зобов`язання на суму загальну суму 8694,71 грн., з яких 6955,77 грн. податкове зобов`язання та 1738,94 грн. - штраф; (а.с.17)

від 26.11.2018 року № ГУ ДФС у Закарпатській області яким, нараховано грошового зобов`язання на загальну суму 19 128,35 коп., з яких 15302, 68 грн. податкове зобов`язання та 3825,67 грн. штраф (а.с.18).

У митній декларації ІМ 40 ДЕ №UA205090/2017/062767 від 27.12.2017 року , предявленій Волинській митниці вказано : одержувач- ОСОБА_5 , декларант- ПП "Вестброк", особа відповідальна за фінансове врегулювання- ОСОБА_1 , опис товару- «легковий автомобіль марки «VOLVO XS60», 2011 року випуску, кузов № НОМЕР_2 », ціна товару- 6900 євро.

У графі 43 «Метод визначення митної вартості» визначено 6 «шостий» (другорядний метод у вигляді резервного методу), у графі 20 "загальна декларація/попередній документ вказано на існування декларації з номером класифікатора документів 1801, що згідно класифікатора документів затвердженого Наказом Державної митної служби України 15. 02.2011 N 107 визначається як попередня митна декларація (ПД) Також, у графі 40 вказано номер та дату попередньої декларації ІМ 40 ЕА за №UA205090/2017/061155 від 19.12.2017 року. Назва наявної у справі митної декларації ІМ 40 ЕА за №UA 205090/2017/062767 від 27.12.2017 року, згідно класифікатора типу декларацій визначають позначку ІМ як декларація з напрямком переміщення «Ввезення», позначка 40 - ввезення товару в режимі «Імпорт», позначка ДЕ, згідно класифікатора типів декларацій - як додаткова декларація до попередньої митної декларації.

Згідно Рішення Любомильського районного суду Волинської області від 28 січня 2019 року у справі №163/1955/18 , яке набрало законної сили з 17 квітня 2019 року у відповідності до постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 17 квітня 2019 року у справі №163 1955/18 постанову в.о. начальника Волинської митниці ДФС від 26.09.2018 року у справі про порушення митних правил про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ст. 285 МК України - визнано протиправною та скасовано, а провадження - закрито за відсутністю складу правопорушення (а.с.а.с.36-44).

3. Мотиви суду та норми права, застосовані судом.

Відповідачем винесено оскаржувані рішення, де вказано , що позивачем порушено:

1) вимоги ст. 49, п.2 ч.2 ст. 52, ч. 21 ст. 58 МКУ, а саме:

Статтею 49 МКУ визначено , що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

' Пунктом 2 ч.2 ст. 522 МКУ визначено, що декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Частиною 21 ст.58 МКУ визначено, що використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості повинні бути об`єктивними, піддаватися обчисленню та підтверджуватися документально.

2) вимоги п.п."в" п. 185.1, п. 190.1 Податкового кодексу України , а саме:

п.п."в" пункту 185.1 ПКУ встановлено, що об`єктом оподаткування є операції платників податку ввезення товарів на митну територію України;

п. 190.1 ПКУ встановлено , що базою оподаткування для товарів, що ввозяться на митну територію України, є договірна (контрактна) вартість, але не нижче митної вартості цих товарів, визначеної відповідно до розділу ІІІ Митного кодексу України, з урахуванням мита та акцизного податку, що підлягають сплаті і включаються до ціни товарів.

Оспорювані податкові повідомлення-рішення винесені відповідачем у відповідності до :

п. 54.3.2 Податкового кодексу України : Контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо: дані перевірок результатів діяльності платника податків, крім електронної перевірки, свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов`язань, суми бюджетного відшкодування та/або від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, заявлених у податкових (митних) деклараціях, уточнюючих розрахунках,

- якщо результати митного контролю, отримані після закінчення процедури митного оформлення та випуску товарів, свідчать про заниження або завищення податкових зобов`язань, визначених платником податків у митних деклараціях.(п. 54.3.6 ПКУ)

Пунктом 58.1 ПКУ встановлено, що контролюючий орган надсилає (вручає) платнику податків податкове повідомлення-рішення, якщо сума грошового зобов`язання платника податків, передбаченого податковим або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, розраховується контролюючим органом відповідно до статті 54 цього Кодексу (крім декларування товарів, передбаченого для громадян).

