Справа № 260/1177/18
Суддя: Судова-Хомюк Наталія Михайлівна
Дата ухвалення: 2019-07-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2019 рокуЛьвів№ 857/4478/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді Судової-Хомюк Н.М.,

суддів Макарика В.Я., Пліша М.А.,

за участі секретаря судового засідання Сердюк О.Ю.

позивач: не з`явився

відповідач: не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 , який діє від імені та в інтересах ОСОБА_2 на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 05 березня 2019 року у справі № 260/1177/18 за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Берегівського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області про визнання протиправним та скасування висновку, зобов`язання вчинити певні дії,-

суддя в 1-й інстанції - Плеханова З.Б.,

час ухвалення рішення - 05.03.2019 о 12:04:21 год.,

місце ухвалення рішення - м. Ужгород,

дата складання повного тексту рішення - 13.03.2019,-

В С Т А Н О В И В:

06 листопада 2018 року позивач - ОСОБА_2 звернулася в суд з адміністративним позовом до відповідача - Берегівського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області та просила визнати протиправним та скасувати висновок Берегівського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області від 25.10.2018 року; зобов`язати Берегівський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області внести зміни в актовому записі про народження ОСОБА_2 (уроджена ОСОБА_3 ) № 31 від 28.07.1958 року складеного виконавчим комітетом Гуківської сільської ради Чемеровецького району Хмельницької області у відомостях про матір виправити національність з «українка» на «полячка»; зобов`язати Берегівський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області внести зміни в актовому записі про шлюб батьків №3 від 21.09.1954 року складеного виконавчим комітетом П`ятичанчської сільської ради Чемеровецького району Хмельницької області у відомостях про наречену національність нареченої виправити з «українка» на «полячка».

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що у вересні 2018 року, ОСОБА_2 звернулась до Берегівського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області із заявою про внесення відповідних змін до актових записів, а саме: - в актовому записі про народження ОСОБА_2 № 31 від 28.07.1958 року, складеного виконавчим комітетом Гуківської сільської ради Чемеровецького району Хмельницької області у відомостях про матір виправити національність з українка на полячка; - в актовому записі про шлюб батьків № 3 від 21.09.1954 року складеного виконавчим комітетом П`ятничанської сільської ради Чемеровецького району Хмельницької області у відомостях про наречену національність нареченої виправити з українка на полячка; - в актовому записі про смерть матері №11 від 18.04.1995 року складеного виконавчим комітетом Гуківської сільської ради Чемеровецького району Хмельницької області національність померлої виправити з українка па полячка. Однак, Берегівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Закарпатській позивачу було надано висновок «Про внесення змін, доповнень до актового запису цивільного стану», із змісту якого вбачається, що прохання позивача не можливо задовольнити, у зв`язку з відсутністю підтвердження національності матері документально, а визнання національності матері не входить до компетенції відділу державної реєстрації актів цивільного стану. Ця обставинна по суті унеможливлює отримання позивачем «карти поляка», оскільки для отримання вищезгаданої карти їй необхідно пред`явити до Посольства Республіки Польща в Україні документи, які б підтверджували польське коріння позивача. Зазначає, що дід позивача - ОСОБА_4 був поляк за національністю, а тому і її мати ОСОБА_5 (уроджена ОСОБА_6 ) була полячкою. За таких підстав позивач вважає, що має право на відновлення національності своїх предків та на внесення змін до правовстановлюючих документів із зазначенням національності «полячка», як це передбачено Законом України «Про національні меншини».

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 05 березня 2019 року в задоволенні позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, ОСОБА_1 , який діє від імені та в інтересах ОСОБА_2 оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржуване рішення прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права та з неповним з`ясуванням обставин справи. Просить скасувати рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 05 березня 2019 року і прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що відмова відповідача внести зміни в актових записах перешкоджає встановленню права на зміну її дійсної національності та по суті унеможливлює отримання позивачем «карти поляка». Звертає увагу, що згідно з архівної довідки від 05 вересня 2011 року №М-1030/01/14 та рішення Берегівського районного суду Закарпатської області від 22 лютого 2012 року у справі №701/382/12 у її родичів дійсно польське коріння. Вважає, що даним позовом захищається її право на зазначення та фактичне відновлення історичної справедливості на дійсну національність, а тому позовні вимоги підлягають до задоволення в повному обсязі.

Від відповідача відзив на апеляційну скаргу не надходив, що не перешкоджає її розгляду по суті.

Згідно частини 4статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю - доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково та провадження у справі закрити з наступних підстав.

