Справа № 805/5021/15-а
Суддя: Мозговая Н.А.
Дата ухвалення: 2019-07-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 липня 2019 р. Справа№805/5021/15-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Мозгової Н.А.

при секретарі: Синиці М.І.

за участю сторін:

позивача: не з`явився,

представника відповідача 1: Задоєнка О.

представника відповідача 2: не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження в режимі відеоконференції адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області, Слов`янського міського відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області про стягнення залишку одноразової грошової допомоги в розмірі 3 323,73 грн., -

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області, Слов`янського міського відділу (з обслуговування м. Слов`янськ та Слов`янського району) Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області, в якому просив: визнати частково незаконним наказ ГУ МВС України в Донецькій області від 6 листопада 2015 року № 354 о/с "По особовому складу" та зобов`язати відповідача внести зміни до нього в частині визначення вислуги років та виплати грошової допомоги; стягнути з Слов`янського МВ ГУ МВС України в Донецькій області: грошове забезпечення за час вимушеного прогулу за період з 19 жовтня 2015 року по 3 листопада 2015 року у розмірі 2083 грн, одноразову грошову допомогу у розмірі 34417 грн, грошове забезпечення за два місяці (після звільнення) у розмірі 10589 грн; компенсацію за невикористану відпустку; зобов`язати Слов`янський МВ ГУ МВС України в Донецькій області виплатити позивачу грошове забезпечення за затримку розрахунку при звільненні з 6 листопада 2015 року по день фактичного розрахунку.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 25 січня 2016 року задоволено клопотання ОСОБА_1 , позовні вимоги про визнання частково незаконним наказу ГУ МВС України в Донецькій області від 6 листопада 2015 року № 354 о/с "По особовому складу" та зобов`язання відповідача внести зміни до нього в частині визначення вислуги років та виплати грошової допомоги залишено без розгляду.

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 29 лютого 2016 року, залишеною без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 11 травня 2016 року, позов задоволено частково. Стягнуто з Слов`янського МВ ГУ МВС в Донецькій області на користь ОСОБА_1 : одноразову грошову допомогу при звільненні у розмірі 34 417,05 грн; середнє грошове забезпечення за час затримки розрахунку при звільненні за період з 24 листопада 2015 року по 29 лютого 2016 року у розмірі 7563,04 грн; компенсацію за невикористану відпустку за 2015 рік у розмірі 5148,85 грн. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 14 березня 2019 року касаційну скаргу Слов`янського міського відділу (з обслуговування м. Слов`янськ та Слов`янського району) Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області задоволено частково. Постанову Донецького окружного адміністративного суду від 29 лютого 2016 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 11 травня 2016 року в частині здійснення розрахунку розміру одноразової грошової допомоги при звільненні скасовано, а справу в цій частині направлено на новий розгляд. В іншій частині постанову Донецького окружного адміністративного суду від 29 лютого 2016 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 11 травня 2016 року залишити без змін.

Згідно постанови Донецького окружного адміністративного суду від 29 лютого 2016 року по цій справі Слов`янським міським відділом Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області на користь позивача нараховано та виплачено одноразову грошову допомогу при звільненні у розмірі 34 417,05 грн.

У зв`язку з чим позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Донецького окружного адміністративного суду із уточненою позовною заявою до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області, Слов`янського міського відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області про стягнення з другого відповідача залишку одноразової грошової допомоги в розмірі 3 323,73 грн., стягнення з другого відповідача залишку середнього грошового забезпечення за час затримки розрахунку при звільненні за період з листопада 2015 року по 29 лютого 2016 року у розмірі 4 351,36 грн., стягнення з другого відповідача середнього грошового забезпечення за час затримки розрахунку при звільненні за період з 29 лютого 2016 року по 03 травня 2019 року у розмірі 27 924,47 грн.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що Рішення суду в частині поновлення позивача на посаді виконано відповідачем 3 листопада 2015 року (наказ № 331 о/с від 3 листопада 2015 року), а 8 листопада 2015 року позивачу був оголошений наказ № 354 о/с від 6 листопада 2015 року про звільнення ОСОБА_1 з органів внутрішніх справ за п. 64 "г" Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом ОВС. При цьому звільненні позивачу не було здійснено розрахунок вислуги років та не було виплачено одноразову грошову допомогу в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, яка передбачена п. 10 постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393 - за розрахунком позивача розмір цієї грошової допомоги має складати 37 740,78 грн. (6 290,13*12/2). А з урахуванням сплати у розмірі 34 417,05 грн. залишок складає 3323,73 грн.

