Справа № 340/562/19
Суддя: Бишевська Н.А.
Дата ухвалення: 2019-06-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

20 червня 2019 року м. Дніпросправа № 340/562/19

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Бишевської Н.А. (доповідач),

суддів: Добродняк І.Ю., Семененка Я.В.,

за участю секретаря судового засідання Кязимової Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро

апеляційну скаргу Головного Управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області

на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 15 березня 2019 року

у справі №340/562/19

за позовом ОСОБА_1

до Головного Управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області

про визнання неправомірними дій та рішення, зобов`язати вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

"27" лютого 2019 р. ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного Управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області в якому просив

- визнати неправомірними дії та рішення від 11.12.2018 року №1887 Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області щодо відмови у переведенні (перерахунку) ОСОБА_1 на пенсію по інвалідності відповідно до статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року №1697-VII;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області (, юридична адреса: 25009, м. Кропивницький, вул. Соборна 7а) призначити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію по інвалідності відповідно до частини 9 статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року №1697-VII з дати подання заяви, тобто з 05.12.2018 року, визначивши її розмір відповідно до статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року №1789-ХІІ з розрахунку 90 відсотків від суми щомісячної заробітної плати за останні 24 календарні місяці, відповідно довідки Генеральної прокуратури України №18-183/зп від 29.11.2018 року без обмеження максимального розміру заробітної плати та пенсії та забезпечити виплату призначеної пенсії;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області забезпечити виплату ОСОБА_1 різниці між розміром пенсії, виплаченої згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та пенсії по інвалідності згідно Закону України «Про прокуратуру» з 05.12.2018 року до дати проведення такого перерахунку.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем протиправно прийнято рішення № 1887 від 11.12.2018 року, яким йому відмовлено у переході на пенсію по інвалідності згідно з Законом України «Про прокуратуру» у зв`язку з відсутністю 10-річного стажу роботи прокурором. Позивачем зазначено про наявність права на призначення пенсії по інвалідності відповідно до Закону України «Про прокуратуру», оскільки його стаж на посадах слідчого прокуратури та прокурора становить більше 15 років, та право на таку пенсію виникло відповідно до частини 9 статті 86 Закону України «Про прокуратуру».

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 15 березня 2019 р. у справі № 340/562/19 адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного Управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області про визнання неправомірними дій та рішення, зобов`язати вчинити певні дії - задоволено.

Судом встановлено, що позивачу призначено пенсію по інвалідності відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Позивач звернувся до ПФУ з заявою про призначення пенсії по інвалідності відповідно до Закону України «Про прокуратуру»., відповідачем відмовлено у зв`язку з відсутністю 10 річного стажу роботи прокурором. Дослідивши обставини по справі суд дійшов висновку, що позивач має стаж достатній для призначення пенсії по інвалідності відповідно до Закону України «Про прокуратуру», оскільки до даного стажу зараховується стаж на посаді слідчого прокуратури. Наведене обумовило задоволення позовних вимог.

Не погодившись з рішенням суду, Головним Управлінням Пенсійного фонду України в Кіровоградській області подано апеляційну скаргу, згідно якої особа, яка подає апеляційну скаргу просить скасувати рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 15 березня 2019 р. у справі № 340/562/19, як таке що винесено з порушенням норм матеріального та процесуального права. Вважає, що суд протиправно застосував до даних відносин положення статті закону, яка вже втратила чинність, а діюча на момент виникнення спірних відносин норма, не передбачає зарахування до стажу, що дає право на призначення пенсії по інвалідності, стажу слідчого прокуратури.

Сторони по справі про час і місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується повідомленнями про вручення поштового відправлення.

До судового засідання не з`явились представники сторін. Жодних клопотань, повідомлень про причини неявки до суду не надходило, підстави відсутності представників сторін суду не повідомлені.

З урахуванням наявних в справі матеріалів, нез`явлення в судове засідання представників сторін не перешкоджає розгляду скарги.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги, внаслідок наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного перегляду справи, ОСОБА_1 перебуває на обліку Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області та отримує пенсію по інвалідності відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 06.12.2018 року.

Позивач звернувся до Головного управління пенсійного фонду у Кіровоградській області із заявою про призначення йому пенсії по інвалідності відповідно до частини 9 статті 86 Закону України «Про прокуратуру».