Стаття 485 Митного кодексу України ( Дії, спрямовані на неправомірне звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру, а також інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів) констатує:

Заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою органу доходів і зборів документів, що містять такі відомості, або несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв`язку з якими було надано такі пільги.

28 січня 2019 року Любомльський районний суд Волинської області у справі № 163/1955/18 постановив рішення ,в якому встановив наступне:

"Митне оформлення легкового автомобіля "Вольво", ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , здійснене 27.12.2017 року посадовою особою митного поста "Луцьк" Волинської митниці ДФС за поданою декларантом (митним брокером) ПП "Вест Брок" ОСОБА_6 митною декларацією типу ІМ40ДЕ №UA205090/2017/062767.

Згідно рахунку-фактури від 19.12.2017 року №61/12 вартість транспортного засобу становить 6900 євро, його продавцем виступала компанія "Vos-Trucks.nl", отримувачем ОСОБА_6 Oksana.

Державною фіскальною службою України отримано запит литовських митних органів від 29.01.2018 року про підтвердження факту ввезення на митну територію України та митного оформлення транспортних засобів, серед яких також автомобіль "Вольво", ідентифікаційний номер НОМЕР_2 .

10.07.2018 року документи литовських митних органів надіслано Волинській митниці ДФС для проведення перевірки.

Згідно експортної митної декларації Литовської Республіки MRN №17LTVG2000EK18EE31 від 19.12.2017 року автомобіль "Вольво" був проданий компанією UAB "ALTMEDA" громадянину ОСОБА_7 за ціною 9000 євро.

16.08.2018 року інспектор Волинської митниці ДФС склав щодо ОСОБА_3 протокол про порушення митних правил №4449/20500/18 за ознаками ст.485 МК України. В протоколі зазначено, що ОСОБА_1 через декларанта (митного брокера) ПП "Вест Брок" під час митного оформлення автомобіля "Вольво" вчинила дії, спрямовані на неправомірне звільнення від сплати в повному обсязі митних платежів в сумі 21728,50 гривень, тобто заявила в митній декларації неправдиві відомості, необхідні для визначення митної вартості самого товару, та надала з цією метою органу доходів і зборів документи, що містять такі відомості.

26.09.2018 року в.о. начальника Волинської митниці ОСОБА_8 виніс оскаржувану постанову, якою ОСОБА_3 визнано винною у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ст.485 МК України, відповідно до змісту протоколу №4449/20500/18 і накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 300% несплаченої суми митних платежів, що становить 65185,50 гривень.

Волинська митниця ДФС, взявши до уваги єдиним і беззаперечним доказом документи литовських митних органів, не перевірила обставин завершення експорту товару; для усунення всякого роду сумнівів не вчинила запитів відповідним компаніям, які фігурують відправниками товару по литовських документах та документах, поданих до митного оформлення декларантом ОСОБА_6; не вжила заходів для встановлення особи і опитування ОСОБА_7, який значиться покупцем цього автомобіля за литовськими документами.

З наведених міркувань суд вважає, що самі по собі документи митних органів Литовської Республіки не є виключними, беззаперечними і визначальними доказами винуватості ОСОБА_3 у порушенні митних правил та не доводять наявності у її діях умислу на неправомірне звільнення від сплати митних платежів в повному обсязі шляхом надання неправдивих відомостей щодо відправника, одержувача і вартості товару.

Такі документи лише свідчать, що литовська компанія UAB "ALTMEDA" задекларувала, але не здійснила експорт транспортного засобу з ЄС.

При цьому митниця під час розгляду справи про порушення митних правил жодним чином не обумовила підстав надання переваги в доказовій силі документам Литовської Республіки, аніж тим, що подані до митного оформлення на Волинській митниці ДФС.