15.05.2019 року представник відповідача 2, Слов`янський міський відділ Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області, надав відзив на адміністративний позов, в обгрунтування якого зазначає, що суд касаційної інстанції в данній справі зазначив, що для правильного вирішення справи необхідно встановити, який розмір місячного грошового забезпечення було нараховано і виплачено позивачу в останній місяць його служби перед звільненням та які складові входили до такого грошового забезпечення. Наголошуємо, що позивача було звільнено 06.11.2015, а не в липні 2014 року, оскільки після скасування наказів про звільнення його було поновлено в серпні 2015 року і він пропрацював на посаді до 06.11.2015. Таким чином, для нарахування одноразової грошової допомоги беруться показники грошового забезпечення ОСОБА_1 , яке він отримав у місяці звільнення, тобто у листопаді 2015 року.

Вказують, що сума одноразової грошової допомоги, яку потрібно було виплатити позивачеві, склала 7475 грн, яку він отримав у 2016 році. Окрім цієї суми, позивачеві була виплачена сума, визначена рішеннями Донецького окружного адміністративного суду від 29.02.2016 та Донецького апеляційного адміністративного суду від 11.05.2016 в розмірі 34417,05 грн.

На погляд відповідача, з урахуванням позиції Касаційного адміністративного суду, позивачеві була виплачена надмірна сума, яку належить повернути до державного бюджету. Оскільки нараховане грошове забезпечення за період часу з 20.10.2015 по 06.11.2015 проводилося у відповідності до законодавства, то підстав для нарахування одноразової допомоги при звільненні з розрахунку грошового забезпечення позивача на момент його звільнення у 2014 році немає. З цих підстав просили відмовити у задоволенні позову.

15.05.2019 року, 17.05.2019 року представник відповідача 1, Головне управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області, надав відзив на адміністративний позов, мотивуючи тим, що позивачеві було нараховано та виплачено 7475,00 грн. без урахування податків та зборів, що підтверджується платіжним дорученням № 40 від 11.04.2016, тобто відразу після надходження коштів на рахунки ліквідаційної комісії Слов`янського МВ ГУМВС України в Донецькій області. Відповідно до довідки № 8775 л/к/303/02-2016 від 10.05.2016 року одноразова грошова допомога при звільненні нарахована позивачу у розмірі 7475,00 грн. з розрахунку місячного грошового забезпечення, встановленого на день звільнення, виходячи з посадового окладу 800 грн., спеціального звання 120 грн., надбавки за вислугу років 230 грн., що загалом складає 1150 грн.

Вказує, що на момент звільнення грошове забезпечення позивача за листопад 2015 року склало 153,33 грн. Тобто, сума одноразової грошової допомоги при звільненні складає: 153,3/4*3*0,5*13= 7474,84 грн., яка була виплачена в 2016 році.

Також зазначає, що позивач помилково вважає, що для обрахування йому належної одноразової грошової допомоги слід брати його грошове забезпечення за липень 2014 року. ОСОБА_1 був звільнений у листопаді 2015 року за скороченням штатів. На адресу позивача в травні 2018 року було направлено листа із довідкою про нараховані та отримані суми належного грошового забезпечення, у тому числі й за період серпень- листопад 2015 року. Неправильним є трактування позивачем рішення Касаційного адміністративного Суду у складі Верховного Суду від 14.03.2019 стосовно розміру місячного грошового забезпечення в останній місяць перед звільненням. Суд касаційної інстанції зазначив, що для правильного вирішення справи необхідно встановити, який розмір місячного грошового забезпечення було нараховано і виплачено позивачу в останній місяць його служби перед звільненням та які складові входили до такого грошового забезпечення. ОСОБА_1 було звільнено 06.11.2015, а не в липні 2014 року, оскільки після скасування наказів про звільнення його було поновлено в серпні 2015 року і він пропрацював на посаді до 06.11.2015. Таким чином, для нарахування одноразової грошової допомоги беруться показники грошового забезпечення ОСОБА_1 , яке він отримав у місяці звільнення, тобто у листопаді 2015 року.

