Справа № 580/229/19
Суддя: Земляна Галина Володимирівна
Дата ухвалення: 2019-07-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 580/229/19 Суддя (судді) першої інстанції: А.В. Руденко
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2019 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - судді Земляної Г.В.

суддів Карпушової О.В., Мельничука В.П.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговельний центр Софієвський"

на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 03 травня 2019 року

у справі № 580/229/19 (розглянуту у спрощеному позовному провадженні)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговельний центр Софієвський"

до відповідача Головного управління Державної фіскальної служби у Черкаській області

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И Л А :

У січні 2019 року до Черкаського окружного адміністративного суду звернулось товариство з обмеженою відповідальністю "Торговельний центр Софієвський" з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Черкаській області, в якому просило визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 19.12.2018.

В обґрунтування позову зазначено, що спірне податкове повідомлення-рішення прийнято відповідачем протиправно та без урахування фактичних обставин справи.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 03 травня 2019 року у задоволенні позову товариства з обмеженою відповідальністю "Торговельний центр Софієвський" відмовлено у повному обсязі.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції позивачем подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити у повному обсязі. В своїй апеляційній скарзі апелянт посилається на незаконність, необґрунтованість та необ`єктивність рішення суду, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що є підставою для скасування судового рішення.

Позивачем відзив (заперечення) на апеляційну скаргу подано не було.

Враховуючи, що апеляційна скарга подана на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження, колегія суддів, керуючись п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, вирішила розглядати справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 315, статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції скасовує її та ухвалює нове рішення, якщо визнає, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи та неправильно застосовано норми матеріального права або порушено норми процесуального права.

Відповідно до положень статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно зі статтями 315, 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції всебічно, повно та об`єктивно розглянув справу, правильно встановив обставини справи, наданим доказам дав правильну правову оцінку і прийшов до обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції між товариством з обмеженою відповідальністю «Торговельний центр Софієвський» (орендар) та Софіївською сільською радою (орендодавець) 01.07.2008 укладено договір оренди землі. Відповідно до умов договору орендодавець на підставі рішення Софіївської сільської ради №13-1/V від 26.06.2008, надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку для комерційного використання (розміщення супермаркету і кафе, торговельних павільйонів та стоянки вантажного транспорту), яка знаходиться в межах АДРЕСА_2

В оренду передається земельна ділянка загальною площею 1,3961 га земель загального користування, за угіддями вулиці, для комерційного використання. Пунктом 8 договору визначено, що орендна плата вноситься орендарем у безготівковому порядку у грошовій формі в розмірі 4% від грошової оцінки і становить 11 598 грн. 80 коп. в рік.

Головним управлінням Державної фіскальної служби у Черкаській області, на підставі наказу №1857 від 03.10.2018 та повідомлення про проведення перевірки №303/23-00-14-0314 від 03.10.2018 проведено документальну позапланову невиїзну перевірку позивача з питань дотримання вимог податкового законодавства по орендній платі за землю за період з 01.01.2013 по 01.10.2018. За результатом перевірки складено акт №430/23-00-14-0307/35550138 від 15.11.2018 (надалі - акт перевірки).

Проведеною перевіркою встановлено, що в порушення вимог п. 288.1 п. 288.5 ст. 288 Податкового кодексу України товариством занижено податкове забовязання по орендній платі за землю до сплати в бюджет за період з 01.01.2013 по 01.10.2018 на загальну суму 201 836,85 грн., в тому числі за 2013 рік у сумі 26 229,96 грн., за 2014 рік у сумі 26 229,96грн., за 2015 рік у сумі 32 761,20 грн., за 2016 рік у сумі 46 946,76 грн., за 2017 рік у сумі 39 810,84грн., та січень-вересень 2018 року у сумі 29 858,13 грн.

На підставі акту перевірки №430/23-00-14-0307/35550138 від 15.11.2018 відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення № від 19.12.2018, яким до позивача за порушення вимог пунктів 288.1, 288.5 статті 288 Податкового кодексу України застосовано штрафні (фінансові) санкції та збільшено суму грошового зобов`язання з орендної плати з юридичних осіб на суму 201 836,85грн. за основним платежем та 50 459,31 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями.

