Справа № 662/886/19
Суддя: Тимченко О. В.
Дата ухвалення: 2019-07-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2019 року Новотроїцький районний суд

Херсонської області

в складі головуючого судді Тимченко О. В.

секретар судового засідання Овсяннікова Т.М.

з участю позивача - ОСОБА_1

представника позивача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт.Новотроїцьке Херсонської області адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління національної поліції в АР Крим та м.Севастополіпро визнання нечинною постанови у справі про адміністративне правопорушення

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до вказаного вище відповідача, мотивуючи свої вимоги тим, що 01.04.2019 року стосовно нього було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення за адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 255,00 гривень, за скоєння правопорушення п.15.9 Г ПДР України, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.122 КУпАП.

Згідно постанови інспектора він 01.04.2019 року о 13-30 год. в Херсонській області Генічеського району а/д М18484 км., керуючи транспортним засобом, здійснив зупинку ближче десяти метрів від пішохідного переходу, чим порушив п.п.15.9 Г ПДР України, тим самим скоїв правопорушення передбачене ч.1 ст.122 КУпАП.

Вважає дану постанову незаконною, з тих підстав, що 01.04.2019 року він був дійсно зупинений інспектором поліції на посту «Азов», з незрозумілих йому підстав. Після зупинки т/з інспектор запропонував перевірити транспортний засіб, у зв`язку з орієнтуванням ніби-то про розшук автомобілю, на що він заперечив. Правила дорожнього руху він не порушував, вимірювання відстані від автомобіля до пішохідного переходу не проводилося та не фіксувалося. Крім того, після його зауваження,що проведення огляду автомобілю є безпідставним , інспектор ОСОБА_3 застосував до нього фізичну силу, внаслідок чого він був госпіталізований до лікарні, а його автомобіль залишився на території посту «Азов». Фото, які відповідач надає як доказ вчинення правопорушення вважає недопустимим доказом, оскільки в автомобілі водій відсутній, при ньому інспектор автомобіль не фотографував. Вказані фото є сфальсифікованим доказом, були зроблені під час того, як його направили в лікарню, а автомобіль перебував у розпорядженні інспектора поліції до вечора. Просив поновити строк на оскарження постанови, яку отримав поштою 11.04.2019 року , та також довідався,що на нього складено протокол про вчинення злісної непокори працівникові поліції при затриманні та визнати постанову серії НК №384612 від 01.04.2019 року незаконною. Просив врахувати,що Генічеський районний суд Херсонської області, розглянувши протокол за ст.185 КУпАП стосовно нього,провадження закрив за відсутністю складу проступку та зазначив,що під час розгляду інспектор Борзенко та інспектор Івасенко не заперечували,що він не вчиняв порушень правил дорожнього руху, про порушення правил проїзду та зупинки біля пішохідного переходу вимог не ставилося і ці встановлені судом обставини мають для розгляду позову преюдиційне значення.

Аналогічні покази висловив представник позивача ОСОБА_2 ..

Представник відповідача до судового засідання не з`явився. Заступник начальника ВПП Борзенко О.В. надав до суду письмові пояснення, відповідно до яких, 01.04.2019 року о 13-20 год. було зупинено т/з BMW X5 д.н.з НОМЕР_1 , відповідно до постанови КМУ №1147 для перевірки транспортного засобу, так як всі дії проходять у прикордонно контрольованому районі в спеціальному режимі. Водій знехтував правилами ПДР та під час зупинки т/з, здійснив зупинку ближче 10 метрів від пішохідного переходу, чим порушив правила п.15.9 Г ПДР. На підставі цього було складено постанову про накладення адміністративного стягнення за адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху передбачене ст.122 ч.1 КУпАП. Просить приєднати до справи фото докази. Вважає, що підстав для задоволення адміністративного позову не має.

Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснив, що 01.04.2019 року близько 14-00 години йому зателефонував адвокат ОСОБА_1 та повідомив, що у нього виник конфлікт на посту «Азов» з інспектором патрульної поліції, який вчиняє незаконні дії, та просить приїхати його на пост «Азов» як член Ради адвокатів. Коли він під`їхав до посту «Азов» побачив, що біля будівлі посту «Азов» стояв автомобіль БМВ, а інспектор поліції наносить удари ОСОБА_1 .. Підійшовши до інспектора,та запитавши про причини таких дій, останній також наніс йому удар. Вони викликали швидку допомогу, так як ОСОБА_1 необхідно було надати медичну допомогу. Швидка забрала ОСОБА_1 до лікарні, а його автомобіль БМВ залишився біля будівлі посту. Він разом з адвокатом Гринечко поїхали в Генічеську ЦРЛ, куди госпіталізували ОСОБА_1 , інспектор поліції також приїхав у лікарню та повідомив, що відстороняє його від захисту. Намагався розглянути справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , однак останньому надавали медичну допомогу. Потім він разом з ОСОБА_5 повернулися на пост «Азов», де перебував автомобіль ОСОБА_1 . БМВ Х5, та виявили, що автомобіль відімкнений стоїть біля будівлі посту «Азов», після чого, пред`явивши документи на автомобіль, забрали його. Замірів не робили, понятих не було.