Сума одноразової грошової допомоги, яку потрібно було виплатити позивачеві, склала 7475 грн., що було виконано відповідачем 2. Окрім цієї суми, позивачеві була виплачена сума, визначена рішеннями Донецького окружного адміністративного суду від 29.02.2016 та Донецького апеляційного адміністративного суду від 11.05.2016 в розмірі 34417 грн. Зазначають, з урахуванням позиції Касаційного адміністративного суду, позивачеві була виплачена надмірна сума, яку належить повернути до державного бюджету.

З вищенаведених підстав, просили відмовити у задоволенні адміністративного позову.

Позивач та його представник в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, надали заяву про розгляд справи без їх участі.

Представник відповідача 1 в судове засідання з`явився, заперечував проти задоволення адміністративного суду з підстав зазначених у відзиві на адміністративний позов.

Представник відповідача 2 в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав заяву про розгляд справи без його участі.

Ухвалою суду від 22.04.2019 р. відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче провадження на 07.05.2019 року.

07.05.2019 р. підготовче засідання відкладено на 21.05.2019 року.

Ухвалою суду від 07.05.2019 р. забезпечено участь представника відповідача 1 у судовому засіданні в режимі відеконференції.

21.05.2019 р. у підготовчому засіданні оголошено перерву на 20.06.2019 року.

Ухвалою суду від 20.06.2019року позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області, Слов`янського міського відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області про стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу, виплати одноразової грошової допомоги та стягнення грошового забезпечення за затримку остаточного розрахунку в частині стягнення з другого відповідача залишок середнього грошового забезпечення за час затримки розрахунку при звільненні за період з листопада 2015 року по 29 лютого 2016 року у розмірі 4 351,36 грн., стягнення з другого відповідача середнього грошового забезпечення за час затримки розрахунку при звільненні за період з 29 лютого 2016 року по 03 травня 2019 року у розмірі 27 924,47 грн. - залишено без розгляду.

Ухвалою суду від 20.06.2019року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 12 липня 2019року.

Ухвалою суду від 24.06.2019 р. забезпечено участь представника відповідача 1 у судовому засіданні в режимі відеконференції.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, заслухавши доводи представників сторін, встановивши яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, встановив наступне.

Позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 8), проходив службу в органах внутрішніх справ з 8 грудня 2003 року; наказом Головного управління МВС України в Донецькій області № 288 о/с від 3 грудня 2003 року ОСОБА_1 призначено на посаду дільничного інспектора міліції (а.с. 64); наказом УМВСУ в Донецькій області від 31 грудня 2003 року № 311 о/с позивачу присвоєно звання молодший лейтенант міліції; станом на час звільнення звання позивача - капітан міліції (наказ ГУМВС в Донецькій області від 31 березня 2011 року № 113 о/с (а.с. 61).

З 14 серпня 2013 року займав посаду заступника начальника ізолятора тимчасового тримання затриманих і взятих під варту осіб Слов`янського МВ ГУМВС України в Донецькій області (з обслуговування м. Слов`янськ та Слов`янського району) (Наказ ГУМВС України в Донецькій області від 14 серпня 2013 року № 362 о/с (а.с. 65).

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 29 липня 2014 року № 805 "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників ГУМВС в Донецькій та Луганських областях" за скоєння вчинку, що дискредитує звання рядового і начальницького складу, порушення ст. 65 Конституції України, ч. 3 ст. 3, ч. 1 ст. 5 Закону України "Про міліцію" та Присяги працівника органів внутрішніх справ України, яка затверджена Постановою Кабінету Міністрів України від 28 грудня 1991 року № 382, позивача звільнено з органів внутрішніх справ України за п. 66 (за скоєння вчинків, що дискредитують звання рядового і начальницького складу) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ (п. 24 наказу); Наказом від 12 серпня 2014 року № 1535 о/с МВС України позивача звільнено з органів внутрішніх справ у запас (із постановленням на військовий облік) за п. 66 (за скоєння вчинків, що дискредитують звання рядового і начальницького складу) (а.с. 12-15).