Так, судом першої інстанції встановлено, матеріалами справи підтверджено, що позивач - ОСОБА_2 звернулась до Берегівського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області із заявою про внесення відповідних змін до актових записів (а.с.46), а саме:

- в актовому записі про народження ОСОБА_2 № 31 від 28.07.1958 року складеного виконавчим комітетом Гуківської сільскої ради Чемеровецького району Хмельницької області у відомостях про матір виправити національність з українка на полячка;

- в актовому записі про шлюб батьків № 3 від 21.09.1954 року складеного виконавчим комітетом П`ятничанської сільської ради Чемеровецького району Хмельницької області у відомостях про наречену національність нареченої виправити з українка на полячка;

- в актовому записі про смерть матері №11 від 18.04.1995 року складеного виконавчим комітетом Гуківської сільської ради Чемеровецького району Хмельницької області національність померлої виправити з українка на полячка.

У відповідь на заяву позивача, 25 жовтня 2018 року Берегівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області надано висновок «Про внесення змін, доповнень до актового запису цивільного стану» ( а.с.9-10), у якому зазначено, що прохання позивача неможливо задовольнити, у зв`язку з відсутністю підтвердження національності матері документально, а визнання національності матері не входить до компетенції відділу державної реєстрації актів цивільного стану.

Не погоджуючись з відмовою відповідача - Берегівського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області, позивач звернулася з даним позовом до суду.

Відмовляючи в позові, суд першої інстанції виходив з того, що у актових записах про видачу первинних документів (свідоцтві про народження, паспорті) не містяться відомості про належність позивача та її матері до польської національності, що свідчить про те, що мати позивача за життя не виявляла бажання свого визначення про належність до польської національності, таким чином відсутні підстави для внесення змін про національність особи у похідних документах без виправлення відомостей щодо національності цієї ж особи в документах первинних.

Даючи правову оцінку таким висновкам суду першої інcтанції, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Статтею 4 КАС України визначено, що адміністративна справа - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи. Позивач - це особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано позов до адміністративного суду, а також суб`єкт владних повноважень, на виконання повноважень якого подано позов до адміністративного суду. Відповідач - це суб`єкт владних повноважень, а у випадках, визначених законом, й інші особи, до яких звернена вимога позивача.

Статтею 5 КАС України гарантовано, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Згідно частини 1 та частини 3 статті 19 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження. Адміністративні суди не розглядають позовні вимоги, які є похідними від вимог у приватноправовому спорі і заявлені разом з ними, якщо цей спір підлягає розгляду в порядку іншого, ніж адміністративне судочинства і знаходиться на розгляді відповідного суду.

Із змісту наведених вище правових норм видно, що при розгляді адміністративної справи обов`язковою повинна бути наявність публічно-правового спору між конкретним позивачем та конкретним відповідачем, з метою судового захисту прав, свобод чи інтересів такого позивача від порушень з боку такого відповідача як суб`єкта владних повноважень при здійсненні ним владних управлінських функцій.

Суттю адміністративного судочинства є судовий контроль за діяльністю суб`єктів владних повноважень у сфері дотримання прав та свобод громадян та юридичних осіб за допомогою процесуального закону. Однією з визначальних особливостей КАС є те, що позивачем в адміністративній справі може бути фізична чи юридична особа, чиї права, свободи чи інтереси вони вважають порушеними, а відповідачем - суб`єкт владних повноважень.

При цьому, юрисдикція адміністративних судів поширюється не на всі публічно-правові спори, а лише на ті спори, які виникають у результаті здійснення суб`єктом владних повноважень управлінських функцій і для яких законом не встановлений інший порядок судового вирішення.

При визначенні юрисдикції справи, необхідно виходити з характеру спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернувся позивач, суб`єктного складу сторін, предмету спірних правовідносин.

Приватноправові відносини відрізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило, майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством.

Суд апеляційної інстанції також зазначає, що завданням цивільного судочинства, відповідно до статті 2 ЦПК України, є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до статті 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Відповідно до частини першої-четвертої статті 9 Закону України від 01 липня 2010 року № 2398-VI «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» (далі - Закон № 2398-VI) державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті.

Державна реєстрація актів цивільного стану проводиться шляхом складення актових записів цивільного стану.

Актовий запис цивільного стану - це документ органу державної реєстрації актів цивільного стану, який містить персональні відомості про особу та підтверджує факт проведення державної реєстрації акта цивільного стану.

Для державної реєстрації актів цивільного стану подається паспорт громадянина України або паспортний документ іноземця заявника та документи, які підтверджують факти, що підлягають державній реєстрації.

Згідно з частинами першою - четвертою статті 22 Закону № 2398-VI внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за наявності достатніх підстав. За наслідками перевірки зібраних документів орган державної реєстрації актів цивільного стану складає обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису цивільного стану або про відмову в цьому.

У разі відмови у внесенні змін до актового запису цивільного стану у висновку вказуються причини відмови та зазначається про можливість її оскарження в судовому порядку.

Внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться за заявою, зокрема, особи, щодо якої складено актовий запис. Заява про внесення змін до актового запису цивільного стану подається до відповідного органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем проживання заявника, а у випадках, передбачених законодавством, - за місцем зберігання актового запису.

