Справа № 278/3135/18
Суддя: Совгира Д. І.
Дата ухвалення: 2019-07-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 278/3135/18

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Єфіменко Ольга Володимирівна

Суддя-доповідач - Совгира Д. І.

16 липня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Совгири Д. І.

суддів: Кузьменко Л.В. Франовської К.С. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 04 квітня 2019 року (повний текст якої складено в м. Житомирі) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Новогуйвинської селищної ради Житомирського району Житомирської області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом до Новогуйвинської селищної ради Житомирського району Житомирської області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 04 квітня 2019 року у задоволені адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Позивач в судове засідання не з`явився про причини неявки суду не повідомив, хоча про час та дату розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується матеріалами справи..

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, однак на адресу суду надіслав заяву про розгляд справи без його участі в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 2 ст. 313 Кодексу адміністративного судочинства України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи. З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що згідно з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №29562621 від 17.11.2014 ОСОБА_1 є власником земельної ділянки площею 0,03 га кадастровий номер НОМЕР_1 з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства (а.с. 40).

Рішенням виконавчого комітету Новогуйвинської селищної ради №130 від 29.10.2014 даній земельній ділянці присвоєно юридичну адресу: АДРЕСА_1 (а.с. 10).

Рішенням виконавчого комітету Новогуйвинської селищної ради №11 від 22.01.2015 ОСОБА_1 надано дозвіл на виготовлення проекту детального плану на земельній ділянці за кадастровим номером НОМЕР_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , для будівництва автомийки та шиномантажу (а.с. 11).

Рішенням 44 сесії селищної ради 6 скликання Новогуйвинської селищної ради №812 від 05.03.2015 затверджено детальний план території земельної ділянки під розміщення шиномонтажу та автомийки у АДРЕСА_1 (а.с. 12).

Також у вказаному проекті землеустрою щодо відведення земельної ділянки з метою зміни її цільового призначення площею 0,0300 га з ведення особистого селянського господарства на будівництво та обслуговування інших будівель громадської забудови (для будівництва шиномонтажу та автомийки) за адресою: АДРЕСА_1 містяться позитивні висновки управління Держземагенства у Житомирському районі за №19-603-99.4-1673/15-15 від 30.10.2015 (на звороті а.с.20 та а.с. 21) та відділу регіонального розвитку, містобудування та архітектури Житомирської районної державної адміністрації №01-17/534 від 17.04.2015 (а.с. 22) (а.с. 13-22).

26.04.2018 34 сесією 7 скликання Новогуйвинської селищної ради прийняте рішення №697 «Про розгляд Постанови Житомирського районного суду», яким ОСОБА_1 відмовлено у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з метою зміни її цільового призначення площею 0,0300 га з ведення особистого селянського господарства на будівництво та обслуговування інших будівель громадської забудови (для будівництва шиномонтажу та автомийки) у АДРЕСА_1 (а.с. 37).

Позивач вважає, що прийняте рішення не відповідає вимогам чинного законодавства та порушує його право власності і користування належною йому земельною ділянкою, у зв`язку з чим звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Статтею 19 Основного Закону визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Рішення ради з питань місцевого значення у сфері регулювання земельних відносин в силу п.34 ч.1 ст.26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» приймається виключно на пленарних засіданнях селищної ради.

До повноважень селищної ради відповідно до пунктів «а» і «д» ст.12 Земельного кодексу України (далі ЗК України) відноситься організація землеустрою та розпорядження землями територіальних громад в межах населених пунктів.

Частиною п`ятою статті 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об`єктами права комунальної власності.

Таким чином, законодавством передбачено передумови здійснення органами місцевого самоврядування власних повноважень у сфері розпорядження об`єктами комунальної власності (в тому числі і землями), а саме виключно в інтересах територіальних громад.

Згідно з ч.2 ст.59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» будь-яке рішення ради, в тому числі, котрі стосуються питань землекористування, приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом. При встановленні результатів голосування до загального складу сільської, селищної, міської ради включається сільський, селищний, міський голова, якщо він бере участь у пленарному засіданні ради, і враховується його голос.

