Справа № 603/378/19
Суддя: Гудкова Ю. Г.
Дата ухвалення: 2019-07-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 603/378/19
Провадження №2-а/603/8/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" липня 2019 р. м. Монастириська

Монастириський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Гудкової Ю.Г.,

секретар судового засідання Сандалюк О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Тисменицького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Тисменицького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області, просить визнати дії суб`єкта владних повноважень із складання постанови серії ЕАБ №1203060 від 5.06.2019 року протиправними та скасувати зазначену постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

У обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що спірна постанова винесена безпідставно, оскільки вчинив вимушений маневр, під час якого наїхав на суцільну лінію розмітки, зокрема, у зв`язку з глибокими вибоїнами на дорозі змушений був здійснити їх об`їзд. Також посилається на те, що у оскаржуваній постанові зазначено про порушення ним п. 8.5.1. Правил дорожнього руху, однак даний пункт Правил не містить жодних заборон. На підставі наведеного просить визнати дії суб`єкта владних повноважень із складання постанови серії ЕАБ №1203060 від 5.06.2019 року протиправними та такими, що не відповідають дійсності, постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАБ №1203060 від 5.06.2019 року скасувати.

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні позов підтримав з наведених у ньому підстав. У наступне судове засідання не з`явився, проте подав суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутності, просить позов задовольнити.

Представник відповідача Тисменицького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області не забезпечили явку представника у судове засідання, про причини відсутності не повідомили, відзиву на позов не подали.

Судом встановлено, що 5.06.2019 року інспектором Тисменицького ВП ГУНП в Івано-Франківській області лейтенантом поліції Костюк Д.Р. винесена постанова серії ЕАВ №1203060 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, відповідно до якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 255 грн.

Із змісту оскаржуваної постанови вбачається, що ОСОБА_1 5.06.2019 року о 09 год 06 хв по вул. Шевченка в м. Тисмениця Івано-Франківської області перетнув вузьку суцільну лінію дорожньої розмітки, яка поділяє транспортні полоси, чим порушив п. 8.5.1 Правил дорожнього руху - порушення вимог горизонтальної дорожньої розмітки, вчинивши адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП, за що на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн.

Суд, заслухавши позивача, розглянувши матеріали справи, проаналізувавши зібрані по справі докази та враховуючи норми чинного законодавства, прийшов до переконання, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з таких підстав.

Частиною другою ст. 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно ч.1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Стаття 280 КУпАП передбачає, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ч.1 ст.122 КУпАП порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Ч. 1 ст. 122 КУпАП є бланкетною правовою нормою, яка має загальний зміст, тобто нормою, яка лише називає або описує правопорушення, а для повного визначення його ознак відсилає до інших нормативно-правових актів.

Конкретизований зміст бланкетної диспозиції передбачає певну деталізацію відповідних положень інших нормативно-правових актів, що наповнює норму більш конкретним змістом, для встановлення саме тих ознак, які мають значення для правової кваліфікації за відповідною статтею чи частиною статті КУпАП.

Відповідно до ч. 1 ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Оскільки в даному випадку норма ч. 1 ст. 122 КУпАП є бланкетною, в постанові про притягнення до адміністративної відповідальності повинен бути зазначений нормативно - правовий акт, до якого відсилає вказана норма, а саме пункт Правил дорожнього руху.

Пункт 8.5.1 Правил дорожнього руху, що вказаний у постанові серії ЕАВ №1203060 від 5.06.2019 року, передбачає, що горизонтальна дорожня розмітка встановлює певний режим і порядок руху. Наноситься на проїзній частині або по верху бордюру у вигляді ліній, стрілок, написів, символів тощо фарбою чи іншими матеріалами відповідного кольору згідно з пунктом 34.1 цих Правил.

У відповідності до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Із змісту вищевказаних правових норм слідує, що обставини вчинення адміністративного правопорушення, які викладені у постанові, мають встановлюватись на підставі оцінених органом (посадовою особою) доказів, що є допустимими, тобто зібраними у встановленому КУпАП порядку.

Відповідно до п.4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затверджена наказом МВС України №1395 від 07.11.2015 року, з наступними змінами, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу. Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених частинами першою, другою, третьою і п`ятою статті 122 КУпАП.