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 19 жовтня 2015 року (справа № 808/7013/14) (а.с. 12-15), якою скасована постанова Запорізького окружного адміністративного суду від 29 травня 2015 року (а.с. 9-11), вирішено: визнати протиправним та скасувати наказ Міністерства внутрішніх справ України № 805 від 29 липня 2014 року, в частині притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності; визнано протиправним та скасовано наказ Міністерства внутрішніх справ України № 1535 о/с від 12 серпня 2014 року в частині звільнення ОСОБА_1 з органів внутрішніх справ відповідно до п. 66 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ за здійснення вчинків, що дискредитують звання рядового й начальницького складу; визнано протиправним та скасовано наказ головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області № 333о/с від 5 вересня 2014 року в частині обчислення ОСОБА_1 вислуги років та оголошення наказу про звільнення; зобов`язання Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області поновити ОСОБА_1 на посаді заступника начальника ізолятору тимчасового тримання узятих під варту осіб Слов`янського міського відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області (з обслуговування м. Слов`янськ та Слов`янського району) з 13 серпня 2014 року; стягнення зі Слов`янського міського відділу головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області на користь ОСОБА_1 грошового забезпечення за час вимушеного прогулу з 13 серпня 2014 року по 12 серпня 2015 року в сумі 44 268 (сорок чотири тисячі двісті шістдесят вісім) грн без урахування прибуткового податку й інших обов`язкових платежів. У задоволенні позову в іншій частині відмовлено (а.с. 12-15).

Наказом Головного управління МВС України в Донецькій області від 3 листопада 2015 року № 331 о/с позивача поновлено на посаді заступника начальника ізолятору тимчасового тримання узятих під варту осіб Слов`янського міського відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області (з обслуговування м. Слов`янськ та Слов`янського району) з 13 серпня 2014 року. Як вбачається з відмітки на вказаному наказі позивач ознайомився із ним 6 листопада 2015 року (а.с. 16, 55).

Наказом Головного управління МВС України в Донецькій області від 6 листопада 2015 року № 354 о/с позивача на підставі п. 9 Розділу ХІ Закону Україну "Про національну поліцію" та відповідно до п. 64 "г" Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ (через скорочення штатів) звільнено з посади заступника начальника ізолятору тимчасового тримання узятих під варту осіб Слов`янського міського відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області (з обслуговування м. Слов`янськ та Слов`янського району) з 6 листопада 2014 року. Як вбачається з відмітки на вказаному наказі та згідно доповідної записки заступника начальника відділу майора міліції ОСОБА_2 від 11 грудня 2015 року (вих. № 13/8, а.с. 88) позивач ознайомився із ним 8 листопада 2015 року та у той же день останньому була видана трудова книжка (а.с. (а.с. 17, 54, 56, 87, 88). Зазначене не спростовано і позивачем по справі.

Відповідно до довідки від 16 грудня 2015 року № 15/1538, наданої суду другим відповідачем, за період після 13 серпня 2015 року грошове забезпечення позивачу нараховувалось другим відповідачем, виходячи з місячного грошового забезпечення у розмірі 1 150,00 грн (посадовий оклад, оклад за спеціальним званням, надбавка за вислугу років) (а.с. 57, 60).

20 листопада 2015 року позивач звернувся до Слов`янського МВ ГУ МВС України в Донецькій області із заявою про проведення з ним повного розрахунку, в тому числі просив виплатити грошову допомогу.

Згідно довідок Слов`янського МВ ГУ МВС України в Донецькій області від 16 грудня 2015 року № 15/1529, від 18 грудня 2015 року № 15/1670 та від 11 січня 2016 року № 15/191: 23 листопада 2015 року позивачу нараховано та сплачено на виконання постанови Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 19 жовтня 2015 року 44 268 грн; за період з 13 серпня 2015 року по 6 листопада 2015 року нараховано та сплачено 23 листопада 2015 року грошове забезпечення в загальному розмірі 3234,84 грн, яке нараховувалось, виходячи з середньомісячного грошового забезпечення в розмірі 1150 грн (посадовий оклад - 800 грн; оклад за спеціальним званням - 120 грн; надбавка за вислугу років - 230 грн); 18 грудня 2015 року нарахована та виплачена компенсація за невикористану у 2015 році відпустку у сумі 1111,67 грн, а також нарахована, але не виплачена одноразова грошова допомога при звільненні в розмірі 7475 грн.