Згідно з матеріалами справи, позивач працював в органах прокуратури з 2002 року, а саме:

- з 23.04.2002 року по 26.07.2006 року помічником Знамянського міжрайонного прокурора;

- з 26.07.2006 року по 25.05.2010 року призначений на посаду старшого слідчого Знамянської міжрайонної прокуратури;

- з 25.05.2010 року по 12.02.2011 року переведений на посаду старшого слідчого відділу прокуратури області;

- з 12.12.2012 року по 29.01.2015 року перебував на посаді слідчого з особливо важливих справ слідчого відділу прокуратури області;

- з 30.01.2015 року призначений старшим слідчим в особливо важливих справах слідчого відділу управління з питань представництва інтересів громадянина або держави в суді, протидії запобігання злочинності та корупції на тимчасово окупованій території півострова Крим в порядку переведення з прокуратури Кіровоградської області;

- з 24.03.2016 року призначений заступником начальника слідчого відділу управління з питань представництва інтересів громадянина або держави в суді, протидії злочинності та корупції на тимчасово окупованій території півострова Крим;

- з 13.12.2017 року призначений заступником начальника слідчого відділу управління з розслідування злочинів вчинених на тимчасово окупованих територіях;

- 31.10.2018 року звільнений з посади яку обіймав та органів прокуратури у зв`язку з поданням заяви про звільнення за власним бажанням.

Рішенням від 11.12.2018 року №1887 відповідачем відмовлено ОСОБА_1 у переході на пенсію по інвалідності згідно з Законом України «Про прокуратуру» у зв`язку з відсутністю 10-річного стажу роботи прокурором.

Не погодившись з винесеним рішенням, позивач звернувся до суду.

Дослідивши обставини по справі, колегія суддів вважає за можливе погодитись з висновками суду першої інстанції щодо наявності підстав для задоволення вимог адміністративного позову з огляду на наступне.

Так, на момент звернення позивача до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області питання щодо правових засад організації і діяльності прокуратури України, статусу прокурорів, порядку здійснення прокурорського самоврядування, а також системи прокуратури України визначаються Законом України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII.

Відповідно до частини 9 статті 86 Закону України «Про прокуратуру» прокурорам, визнаним особами з інвалідністю I або II групи, призначається пенсія по інвалідності в розмірах, передбачених частиною другою цієї статті, за наявності стажу роботи в органах прокуратури не менше 10 років. Пенсії за вислугу років відповідно до цієї статті призначаються, перераховуються і виплачуються уповноваженими на це державними органами.

Відповідно до статті 15 Закону України «Про прокуратуру» прокурором органу прокуратури є:1) Генеральний прокурор; 2) перший заступник Генерального прокурора; 3) заступник Генерального прокурора; 4) заступник Генерального прокурора - Головний військовий прокурор; 4-1) заступник Генерального прокурора - керівник Спеціалізованої антикорупційної прокуратури; 5) керівник підрозділу Генеральної прокуратури України (у тому числі перший заступник та заступник Головного військового прокурора, керівник підрозділу Головної військової прокуратури на правах структурного підрозділу Генеральної прокуратури України); 6) заступник керівника підрозділу Генеральної прокуратури України (у тому числі Головної військової прокуратури та Спеціалізованої антикорупційної прокуратури на правах самостійних структурних підрозділів Генеральної прокуратури України); 7) прокурор Генеральної прокуратури України (у тому числі Головної військової прокуратури та Спеціалізованої антикорупційної прокуратури на правах самостійних структурних підрозділів Генеральної прокуратури України); 8) керівник регіональної прокуратури (у тому числі військової прокуратури на правах регіональної); 9) перший заступник керівника регіональної прокуратури (у тому числі військової прокуратури на правах регіональної); 10) заступник керівника регіональної прокуратури (у тому числі військової прокуратури на правах регіональної); 11) керівник підрозділу регіональної прокуратури (у тому числі військової прокуратури на правах регіональної); 12) заступник керівника підрозділу регіональної прокуратури (у тому числі військової прокуратури на правах регіональної); 13) прокурор регіональної прокуратури (у тому числі військової прокуратури на правах регіональної); 14) керівник місцевої прокуратури (у тому числі військової прокуратури на правах місцевої); 15) перший заступник керівника місцевої прокуратури (у тому числі військової прокуратури на правах місцевої); 16) заступник керівника місцевої прокуратури (у тому числі військової прокуратури на правах місцевої); 17) керівник підрозділу місцевої прокуратури; 18) заступник керівника підрозділу місцевої прокуратури (у тому числі військової прокуратури на правах місцевої); 19) прокурор місцевої прокуратури (у тому числі військової прокуратури на правах місцевої).

З огляду на те, що в трудовій книжці ОСОБА_1 відсутні записи стосовно того, що під час проходження служби в органах прокуратури, останній займав одну з перелічених посад, відповідачем відмовлено у призначенні пенсії, оскільки приписами сч.9 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» не передбачено можливість призначення пенсії слідчим прокуратури.