Згідно з частиною п`ятою статті 9 Закону № 2398-VI правила проведення державної реєстрації актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання затверджуються Міністерством юстиції України.

Відповідно до пункту 1.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затвердженими наказом Міністерства юстиції України від 12 січня 2011 року № 96/5 (далі - Правила) внесення змін до актових записів цивільного стану, які складено органами державної реєстрації актів цивільного стану України, проводиться відділами державної реєстрації актів цивільного стану районних, районних у містах, міських (міст обласного значення), міськрайонних, міжрайонних управлінь юстиції (далі - відділи державної реєстрації актів цивільного стану) у випадках, передбачених чинним законодавством.

Відповідно до пункту 2.1 Правил заява про внесення змін до актового запису цивільного стану за формою, наведеною в додатку 1, подається до відділу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем проживання заявника, а у випадках, передбачених статтею 53 Сімейного кодексу України, також до відділу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем зберігання першого примірника актового запису про шлюб при пред`явленні паспорта або паспортного документа.

За пунктом 2.6 Правил разом із заявою про внесення змін до актового запису цивільного стану заявником подаються: свідоцтва про державну реєстрацію актів цивільного стану, у яких зазначені неправильні, неповні відомості або відомості, які підлягають зміні; інші документи, необхідні для розгляду заяви та вирішення питання по суті.

Відповідно до пункту 2.7 Правил № 96/5 на підтвердження достовірності представлених заявником документів про державну реєстрацію актів цивільного стану відділом державної реєстрації актів цивільного стану, дипломатичним представництвом чи консульською установою України додаються до матеріалів справи повні витяги з Державного реєстру актів цивільного стану громадян, копії відповідних актових записів цивільного стану, на підставі яких вирішується питання щодо необхідності внесення змін або відмови в цьому.

За змістом пункту 2.13 Порядку підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є: 2.13.1 рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану;.

Відповідно до пункту 2.13.12. Порядку внесення змін до актових записів цивільного стану можливе також і в інших окремих випадках, якщо це не суперечить чинному законодавству України.

З матеріалів справи вбачається, що предметом позову є зобов`язання відповідача у внесенні змін у актових записах спрямований на захист права на забезпечення органом державної влади особистого немайнового права (частина перша статті 273 Цивільного кодексу України) на відображення в актових записах інформації про належність матері до польської національності, а не для оскарження відмови органу державної реєстрації актів цивільного стану внести зміни до актового запису цивільного стану.

Таким чином, колегія суддів зазначає, що у справах про оскарження відмови внести за заявою особи зміни до актового запису цивільного стану суд за правилами адміністративного судочинства вивчає наявність чи відсутність достатніх підстав для прийняття відповідного рішення, зокрема, перевіряє чи відповідні рішення прийняті на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а також, чи прийняті вони обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення. Завдання адміністративного суду у таких справах полягає, насамперед, у перевірці додержання процедури розгляду та прийняття органом реєстрації актів цивільного стану відповідного рішення. Адміністративний суд, розглядаючи такі справи, не вправі вийти за межі їх публічно-правових аспектів і встановлювати юридичні факти, що мають значення для внесення змін до актових записів цивільного стану.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що враховуючи суть спірних правовідносин та суб`єктний склад сторін у справі, а також з огляду на те, що позивач, подавши цей позов, не просив визнати неправомірними дії відповідача, а мав намір вирішити питання про внесення змін щодо національності матері в уже існуючий актовий запис, то спір у цій справі не має ознак публічно-правового та підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 425/2737/17 та постанові Верховного Суду від 03.07.2019 року у справі №822/1824/16.

Одночасно, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини в п.24 рішення від 20 липня 2006 року у справі «Сокуренко і Стригун проти України» зазначив, що фраза «встановленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Термін «судом, встановленим законом» у п.1 ст.6 Конвенції передбачає всю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

Враховуючи вищенаведені правові норми та фактичні обставини справи, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не врахував і при цьому зробив помилковий висновок про те, що спір повинен вирішуватись в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до статті 319 КАС України, судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених статтею 238 КАС України.

Згідно пункту 1 частини 1 статті 238 КАС України, суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

З врахуванням наведених вище норм законодавства та фактичних обставин справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про необхідність скасування рішення суду першої інстанції і закриття провадження в адміністративній справі.

При цьому, відповідно до статті 239 КАС України, суд апеляційної інстанції роз`яснює позивачам, що заявлений спір належить до юрисдикції відповідного цивільного суду.

Керуючись ч.4 ст.229, ст.ст.243, 238, 239, 250, 308, 310, 315, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , який діє від імені та в інтересах ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 05 березня 2019 року у справі №260/1177/18 скасувати та прийняти нову постанову, якою провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до Берегівського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області про визнання протиправним та скасування висновку, зобов`язання вчинити певні дії - закрити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду касаційної інстанції.

У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Н. М. Судова-Хомюк
судді В. Я. Макарик
М. А. Пліш
Повне судове рішення складено 22.07.2019.