З наведеного вбачається, що для затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з метою зміни її цільового призначення, необхідно щоб за дане рішення проголосувала більшість від загального складу ради. Зазначене рішення повинно прийматися виключно з урахуванням інтересу територіальної громади.

Відповідно до частини другої статті 40 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» депутат представляє інтереси всієї територіальної громади, має всю повноту прав, що забезпечують його активну участь у діяльності ради та утворюваних нею органів, несе обов`язки перед виборцями, радою та її органами, виконує їх доручення.

У випадку прийняття відповідного рішення на сесії ради, у тому числі оскаржуваного, рада, як юридична особа публічного права та, відповідно, як суб`єкт владних повноважень не має законодавчих важелів, які би могли б вплинути на волевиявлення депутата, як представника громади.

Сесія, як колегіальне засідання представників громади, та відповідно рада, як суб`єкт владних повноважень не відповідають за зобов`язанням один одного.

Будь-яке рішення, що ставиться на розгляд та голосування пленарного засідання, попередньо розробляється та готується суб`єктами законодавчої ініціативи на місцевому рівні.

Згідно з п.9 статті 7 Регламенту Новогуйвинської селищної ради, затвердженого рішенням 2-ої сесії сьомого скликання №7 від 16.12.2015 (далі - Регламент) передбачено, що проекти рішень можуть вноситися селищним головою, постійними комісіями, депутатами, виконавчим комітетом ради, загальними зборами громадян. Пропозиції щодо прийняття рішень, які відповідно до закону є регуляторними актами, вносяться з урахуванням вимог Закону України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності".

Частиною 1 даної статті Регламенту передбачено, що пропозиції щодо кожного питання, яке пропонується включити до проекту порядку денного сесії, подаються секретарю селищної ради за 25 днів до сесії супровідною запискою і проектом рішення, яке пропонується прийняти з цього питання, та розглядаються попередньо постійними комісіями ради.

Згідно з пунктами 3 і 9 ст.3 «Положення про постійні комісії Новогуйвинської селищної ради», затвердженого рішенням 2-ої сесії 7 скликання від 16.12.2015 №8 (далі - Положення) визначено, що постійні комісії ради серед іншого: розробляють проекти рішень ради та готують висновки з цих питань, а також розглядають на своїх засіданнях та готують висновки та рекомендації по проектах нормативних та інших юридичних актів селищної ради, незалежно від суб`єкта їх внесення.

Відтак, у результаті надходження проекту землеустрою від позивача, зазначений проект відведення земельної ділянки разом із супровідною заявою були розглянуті на засіданні постійної депутатської комісії з питань регулювання земельних відносин та охорони навколишнього природного середовища, яка у п.15 протоколу №40 від 12.06.2018 рекомендувала сесії ради відмовити у затвердженні проекту землеустрою із постановкою на голосування саме такого проекту рішення (а.с. 59-60).

З пункту 8.9 витягу з протоколу №34 від 26.04.2018 34 сесії 7 скликання вбачається, що сесією ради слухалося питання за доповіддю голови депутатською комісії про розгляд постанови Житомирського районного суду, яка зобов`язала раду повторно розглянути заяву ОСОБА_1 та розроблений ним проект землеустрою (а.с. 53-58).

За результатами електронного поіменного голосування простою більшістю від депутатського складу ради у кількості 14 голосів проект рішення депутатської комісії було підтримано та прийняте відповідне рішення про відмову у затвердженні проекту землеустрою, яке у подальшому було офіційно оприлюднене на офіційному веб - сайті Новогуйвинської селищної ради http://novoguivinske-rada.org.ua.

Таким чином, більшість депутатів ради, які проголосували «за» відповідний проект рішення діяли виключно в інтересах територіальної громади селища.