Відповідно до довідки від 26.08.2015 року № 15/10190 , Слов`янського міського відділу (з обслуговування м. Слов`янськ та Слов`янського району) Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області на момент звільнення ОСОБА_1 з Органів Внуртішніх Справ його грошове забезпечення в липні 2014 року складало 6290,13 грн. (оклад за посадою 800 грн., оклад за званням 120 грн., надбавка за вислугу років 230 грн., надбавка за особові умови служби 575 грн., доплата за ІВС 60 грн., премія 4462,50 грн., індексація 42,63 грн.).

Згідно Витягу з наказу від 05.09.2014року №333 о/с вислуга років ОСОБА_1 у календарному обчисленні складає 12 років 07 місяців 02 дні.

Не погодившись із неповним розрахунком при звільненні позивач звернувся до суду із даним позовм.

Надаючи правову оцінку обставинам вказаної справи, суд зважає на наступне.

Відповідно до ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до абзацу 1 пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 7 листопада 2007 року № 1294 "Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" виплата грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу здійснюється в порядку, що затверджується Міністерством внутрішніх справ України.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 31 грудня 2007 року № 499 "Про впорядкування структури та умов грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ" затверджено Інструкцію про порядок виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ (далі - Інструкція № 499), відповідно до підпункту 1.6 якої грошове забезпечення осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ виплачується за місцем служби і виключно в межах асигнувань, затверджених кошторисом доходів і видатків органу, підрозділу, закладу чи установи МВС на грошове забезпечення осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ.

Згідно з частиною першою статті 9 Законом України від 9 квітня 1992 року № 2262-XII "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (у редакції, яка діяла на час звільнення позивача з посади; далі - Закон № 2262-XII) особам рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом та звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. У разі звільнення зі служби, у тому числі, у зв`язку із скороченням штатів, одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше.

Положення аналогічного змісту містяться у пункті 10 постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393 "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей" (далі - Порядок № 393), згідно з яким особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, які звільняються зі служби зв`язку із скороченням штатів, за наявності вислуги 10 років і більше виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Тобто, за приписами статті 9 Закону № 2262-XII та пункту 10 Порядку № 393 одноразова грошова допомога розраховується саме з місячного грошового забезпечення, а не з середньомісячного грошового забезпечення.

Відповідно до пунктів 1.3 та 3 Інструкції № 499 грошове забезпечення осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за спеціальним званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Грошове забезпечення осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ визначається залежно від посади, спеціального звання, наукового ступеня і вченого звання, тривалості та умов служби.

Тобто, при звільненні працівника органів внутрішніх справ зі служби за скороченням до розрахунку одноразової грошової допомоги мають включатися не лише основні види грошового забезпечення (посадовий оклад, оклад за спеціальним званням, відсоткова надбавка за вислугу років), а також і додаткові його види.

Суд враховує, що ОСОБА_1 проходив службу в органах міліції, порядок проходження якої, у тому числі і в частині виплати грошового забезпечення, врегульовані спеціальним законодавством України, а саме: Законом № 2262-XII, Порядком № 393 та Інструкцією № 499.

Однак спеціальним законодавством щодо осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ не врегульовано питання, яким чином має обраховуватись одноразова грошова допомога при звільненні у зв`язку із скороченням особи, яка до дня звільнення перебувала у вимушеному прогулі і якій грошове забезпечення не нараховувалось.

При цьому, норми спеціальних законів мають пріоритет у правозастосуванні, тоді як положення трудового законодавства підлягають застосуванню лише у тих випадках, коли нормами спеціальних законів спірні правовідносини не врегульовано.