Не погоджуючись з податковим повідомленням-рішенням № від 19.12.2018 позивач звернувся до суду.

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що податковим органом вірно встановлено розмір орендної плати та відповідно винесено спірне податкове повідомлення-рішення.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України (далі - ПК України) (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Згідно статті 269 Податкового кодексу України платниками земельного податку є: власники земельних ділянок, земельних часток (паїв); землекористувачі.

Згідно статті 270 Податкового кодексу України об`єктами оподаткування земельним податком є земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні; земельні частки (паї), які перебувають у власності.

Згідно пункту 286.2 статті 286 Податкового кодексу України платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями. Подання такої декларації звільняє від обов`язоку подання щомісячних декларацій. При поданні першої декларації (фактичного початку діяльності як платника плати за землю) разом з нею подається довідка (витяг) про розмір нормативної грошової оцінки земельної ділянки, а надалі така довідка подається у разі затвердження нової нормативної грошової оцінки землі.

Згідно пункту 287.3 статті 287 Податкового кодексу України податкове зобов`язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця.

Згідно пункту 288.1 статті 288 Податкового кодексу України підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки. Органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування, які укладають договори оренди землі, повинні до 1 лютого подавати контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки переліки орендарів, з якими укладено договори оренди землі на поточний рік, та інформувати відповідний контролюючий орган про укладення нових, внесення змін до існуючих договорів оренди землі та їх розірвання до 1 числа місяця, що настає за місяцем, у якому відбулися зазначені зміни. Форма надання інформації затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної фінансової політики. Договір оренди земель державної і комунальної власності укладається за типовою формою, затвердженою Кабінетом Міністрів України.

Згідно пункту 288.2 статті 288 Податкового кодексу України платником орендної плати є орендар земельної ділянки.

Згідно пункту 288.3 статті 288 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування є земельна ділянка, надана в оренду.

Згідно пункту 288.4 статті 288 Податкового кодексу України розмір та умови внесення орендної плати встановлюються у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем.

Згідно пункту 288.5 статті 288 Податкового кодексу України розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу:

не може бути меншою за розмір земельного податку:

для земельних ділянок, нормативну грошову оцінку яких проведено, - у розмірі не більше 3 відсотків їх нормативної грошової оцінки, для земель загального користування - не більше 1 відсотка їх нормативної грошової оцінки, для сільськогосподарських угідь - не менше 0,3 відсотка та не більше 1 відсотка їх нормативної грошової оцінки;

для земельних ділянок, нормативну грошову оцінку яких не проведено, - у розмірі не більше 5 відсотків нормативної грошової оцінки одиниці площі ріллі по Автономній Республіці Крим або по області, для сільськогосподарських угідь - не менше 0,3 відсотка та не більше 5 відсотків нормативної грошової оцінки одиниці площі ріллі по Автономній Республіці Крим або по області.

Згідно пункту 288.5.2 статті 288 Податкового кодексу України річна сума платежу з орендної плати не може перевищувати 12 відсотків нормативної грошової оцінки.

Згідно пункту 289.1 статті 289 Податкового кодексу України для визначення розміру податку та орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок.

Отже, з метою оподаткування орендна плата визначається у розмірі, передбаченому договором оренди землі, від нормативної грошової оцінки земельної ділянки.

Згідно п. 289.1 ст. 289 Податкового кодексу України для визначення розміру податку та орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок.

П. 289.2 ст. 289 Податкового кодексу України передбачає, що центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, за індексом споживчих цін за попередній рік щороку розраховує величину коефіцієнта індексації нормативної грошової оцінки земель, на який індексується нормативна грошова оцінка сільськогосподарських угідь, земель населених пунктів та інших земель несільськогосподарського призначення за станом на 1 січня поточного року, що визначається за формулою: Кi = І : 100, де І - індекс споживчих цін за попередній рік. У разі якщо індекс споживчих цін перевищує 115 відсотків, такий індекс застосовується із значенням 115. Коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель застосовується кумулятивно залежно від дати проведення нормативної грошової оцінки земель.

