Справа № 826/12807/18
Суддя: Вєкуа Н.Г.
Дата ухвалення: 2019-07-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

15 липня 2019 року №826/12807/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Вєкуа Н.Г. при помічникові судді Лавренюк Н.С., за участі: представника позивача - Глиняної Г.В., представників відповідача: Романюк О.М., Тільного А.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Домінант"
доГоловного управління Державної фіскальної служби у м. Києві
про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень- рішень від 21.05.2018,
На підставі ч. 1 ст. 250 Кодексу адміністративного судочинства України в судовому засіданні 15 липня 2019 року проголошено скорочене (вступна та резолютивна частини) судове рішення. Виготовлення рішення у повному обсязі відкладено, про що повідомлено осіб, які брали участь у розгляді справи, з урахуванням вимог ч. 3 ст. 243 названого Кодексу. Під час проголошення скороченого (вступної та резолютивної частин) судового рішення сторонам роз`яснено зміст судового рішення, порядок і строк його оскарження, а також порядок отримання повного тексту рішення.

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулось товариство з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Домінант" (01133, м. Київ, бульвар Лесі Українки, буд. 34, ) з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, буд. 33/19, ), в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві № від 21.05.2018;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві № від 21.05.2018.

Позовні вимоги мотивовано тим, що актом перевірки від 27.04.2018 року 3536/26-15-14-06-02/35850814 не було встановлено жодних порушень ТДВ «СК» «Домінант» правил податкового чи бухгалтерського обліку, натомість, всі факти порушень ґрунтуються тільки на ненаданні документів посадовим особам, які проводили перевірку, однак, твердження відповідача щодо ненадання документів є вигаданими та не підтверджені жодними доказами, контролюючий орган діяв з використанням повноважень не з метою, з якою ці повноваження надано, посадові особи відповідача не врахували документи, які були надані під час проведення перевірки.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 серпня 2018 року відкрито провадження в адміністративній справі, призначено справу до розгляду у підготовчому провадженні.

Відповідач надав суду відзив на позовну заяву, в якому вказав, що перевіркою встановлено порушення позивачем приписів податкового законодавства, а саме, в порушення вимог п. 44.1, п.44.2, п.44.3, п. 44.5 статті 44 та п.134.1 статті 134 Податкового кодексу України підприємством не підтверджено жодним чином факт понесення витрат, пов`язаних з адміністративними витратами та іншими операційними витратами, не підтверджено отримання доходу від здійснення страхової діяльності підприємством, що призвело до заниження фінансового результату до оподаткування. До перевірки ТДВ «СК» «Домінант» не було надано первинних документів, про що було складено акт 18.04.2018 року №363.

Позивач надав суду відповідь на відзив, в якій з посиланням на приписи статті 44 Податкового кодексу України, зазначив, що на усні вимоги контролюючого органу підприємством було надано додаткові документи, проте, в порушення норм податкового законодавства посадові особи відповідача проігнорували та не врахували інформацію, яка містилася в документах, наданих на усні запити представників ГУ ДФС у м. Києві під час проведення планової перевірки 27.04.2018 року, отримання яких підтверджено відповідними підписами уповноважених осіб.

Відповідач надав суду додаткові пояснення, в яких повторно наголосив, що позивачем не було надано в повному обсязі документи, які б підтверджували показники, відображені платником податків у податковій звітності. Таким чином, задекларовані суми у рядку 07 декларацій «Дохід за договорами страхування і співстрахування, визначений згідно з підпунктом 141.1.2 пункту 141.1 статті 141 розділу ІІІ Податкового кодексу України» за 2015 рік, за 2016 рік, за 2017 рік не підтверджено документально.

В судовому засіданні 15 липня 2019 року представник позивача позовні вимоги підтримав та просив суд задовольнити позов у повному обсязі.

Представники відповідача в судовому засіданні 15 липня 2019 року проти позовних вимог заперечували та просили суд відмовити в задоволенні позову у повному обсязі.