Суд ухвалив розглянути справу у відсутності відповідача за наявними у справі матеріалами,оскільки отримав поштові повідомлення, з яких вбачається,що відповідач належним чином повідомлений про розгляд справи.

Дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, вислухавши пояснення позивача, свідка, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Постановою про накладення адміністративного стягнення серії НК №384612 від 01.04.2019 року, на позивача накладено адміністративне стягнення за ч.1 ст.122 КУпАП у виді штрафу в розмірі 255,00 грн. Згідно даної постанови водій ОСОБА_1 01.04.2019 року о 13-30 год. в Херсонській області Генічеського району а/д М18484 км., керуючи транспортним засобом, здійснив зупинку ближче десяти метрів від пішохідного переходу, чим порушив п.п.15.9 Г ПДР України, тим самим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП.

Постанова винесена працівником патрульної служби, була отримана позивачем 11.04.2019 року. В тексті самої постанови відсутні будь-які відомості про докази, що підтверджують скоєння водієм вказаного порушення, що є обов`язковим у разі оспорювання водієм складу правопорушення і вини. В постанові про накладення адміністративного стягнення відсутні пояснення самого водія та його підпис.

Позивач заперечує факт скоєння адміністративного правопорушення та зазначив, що поліцейський патрульної служби дійсно безпідставно зупинив його автомобіль у вказаний час, та намагався здійснити його обшук, отримавши відмову, наніс йому тілесні ушкодження.

Відповідно до ст.ст. 245, 280 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

За нормами КУпАП підтвердженням наявності чи відсутності адміністративного правопорушення є докази.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Дана правова позиція закріплена в п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті, в якій зазначено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до частини третьої статті 258 КУпАП у випадках, передбачених частиною першою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Також відповідно до положень частини четвертої цієї статті, якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу.

Постанова у справі про адміністративне правопорушення складається у двох екземплярах, один з яких вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності (частина п`ята статті 258 КУпАП).

Аналіз положень частин першої та другої статті 258 КУпАП дозволяє дійти висновку, що їх дія поширюється: на правопорушення, визначені в частині першій цієї статті; на випадки, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення.

Отже, перелік адміністративних правопорушень, визначених частиною першою статті 258, за які адміністративне стягнення накладається та стягується на місці вчинення правопорушення є вичерпним і може бути змінений лише законом.

Статтею 122 КУпАП передбачено адміністративні правопорушення на автомобільному транспорті, на які накладаються адміністративні стягнення, зокрема про перевищення водіями транспортних засобів встановлених обмежень швидкості руху, проїзд на заборонний сигнал регулювання дорожнього руху та порушення інших правил дорожнього руху.

Частина перша статті 258 КУпАП не містить посилання на статтю 122 КУпАП. Відповідно на ці правовідносини не поширюється положення частини третьої статті 258 КУпАП, коли уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

За загальним правилом відповідно до статті 254 КУпАП фіксація адміністративного правопорушення починається зі складення протоколу про його вчинення уповноваженою на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до частини третьої цієї статті протокол не складається у випадках, передбачених статтею 258 цього Кодексу.

Отже, під час оформлення матеріалів про адміністративні порушення за вчинення правопорушення, передбаченого статтею 122 КУпАП, обов`язково складається протокол про адміністративне правопорушення.

Відповідно до частини першої статті 276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Справи про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80, 81, 121126, 1271129, частинами першою, другою, третьою і четвертою статті 130 і статтею 139 (коли правопорушення вчинено водієм) цього Кодексу, можуть також розглядатися за місцем обліку транспортних засобів або за місцем проживання порушників (частина друга статті 276 КУпАП).

Таким чином, справи про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 122 КУпАП, можуть розглядатися: за місцем вчинення правопорушення; за місцем обліку транспортних засобів; за місцем проживання порушників.

Випадки розгляду справ про адміністративні правопорушення уповноваженими на те особами на місці вчинення правопорушення визначені статтею 258 КУпАП, в інших випадках справи про адміністративні правопорушення розглядаються за місцем вчинення правопорушення, відповідно до статті 276 КУпАП.