У попередні роки представники територіальної громади вже приймали позитивне рішення та сприяли позивачу у реалізації його права, як громадянина, на безоплатне отримання у власність за його клопотанням земельної ділянки площею 0,03 га, кадастровий номер НОМЕР_1 та передали позивачу у власність земельну ділянку для ведення ним особистого селянського господарства у смт. Новогуйвинське. Оскільки на той час, інтерес територіальної громади співпадав з інтересом позивача та з метою сприяння розвитку селянського господарства на місцевості.

Статтею 90 ЗК України встановлено, що до прав власників не віднесено право на зміну цільового призначення земельної ділянки, яка була надана територіальною громадою в рамках реалізації права громадян на безоплатну приватизацію.

У той же час, статтею 91 ЗК України зобов`язано власника земельної ділянки серед іншого: забезпечувати використання її за цільовим призначенням; не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів; дотримуватися принципів добросусідства тощо.

Таким чином, відмовляючи у затвердженні проекту землеустрою, територіальна громада однозначно виразила у формі рішення свою позицію проти забудови зазначеної земельної ділянки, оскільки остання надавалася у власність позивачу для ведення особистого селянського господарства та вільного господарювання ним у межах цільового призначення.

Наявність позитивних висновків у рамках погодження даного проекту землеустрою, як і наявність затвердженого детального плану території для будівництва «шиномонтажу та автомийки» не зобов`язують орган місцевого самоврядування відступати від власної позиції та приймати однозначне рішення про затвердження проекту відведення щодо зміни цільового призначення.

Стаття 20 ЗК України визначає, що орган місцевого самоврядування також може і відмовити у формі рішення у затвердження проекті землеустрою щодо відведення земельної ділянки з метою зміни її цільового призначення. Така відмова може бути оскаржена до суду.

Частиною 5 даної статті ЗК України передбачено, що земельні ділянки сільськогосподарського призначення використовуються їх власниками або користувачами виключно в межах вимог щодо користування землями певного виду використання, встановлених статтями 31, 33-37 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 33 ЗК України визначено, що земельні ділянки, призначені для ведення особистого селянського господарства, можуть передаватися громадянами у користування юридичним особам України і використовуватися ними для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства без зміни цільового призначення цих земельних ділянок.

Таким чином, територіальна громада надала у власність ОСОБА_1 земельну ділянку, яку останній може використовувати в силу даного положення Земельного кодексу виключно за цільовим призначенням.

Частина 1 статті 19 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» містить визначення детальному плану, як містобудівній документації - у межах населеного пункту уточнює положення генерального плану населеного пункту та визначає планувальну організацію і розвиток частини території. Детальний план розробляється з метою визначення планувальної організації і функціонального призначення, просторової композиції і параметрів забудови та ландшафтної організації кварталу, мікрорайону, іншої частини території населеного пункту, призначених для комплексної забудови чи реконструкції, та підлягає стратегічній екологічній оцінці. Ключовими ознаками детального плану являється уточнення існуючого генерального плану та визначення планувальної організації для комплексної забудови.

У випадку позивача, детальний план визначає лише будівництво автомийки та шиномонтажу, тобто забудова згідно з ним не є комплексною, та даний документ не має планувальних умов мікрорайону, кварталу, частини населеного пункту, а визначає лише організацію забудови окремої земельної ділянки. Окрім того, зазначений документ розроблений за відсутності генерального плану селища Новогуйвинське, який належним чином затверджений сесією селищної ради, що унеможливлює на сьогоднішній день забудову, враховуючи, що територіальна громада в цілому не вбачає на даній місцевості автомийку та шиномонтаж.

Відповідачем на виконання ч.2 ст.77 КАС України доведено, а позивачем та наявною у матеріалах справи сукупністю належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів не спростовано правомірність рішення 34 сесії 7 скликання Новогуйвинської селищної ради Житомирського району Житомирської області від 26.04.2018 за №697 «Про розгляд Постанови Житомирського районного суду», а тому позовні вимоги ОСОБА_1 являються необґрунтованими.

Таким чином, на думку колегії суддів апеляційної інстанції, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 04 квітня 2019 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий Совгира Д. І.

Судді Кузьменко Л.В. Франовська К.С.