Згідно п.10 розділу ІІІ вказаної Інструкції поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Таким чином, нормами КУпАП передбачено спрощений порядок фіксування адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, за умов якого протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складається, при цьому посадова особа має право винести безпосередньо постанову в справі про адміністративне правопорушення.

У відповідності до п. 5 розділу 4 вищевказаної Інструкції постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі (додаток 5), складається у письмовій формі (заповнюється відповідно до вимог пункту 10 розділу ХІІІ цієї Інструкції) або за наявності технічної можливості в електронній формі у вигляді стрічки, яка роздруковується за допомогою спеціальних технічних пристроїв, із зазначенням відомостей, що відповідають пунктам постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, наведеної у додатку 5 до цієї Інструкції.

Із пояснень позивача в судовому засіданні слідує, що у зв`язку з наявними глибокими вибоїнами на проїжджій частині дороги змушений був здійснити маневр об`їзду, внаслідок чого здійснив наїзд на суцільну лінію дорожньої розмітки.

На підтвердження наявності вибоїн на ділянці дороги позивачем подано фотографії, з яких не вбачається даних, які б беззаперечно підтверджували відповідність або навпаки невідповідність дій ОСОБА_1 вимогам Правил дорожнього руху, а тому суд їх до уваги не приймає.

Відповідно до ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

У силу ч.2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з вимогами ч. 4 ст. 159 КАС України подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Відповідач, будучи належним чином повідомленим про розгляд справи, не забезпечив явку представника в судове засідання, відзиву на адміністративний позов не надав, як і жодних доказів на підтвердження правомірності прийнятого рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, тобто жодних заперечень проти доводів адміністративного позову не надано.

Відповідно до вимог ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ч.3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У силу п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд має право, зокрема, скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Визначаючись із позовними вимогами, суд враховує те, що відповідачем не надано відзив та достатніх належних, допустимих і достовірних доказів, які б підтверджували правомірність оскаржуваної постанови та спростовували доводи позивача.

Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановлені обставини справи, з врахуванням встановленого КАС України обов`язку відповідача доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності, приймаючи до уваги неподання відповідачем відзиву на позов, що кваліфікується як визнання ним позиву, суд прийшов висновку про недоведеність вини позивача в скоєнні адміністративного правопорушення, а тому постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАВ №61203060 від 5.06.2019 року слід скасувати, а провадженні у справі закрити.

Що ж стосується вимоги про визнання протиправними дій суб`єкта владних повноважень, то така до задоволення не підлягає з огляду на таке.

Відповідно до ст. 52 Закону України «Про дорожній рух» контроль у сфері безпеки дорожнього руху здійснюється Кабінетом Міністрів України, місцевими органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, Національною поліцією, іншими спеціально уповноваженими на те державними органами (державний контроль), а також міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади (відомчий контроль).

Відповідно до ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Вищезгаданою Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, передбачено, що у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу (Пункт 4 розділу I Інструкції № 1395).

Наведені вище норми чинного законодавства дають підстави для висновку про наявність у посадової особи Національної поліції повноважень щодо здійснення контролю за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками, які реалізуються, крім іншого, шляхом розгляду справи про адміністративне правопорушення та винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення у разі виявлення правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зокрема, порушень, передбачених ч. 1 ст. 122 КУпАП.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 2, 9, 72, 73, 77, 90, 246, 255, 286 КАС України, ст.ст. 251, 258, 280, 283 КУпАП, суд,

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 до Тисменицького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області - задовольнити частково.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАВ №1203060 від 5.06.2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КУпАП та накладення штрафу в розмірі 255 грн., а справу про адміністративне правопорушення закрити.

У задоволенні решти вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а уразі апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Монастириський районний суд Тернопільської області.

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Відповідач: Тисменицький відділ поліції Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області, місцезнаходження: вул. К.Левицького, 4, м. Тисмениця Івано-Франківської області, .

Головуючий суддя Ю.Г. Гудкова

Гудкової Ю. Г.

Суддя: Ю. Г. Гудкова