У судовому засіданні 15 липня 2019 року на підставі частини третьої статті 243 Кодексу адміністративного судочинства України проголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Заслухавши пояснення, доводи та заперечення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог з наступних підстав.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом, посадовими особами ГУ ДФС у м. Києві проведено документальну планову виїзну перевірку Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Домінант» (код 35850814) податкового законодавства за період з 01.01.2015 по 31.12.2017, валютного - за період з 01.01.2015 по 31.12.2017, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2011 по 31.12.2017.

За результатами перевірки контролюючим органом складено акт перевірки від 27.04.2018 №536/26-15-14-06-02/35850814, згідно з висновками якого перевіркою встановлено порушення ТДВ «СК «Домінант»:

Згідно акту перевірки, перевіркою встановлено порушення суб`єктом перевірки :

- п. 44.1, п. 44.2, п.44.3, п. 44.5 статті 44, п.п. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134, п.п. 141.1.2 п. 141.2 ст. 141Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на прибуток в періоді, що перевірявся, на загальну суму 7 064 941, 00 грн., в тому числі за 2015 рік на суму 3 319 270, 00 грн. за 2016 рік на суму 2 044 438 грн., за 2017 рік на суму 1 701 233 грн. та завищено податок на прибуток від страхової діяльності на загальну суму 522 974 грн., в тому числі за 2015 рік на суму 450 549 грн., за 2016 рік на суму 19 017 грн., за 2017 рік на суму 53 409 грн.;

- п. 2.8 Постанови правління Національного банку України від 15.12.2004 року №637 «про затвердження Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні» а саме: перевищення встановленого ліміту залишку готівки в касі підприємства на загальну суму 505 210, 18 грн.

На підставі акту перевірки, відповідачем прийнято наступні податкові повідомлення-рішення від 21.05.2018 року:

- №, яким позивачеві збільшено суму грошового зобов`язання за платежем «податок на прибуток страхових організацій, включаючи філіали аналогічних організацій, розташованих на території України» на суму 7 460 277 грн., в тому числі за податковими зобов`язаннями на суму 6 541 966, 00 грн., за штрафними санкціями - 918 311 грн.;

- №, яким до позивача застосовано суму штрафних санкцій за порушення строку розрахунку у сфері зовнішньоекономічної діяльності в розмірі 463 702, 06 грн.

Вважаючи прийняті відповідачем податкові повідомлення-рішення від 21.05.2018 року протиправними, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулює Податковий кодекс України, який, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Відповідно до підпункту 191.1.1.пункту 191.1 статті 191 ПК України контролюючі органи виконують такі функції, зокрема, здійснюють адміністрування податків, зборів, платежів, у тому числі проводять відповідно до законодавства перевірки та звірки платників податків.

Статтею 21 ПК України визначені обов`язки контролюючих органів, серед яких обов`язок дотримуватися Конституції України та діяти виключно у відповідності з цим Кодексом та іншими законами України, іншими нормативними актами; забезпечувати ефективну роботу та виконання завдань контролюючих органів відповідно до їх повноважень; не допускати порушень прав та охоронюваних законом інтересів громадян, підприємств, установ, організацій.

Згідно з пунктами 61.1, 61.2 статті 61 ПК України податковий контроль - система заходів, що вживаються контролюючими органами та координуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Податковий контроль здійснюється органами, зазначеними у статті 41 цього Кодексу, в межах їх повноважень, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі статтею 62 ПК України податковий контроль здійснюється шляхом: ведення обліку платників податків; інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності контролюючих органів; перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин; моніторингу контрольованих операцій та опитування посадових, уповноважених осіб та/або працівників платника податків відповідно до статті 39 цього Кодексу.

Стаття 20 ПК України визначає права контролюючого органу, зокрема, проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення; запитувати та вивчати під час проведення перевірок первинні документи, що використовуються в бухгалтерському обліку, регістри, фінансову, статистичну та іншу звітність, пов`язану з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів, виконанням вимог законодавства, контроль за додержанням якого покладено на контролюючі органи (підпункт 20.1.4, 20.1.6 пункту 20.1 статті 20 ПК України).