Згідно з п. 289.3 вказаної статті центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, обласні, Київська та Севастопольська міські державні адміністрації не пізніше 15 січня поточного року забезпечують інформування центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, і власників землі та землекористувачів про щорічну індексацію нормативної грошової оцінки земель.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, проведеною перевіркою встановлено, що позивач відповідно до договору оренди від 01.07.2008, укладеного із Софіївською сільською радою, орендує земельну ділянку площею 1,3961 га, для комерційного використання (розміщення супермаркету і кафе, торговельних павільйонів та стоянки вантажного транспорту), яка знаходиться в межах села Софіївка Софіївської сільської ради по вул. Радянська (Черкаський шлях), 39А.

Відповідно до пункту 8 договору орендна плата вноситься орендарем у безготівковому порядку у грошовій формі в розмірі 4% від грошової оцінки і становить 11 598 грн. 80 коп. в рік.

При цьому колегія суддів вважає за необхідне зауважити, що саме умовами вказаного договору оренди встановлено обов`язок позивача здійснювати обчислення розміру орендної плати за землю з урахуванням індексації (п.9 договору).

Розмір орендної плати змінювався після індексації нормативної грошової оцінки земель і відповідно до листа Міськрайонного управління у Золотоніському районі та м. Золотоноші ГУ Держгеокадастру у Черкаській області нормативно-грошова оцінка земельної ділянки для комерційного використання становила: за 2013 рік - 655748,17 грн., за 2014 рік - 655748,17 грн., за 2015 рік - 819029,46 грн., за 2016 рік - 1173669,22 грн., за 2017 рік - 995271,50 грн., за 2018 рік - 995271,50 грн.

Також, з листа Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області №257/117-18 від 27.03.2018 вбачається, що нормативна грошова оцінка земельної ділянки для комерційного призначення за адресою АДРЕСА_2 , кадастровий номер НОМЕР_1 площею 1,3961 га становить: за 2013 рік - 655748,17 грн., за 2014 рік - 655748,17 грн., за 2015 рік - 819029,46 грн., за 2016 рік - 1173669,22 грн., за 2017 рік - 995271,50 грн., за 2018 рік - 995271,50 грн.

Відтак, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції, що сума належна до сплати орендної плати з розрахунку 4% від нормативно-грошової оцінки земельної ділянки за перевіряє мий період складає 201836,85 грн., та не суперечить розміру орендної плати земельної ділянки визначеної у договорі оренди, оскільки при обчисленні розміру орендної плати позивачем здійснювалось без урахування індексації.

Аналогічні висновки щодо існування у платника податку обов`язку здійснювати розрахунок орендної плати з урахуванням індексації викладено у Постанові Верховного суду від 27.06.2019 року у справі № К/9901/38083/18.

Як при зверненні до суду з даним позовом так і при апеляційному оскарженні рішення суду першої інстанції позивачем доказів у спростування визначеного розміру орендної плати не надано.

Крім того, судом вірно встановлено, а позивачем не спростовано, що товариством у період 2013-2018р. не подавалось декларацій з орендної плати за землю та здійснювалось сплату орендної плати за землю.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо здійснення іншою ніж платник податку, платежів до Державного бюджету з того чи іншого податку не може свідчити про сплату такого зобов`язання позивачем.

З огляду на викладене, апеляційна скарга не містять посилання на обставини, передбачені статтями 317-319 Кодексу адміністративного судочинства України, за яких рішення суду підлягає скасуванню.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

За змістом частини першої статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, в зв`язку з чим апеляційна скарга залишається без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

На підставі викладеного, керуючись 34, 242, 243, 246, 308, 310, 316, 321,322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговельний центр Софієвський" - залишити без задоволення.

Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 03 травня 2019 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя: Г.В. Земляна

Судді: О.В. Карпушова

В.П. Мельничук