Отже, факт придбання автомобіля позивачем у компанії "Vos-Trucks.nl" по справі не спростований.

Статтею 485 МК України передбачена адміністративна відповідальність за дії, спрямовані на неправомірне звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру, а також інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів. Зі змісту даної статті випливає, що в діях винної особи має міститись прямий умисел як форма вини та особлива мета ухилення від сплати податків та зборів або зменшення їх розміру.

Відповідно до ст.10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Аналіз досліджених доказів свідчить, що по справі достатніх доказів такої вини і мети в діях позивача не зібрано.

Крім цього, під час судового розгляду адміністративного позову встановлено, що під час розгляду протоколу про порушення митних правил всупереч положенням ст.492 МК України до уваги брались отримані від литовських митних органів документи без їх перекладу на державну мову, що позбавляло можливості дати оцінку їх змісту і дає підстави для їх визнання недопустимими доказами.

В той же час на момент ухвалення цього рішення збігли передбачені ст.467 МК України строки для притягнення до адміністративної відповідальності, що діяли на час досліджуваних подій.

За таких обставин продовження провадження в справі суперечитиме положенням ст.467 МК України та ст.247 КУпАП.

Оскільки на час винесення оскаржуваної постанови не було достатніх, належних і допустимих доказів винуватості, а їх збирання поза строком накладення стягнення суперечитиме закону, суд вважає необхідним провадження у справі про порушення митних правил закрити за відсутністю в діях позивача складу передбаченого ст.485 МК України правопорушення.

Потановою Восьмого апеляційного адмінсуду від 17 квітня 2019 року вищевказане рішення залишено без змін.

У відповідності до ч.6 ст. 78 КАСУ вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Таким чином, зміст висновків відповідача згідно Акту про порушення позивачем ОСОБА_1 положень статей 49, 52, 58 Митного кодексу України щодо невиконання позивачем обов`язку з подання достовірних відомостей щодо митної вартості товару не відповідає фактичним обставинам справи, як і не відповідає дійсності висновок відповідача згідно Акту про порушення позивачем положень пункту 185.1 (в) статті 185 та пункту 190.1 статті 190 Податкового кодексу України щодо ввезення позивачем ОСОБА_1 товару на митну територію України за базою оподаткування, що нижче дійсної митної вартості товару.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 та ч. 2 ст. 73 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.

Частиною 1 ст. 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до ч.2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Згідно п. 110 рішення Європейського суду з прав людини від 23.07.2002 року у справі «Компанія «Вестберга таксі Актіеболаг» та Вуліч проти Швеції» визначено, що адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податного управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасовувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами для призначення податкових штрафів (санкцій), має саме податкове управління.

Згідно ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відтак, з урахуванням зазначеного, на підставі встановлених судом фактів та обставин, враховуючи, що відповідачем не надано жодних обґрунтованих доводів на підтвердження власної правової позиції, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню.

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Згідно із частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 242-246КАС України, суд,-

В И Р І Ш И В:

1. Позов ОСОБА_1 ( РНОКПП НОМЕР_1 АДРЕСА_1 ) до Головне управління Державної фіскальної служби у Закарпатській області ( , м. Ужгород, вул. Волошина,52). про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень - задовольнити повністю.

2.Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ГУ ДФС у Закарпатській області від 26.11.2018 року № ГУ ДФС у Закарпатській області.

3.Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ГУ ДФС у Закарпатській області від 26.11.2018 року № ГУ ДФС у Закарпатській області.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( РНОКПП НОМЕР_1 АДРЕСА_1 ) сплачений судовий збір в розмірі 1536 грн. (тисячу пятсот тридцять шість ) грн. згідно квитанції № АТ"Комінвестбанк" від 02.05.2019 року МФО 312248 код 19355562 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Закарпатській області ( , м. Ужгород, вул. Волошина,52).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Восьмого апеляційного адмінсуду через Закарпатський окружний адмінсуд.

СуддяЗ.Б. Плеханова

Повний текст виготовлено та підписано 19 липня 2019 року.