Згідно з п. 73.3 статті 73 ПК України, контролюючі органи мають право звернутися до платників податків та інших суб`єктів інформаційних відносин із письмовим запитом про подання інформації (вичерпний перелік та підстави надання якої встановлено законом), необхідної для виконання покладених на контролюючі органи функцій, завдань, та її документального підтвердження.

Як свідчать матеріали справи та зазначено в акті перевірки, в ході проведення перевірки ТДВ «СК «Домінант» контролюючим органом на адресу позивача було надіслано запити від 11.04.2018 року та від 17.04.2018 року про надання документів.

Листами від 12.04.2018 року №12/04-2018 та від 18.04.2018 року №18/04-2018 відповідно, позивачем було надано на вимогу контролюючого органу запитувані документи, вказане не заперечувалось відповідачем під час судового розгляду справи.

Разом з тим, за твердження відповідача, позивачем не було надано всього необхідного переліку документів, який би давав можливість контролюючому органу встановити достовірність показників, відображених платником податків у податковій звітності.

Дослідивши зміст акта перевірки, судом встановлено, що фактично його висновки ґрунтуються виключно на неможливості встановити з наданого позивачем переліку документів всі фактичні обставини, які підлягали перевірці, при цьому, відповідач зазначає, що у зв`язку з ненаданням первинних документів, останнім було складено акт від 18.04.2018 №363/26-15-14-06-02/35850814.

Разом з тим, зі змісту акта від 18.04.2018 №363/26-15-14-06-02/35850814 «Про ненадання документів в повному обсязі на запит від 17.04.2018 №б/н» вбачається, що останній не містить конкретного переліку документів, яких позивачем не було надано на вимогу контролюючого органу, в акті «Про ненадання документів в повному обсязі на запит від 17.04.2018 №б/н» замість переліку ненаданих документів, контролюючим органом перелічено ті документи, які ТДВ «СК «Домінант» надало на запит відповідача.

Тобто, з акта від 18.04.2018 №363/26-15-14-06-02/35850814 неможливо встановити вичерпний перелік документів, який позивачем начебто, за посиланням відповідача, не було надано до перевірки, при цьому, під час судового розгляду справи на запитання суду які конкретно документи не було надано, представники відповідача також не змогли надати змістовної відповіді.

У відповіді на відзив позивачем наголошено, що під час проведення планової перевірки 27.04.2018 року на усні вимоги представників ГУ ДФС у м. Києві позивачем було надано додаткові документи, однак представниками контролюючого органу такі документи було проігноровано та не взято до уваги інформацію, яка містилася в них.

Під час судового розгляду справи представниками відповідача не заперечувались обставини щодо надання позивачем додаткових документів на усні вимоги перевіряючих та не спростовано зазначені вище твердження позивача.

Відповідно до пункту 44.6 статті 44 ПК України, 44.6, у разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в абзаці другому пункту 44.7 цієї статті платник податків не надає посадовим особам контролюючого органу, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності.

Якщо платник податків після закінчення перевірки та до прийняття рішення контролюючим органом за результатами такої перевірки надає документи, що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, не надані під час перевірки (у випадках, передбачених абзацами другим і четвертим пункту 44.7 цієї статті), такі документи повинні бути враховані контролюючим органом під час розгляду ним питання про прийняття рішення.

Разом з тим, позивач наголошує на тому, що надані під час перевірки додаткові документи не було враховано контролюючим органом, а відтак висновки, викладені в акті перевірки є необґрунтованими та власне сам акт перевірки не може бути належним доказом порушення позивачем приписів податкового законодавства.