За такими висновками відповідача, колегія суддів не може погодитись з наступних підстав.

Пенсійне забезпечення прокурорів та працівників прокуратури визначено в Законі України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 р. №1697-VII, який набрав чинності 15.07.2015 року (далі - Закон №1697-VII).

Відповідно до частини 9 статті 86 Закону №1697-VII прокурорам, визнаним особами з інвалідністю I або II групи, призначається пенсія по інвалідності в розмірах, передбачених частиною другою цієї статті, за наявності стажу роботи в органах прокуратури не менше 10 років. Пенсії за вислугу років відповідно до цієї статті призначаються, перераховуються і виплачуються уповноваженими на це державними органами.

Відповідно до п. 5 Перехідних положень Закону №1697-VII положення цього Закону, в тому числі статті 86, що регулює пенсійне забезпечення працівників органів прокуратури, поширюється на слідчих органів прокуратури до початку діяльності державного бюро розслідувань.

Отже, статус слідчого прокуратури прирівнюється до статусу прокурора органу прокуратури, та зараховується до статусу роботи на прокурорських посадах до початку діяльності державного бюро розслідувань.

Крім того, відповідно до вимог пункту 5 частини 1 статті 16 Закону №1697-VII гарантії незалежності прокурора забезпечується належним матеріальним, соціальним та пенсійним забезпеченням прокурора.

Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов`язані з реалізацією права на соціальний захист, і формував правову позицію, згідно з якою Конституція України відокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема належать громадяни, які відповідно до статті 17 Конституції України перебувають на службі у правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, в т. ч. в прокуратурі (рішення Конституційного суду України від 06.07.1999 р. №8-рп/99 у справі щодо права на пільги та від 20.03.2002 р. №5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсації і гарантій).

У зазначених рішеннях Конституційний Суд України вказував, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян під час проходження служби, як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба (зокрема) в правоохоронних органах держави пов`язана з ризиком для життя і здоров`я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення.

Виходячи із висловленого у рішеннях Конституційного Суду України розуміння сутності соціальних гарантій працівників правоохоронних органів, зокрема працівників прокуратури, зміст та обсяг досягнутих ними соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства. Необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов`язана з ризиком для життя і здоров`я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Порядок проходження служби у Збройних Силах України та інших військових формуваннях врегульовано спеціальними нормативно-правовими актами, які покладають на громадян, які перебувають на такій службі, додаткові обов`язки і відповідальність. Зупинення пільг, компенсацій і гарантій для військовослужбовців та працівників правоохоронних органів без відповідної матеріальної компенсації є порушенням гарантованого державою права на їх соціальний захист та членів їхніх сімей. Виходячи з висловленого у рішеннях Конституційного Суду України розуміння сутності соціальних гарантій військовослужбовців та прирівняних до них осіб, зміст та обсяг досягнутих ними соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства, а правовідносини з їх пенсійного забезпечення виникають не в момент звернення за призначенням пенсії, а в момент виникнення права на її призначення.

Так, норми Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року щодо пенсійного забезпечення працівників прокуратури чітко вказували на своє застосування як до прокурорів, так і до слідчих прокуратури.

Зокрема, згідно з частиною 9 статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року №1789-XI прокурорам і слідчим, що визнані інвалідами I або II групи, призначається пенсія по інвалідності в розмірах, передбачених частиною першою цієї статті, за наявності стажу роботи в органах прокуратури не менше 10 років

Закон України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року №1697-7 регулює пенсійне забезпечення тільки прокурорів, однак відповідно до п. 5 розділу 13 Перехідних положень вказує, що стаття 86 цього Закону, яка регулює пенсійне забезпечення працівників органів прокуратури, поширюється на слідчих органів прокуратури до початку діяльності Державного бюро розслідувань.

На момент роботи позивача на посаді слідчого прокуратури так і на теперішній час, державне бюро розслідувань свою роботу не розпочало.

Враховуючи відомості трудової книжки ОСОБА_1 , колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно того, що стаж роботи позивача на посадах слідчого та старшого слідчого також дає право на пенсію по інвалідності відповідно до частини 9 статті 86 Закону України «Про прокуратуру».

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду відсутні.

Керуючись статтями 241-245, 250, 315, 316, 321, 322, 327, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного Управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 15 березня 2019 р. у справі № 340/562/19 - залишити без задоволення.

Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 15 березня 2019 р. у справі № 340/562/19 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку в порядку та строки передбачені ст.329 КАС України.

Головуючий - суддя Н.А. Бишевська

суддя І.Ю. Добродняк

суддя Я.В. Семененко