Виходячи з викладеного, у даному випадку необхідно застосувати положення абзацу шостого пункту 2 Порядок обчислення середньої заробітної плати, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100 (далі - Порядок № 100), який, крім іншого, визначає порядок обчислення вихідної допомоги державним службовцям, яка за своєю правовою природою подібна одноразовій грошовій допомозі при звільненні особи рядового і начальницького складу. Згідно з цією нормою час, протягом якого працівники згідно з чинним законодавством або з інших поважних причин не працювали і за ними не зберігався заробіток або зберігався частково, виключається з розрахункового періоду.

ОСОБА_1 був звільнений з посади, а згодом поновлений на цій посаді на підставі рішення суду. Тобто, протягом часу з 13 серпня 2014 року (наступний після першого звільнення день) по 2 листопада 2015 року (день, що передував поновленню позивача на посаді) ОСОБА_1 не знаходився у трудових правовідносинах із другим відповідачем, не виконував ніяких посадових обов`язків, за ним не зберігалось його грошове забезпечення. (Грошове забезпечення за час вимушеного прогулу в розмірі 44 268,00 грн, присуджене позивачу постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду, за своєю правовою природою є компенсаційною виплатою особі за час її знаходження у вимушеному прогулі, а не оплатою праці).

Згідно абз. 6 п. 2 Порядку № 100 час, протягом якого працівники згідно з чинним законодавством або з інших поважних причин не працювали і за ними не зберігався

заробіток або зберігався частково, виключається з розрахункового періоду.

Отже, оскільки під час перебування у вимушеному прогулі позивачу грошове забезпечення не нараховувалось і не виплачувалось, тобто заробіток за ним взагалі не зберігався, то такий період не може включатися до розрахункового періоду при визначенні розміру одноразової грошової допомоги при звільненні.

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 14 березня 2019 року по справі №805/5021/15-а.

Таким чином, розмір грошової одноразової допомоги, що мала бути нарахована та сплачена позивачу під час його звільнення відповідно до абз.6 п.2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року, складає: 6290,13 / 50% *12 років = 3145,07 * 12 років = 37 740,78 грн.

Як встановлено судом, другим відповідачем на підставі постанови Донецького окружного адміністративного суду від 29.02.2016 р., залишеною без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду, було нараховано та сплачено позивачу одноразову грошову допомогу при звільненні у розмірі 34 417,05 грн.

Враховуючи різницю, яка виникла за рахунок зміни розміру, а саме: 37 740,78 - 34 417,05 = 3 323,73 грн., суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог позивача щодо про стягнення залишку одноразової грошової допомоги в розмірі 3 323,73 грн.

Відповідно до ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

На підставі викладеного, зважаючи на всі наведені обставини в їх сукупності та з урахуванням того, що позивачем доведено правомірність пред`явленого позову, а відповідачем доводи позовної заяви не були спростовані, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Згідно вимог ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Разом з тим, позивач звільнений від сплати судового збору відповідно до приписів ст.5 Закону України «Про судовий збір» під час розгляду цієї справи в усіх судових інстанціях.

Відповідно до ч.5 ст. 139 КАС України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з іншої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

У зв`язку з відсутністю факту понесення сторонами судових витрат, їх розподіл судом не здійснюється.

Керуючись Конституцією України, ст. ст. 2-15, 31-32, 72-80, 160-161, 168, 171, 173-183, 192-198, 210, 223-225, 227-229, 241-246, 250-251, 255, 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області (, місцезнаходження: Донецька область, м.Маріуполь, пр. Нахімова, 86), Слов`янського міського відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області (, місцезнаходження: Донецька область, м. Слов`янськ, вул. Університетська, 30) про стягнення залишку одноразової грошової допомоги в розмірі 3 323,73 грн. - задовольнити.

Стягнути з Слов`янського міського відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області (, місцезнаходження: Донецька область, м. Слов`янськ, вул. Університетська, 30) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) залишок одноразової грошової допомоги в розмірі 3 323,73 грн.

Вступна та резолютивна частини рішення ухвалені у нарадчій кімнаті та проголошені у судовому засіданні 12 липня 2019 року. Повний текст судового рішення складено 22 липня 2019 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Донецький окружний адміністративний суд.

Суддя Н.А. Мозговая