Суд звертає увагу, що висновки щодо порушення позивачем податкового законодавства ґрунтуються виключно на ненаданні позивачем документів посадовим особам відповідача, які проводили перевірку, водночас, ані в акті від 18.04.2018 №363/26-15-14-06-02/35850814 про ненадання документів в повному обсязі, ані під час судового розгляду справи уповноважені особи відповідача не змогли пояснити яких саме документів не вистачало.

При цьому, на переконання суду, неналежне складання відповідачем акту 18.04.2018 №363/26-15-14-06-02/35850814 про ненадання документів створило певні умови для використання відповідачем своїх повноважень не з метою, з якою ці повноваження надані та маніпулювання тими фактами, що позивачем начебто не надано якихось документів, проте, яких саме так і не було зазначено.

Оскільки відповідачем в акті від 18.04.2018 року №363/26-15-14-06-02/35850814 не зазначено конкретного переліку документів, які не було надано позивачем на запит контролюючого органу, в той же час матеріали справи свідчать, що ТДВ "СК "Домінант" двічі надало документи на запити контролюючого органу, а саме: супровідним листом від 12.04.2018 року №12/04-2018 було надано документи на 129 аркушах та супровідним листом від 18.04.2018 року №18/04-2018 було надано документи на 572 аркушах, то наразі неможливо встановити факт ненадання позивачем документів, про які зазначає відповідач, при цьому, знову ж таки під час судового розгляду справи не наводячи суду конкретного переліку таких документів.

Суд наголошує, що в акті перевірки не наведено жодних змістовних обставин, які б свідчили про порушення позивачем приписів податкового законодавства, висновки контролюючого органу будуються виключно на обставинах ненадання документів, проте, як зазначено судом вище, відповідачем не було надано позивачеві вичерпного переліку документів яких, на думку відповідача, не вистачало та була необхідність у їх наданні, що позбавило позивача відповідної можливості надання запитуваних документів.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Так, оцінивши в сукупності надані сторонами докази, а також беручи до уваги усні пояснення представників сторін, надані під час судового розгляду справи, суд дійшов висновку про недоведеність відповідачем факту неподання ТДВ "СК "Домінант" документів на запити контролюючого органу, зворотного відповідачем під час судового розгляду справи не доведено. Пояснення позивача щодо надання переліку всіх необхідних документів не спростовано.

Що стосується висновків контролюючого органу щодо недотримання позивачем встановлених лімітів готівки каси, то суд зазначає, що відповідачем не надано суду жодних доказів на підтвердження зазначеного.

Так, відповідачем не долучено до матеріалів справи, зокрема, копій сторінок касової книги, на підставі яких контролюючий орган дійшов висновку про порушення позивачем відповідних лімітів каси.

Суд акцентує увагу на тому, що відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Такий підхід узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини. Так, у пункті 110 рішення від 23 липня 2002 року у справі "Компанія "Вестберґа таксі Актіеболаґ" та Вуліч проти Швеції" Суд визначив, що "…адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління.".

Відповідно до частини першої статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з статтею 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 76 Кодексу адміністративного судочинства України).

З огляду на зазначене, суд приходить до висновку, що відповідачем не доведено обґрунтованості винесення оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, а саме: податкового повідомлення-рішення від № від 21.05.2018 та податкового повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві № від 21.05.2018.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, повно та всебічно проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, а також усні та письмові доводи представників сторін стосовно заявлених позовних вимог, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Відповідно до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 77-78, 139, 143, 243-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Домінант" (01133, м. Київ, бульвар Лесі Українки, буд. 34, ) задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві № від 21.05.2018.

3. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві № від 21.05.2018.

4. Стягнути на користь Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Домінант" (01133, м. Київ, бульвар Лесі Українки, буд. 34, ) судові витрати у розмірі 118 859, 70 грн. (сто вісімнадцять тисяч вісімсот п`ятдесят дев`ять гривень сімдесят копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, буд. 33/19, ).

Рішення набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства та може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295-297 КАС України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги).

Повний текст рішення виготовлено та підписано 18 липня 2019 року.

Суддя Н.Г. Вєкуа