Тому, винесення постанов у справі про адміністративне правопорушення, передбачене статтею 122 КУпАП, уповноваженими на те особами одразу після складення протоколу про адміністративне правопорушення на місці вчинення правопорушення є неправомірним і призводить до порушення прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених у статті 268 КУпАП, зокрема право користуватися юридичною допомогою адвоката, заявляти клопотання, подавати докази по справі тощо.

Такий висновок зробив Конституційний Суд України у своєму рішенні від 26.05.2015 № 5-рп/2015 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

У пункті 2.4 мотивувальної частини цього рішення зазначено, що підстав для ототожнення місця вчинення адміністративного правопорушення з місцем розгляду справи про таке правопорушення немає, а словосполучення «на місці вчинення правопорушення» і «за місцем його вчинення», які містяться у статтях 258, 276 Кодексу, мають різне цільове спрямування і різний правовий зміст. Зокрема, словосполучення «за місцем його вчинення», застосоване у положенні частини першої статті 276 Кодексу, за якою «справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення», вказує на місцезнаходження органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення у межах його територіальної юрисдикції згідно з адміністративно-територіальним устроєм України. Таким чином, Конституційний Суд України дійшов висновку, що словосполучення «за місцем його вчинення», яке міститься в положенні частини першої статті 276 Кодексу, визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Таким чином під час вирішення справ про оскарження постанов про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушень, передбачених статтею 122 КУпАП, положення статті 258 КУпАП не застосовуються.

Винесення постанов у справі про адміністративне правопорушення, передбачене статтею 122 КУпАП, уповноваженими на те особами одразу після складення протоколу про адміністративне правопорушення на місці вчинення правопорушення є неправомірним.

Розгляд справ про адміністративні правопорушення за місцем вчинення правопорушення в контексті частини першої статті 276 КУпАП необхідно розуміти як розгляд справ за місцем знаходження органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення, юрисдикція якого поширюється на відповідну адміністративно-територіальну одиницю.

Постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія НК №384612 від 01.04.2019 розглянута на місці зупинки авто позивача, тобто порушуючи головне право громадянина на отримання правової допомоги.

Відповідно до ст. 62 Конституції України вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи трактуються на її користь.

Згідно ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

В обґрунтування свого рішення про накладення адиінгістративного стягнення на водія ОСОБА_6 для приєднання до матеріалів справи інспектор,що склав протокол, направив свої пояснення та 4 ксерокопії фото розташування автомобілю,що належить особі, на яку наклали адміністративне стягнення. Аналізуючи направлені докази, суд приходить до висновку,що вони є недопустимими. З фото вбачається,що водія під час керування в автомобілю не має, вимірювання відстані від автомобілю до пішохідного переходу ніяким процесуальним документом не зроблено,доказів,що фотозйомка проводилася в присутності порушника чи інших незацікавлених осіб, не має. Разом з тим усі докази ,які являються належними та допустимими повинні бути були відображені в протоколі про адміністративне порушення.

Крім того позивач ОСОБА_1 надав суду рішення суду,яке набрало законної сили де містяться відомості, що водій ОСОБА_7 порушення правил дорожнього руху не допускав и дане рішення відповідно ч.4 ст.78 КАС України має преюдиційне значення та факт не вчинення водієм будь яких порушень правил дорожнього руху не підлягає окремому доведенню.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП передбачено, що провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, оскільки належних, допустимих, достатніх доказів вини позивача у правопорушенні, відповідно до ч.2 ст. 77 КАС України, відповідачем не надано, суд приходить до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Згідно вимог про притягнення до адміністративної відповідальності, доказування наявності підстав для притягнення до відповідальності покладається на посадову особу.

Оскільки належних доказів вини позивача у правопорушенні, відповідно до ч.2 ст. 77 КАС України, відповідач не надав, то враховуючи презумпцію невинуватості, закріплену КУпАП та Конституцією України, виходячи з того, що показання позивача з приводу конкретних обставин його дій на дорозі не спростовані, відповідають дійсності та при розгляді порушено право на захист позивача, на дослідження доказів та обставин, на пояснення та зауваження до протоколу, який не було складено, тому у такому випадку суд приходить до висновку про скасування постанови серії НК №384612 від 01.04.2019 про накладення адміністративного стягнення передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 77,205, 241 , 268,271, 286 КАС України, суд

УХВАЛИВ :

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління національної поліції в АР Крим та м.Севастополіпро визнання нечинною постанови у справі про адміністративне правопорушення задовольнити повністю.

Визнати незаконною та скасувати постанову серії НК №384612 від 01.04.2019 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч.1 ст.122 КУпАП у виді штрафу в розмірі 255,00 грн.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до П`ятого адміністративного суду через Новотроїцький районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В.Тимченко