Справа № 200/7810/18
Суддя: Литвиненко І. Ю.
Дата ухвалення: 2019-07-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я Справа № 200/7810/18

Ім`ям України Провадження № 2а/200/202/19

06 червня 2019 року м. Дніпро

Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська, у складі судді Литвиненка І.Ю., розглянувши у судовому засіданні у приміщенні суду у м. Дніпрі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора 3 роти 4 батальйону управління патрульної поліції у Дніпропетровській області Гургенідзе Тенгіза Зурабовича про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2018 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із адміністративним позовом, в якому він прохає визнати неправомірними дії інспектора 3 роти 4 батальйону управління патрульної поліції у Дніпропетровській області Гургенідзе Тенгіза Зурабовича щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно нього 18 квітня 2018 року та складення постанови серії ЕАА № 365746 про накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 гривень, та скасувати постанову серії ЕАА № 365746 від 18 квітня 2018 року про накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 гривень, а справу про адміністративне правопорушення відносно нього за ч. 1 ст. 126 КпАП України закрити, за відсутністю у його діях складу правопорушення. (а.с.1-7)

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 18 квітня 2018 року його було притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 гривень за ч. 1 ст. 126 КпАП України за те, що він 17 квітня 2018 року близько 23 години 43 хвилини у по вул. Павлова, 5а у м. Дніпрі не виконав вимогу дорожнього знаку 4.2, відмовився від пред`явлення посвідчення водія, чим порушив вимогу п. 2.1 ПДР України та вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126 КпАП України. Вказав, що не згоден з таким рішення інспектора поліції та вважає постанову незаконною та протиправною, оскільки інспектором при притягненні його до адміністративної відповідальності допущено чисельні порушення. Зокрема, він не порушував вимог дорожнього знаку 4.2 та відповідні докази такого порушення у відповідача відсутні; він пред`явив поліцейському копії посвідчення водія, свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу та поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. В свою чергу, поліцейським не було дотримано його законних прав, не надано можливості ознайомитись із матеріалами справи, скористатись правом на правову допомогу, не враховано його клопотання про перенесення розгляду справи. У оскарженій постанові невірно зазначено місце події, яка відбулась на вул. Робочій у м. Дніпрі, а не на вул. Павлова, буд. 5а. Його особа була встановлена саме за водійським посвідченням, оскільки поліцейськими застосовано до нього адміністративне затримання із доставленням до Чечелівського відділу поліції ДВП ГУ НП в Дніпропетровській області. З посиланням на рішення ЄСПЛ у справі «Надточій проти України» від 15 травня 2008 року, яким справи про адміністративні правопорушення визнано такими, що мають ознаки кримінального переслідування та рішення ЄСПЛ у справі «Салабіаку проти Франції» від 07 жовтня 1988 року, яким встановлено, що обов`язок доведення вини покладається на сторону обвинувачення, звернувся до суду із цим позовом.

Ухвалою суду від 02 травня 2018 року у справі відкрито провадження та сторонам встановлено строк на подання заяв по суті справи (а.с.20).

15 травня 2019 року до суду надійшла письмова заява представника позивача про долучення до матеріалів додаткових доказів - відеозапису від 18 квітня 2018 року (а.с.24-25, 28).

15 травня 2019 року до суду надійшла письмова заява представника позивача про долучення до матеріалів додаткових доказів - письмових пояснень дружини позивача (а.с. 29-31).

31 травня 2019 року відповідачем інспектором 3 роти 4 батальйону управління патрульної поліції у Дніпропетровській області Гургенідзе Т.З. отримано копію ухвали про відкриття провадження у справі та копію адміністративного позову з додатками до нього (а.с. 33).

14 червня 2018 року до суду від представника Управління патрульної поліції у Дніпропетровській області надійшли: клопотання про залучення додаткових доказів - відеозапису (а.с.34-35); клопотання про залишення позовної заяви без розгляду (а.с. 36); клопотання про залучення Управління патрульної поліції у Дніпропетровській області до участі у справі як третьої особи (а.с. 37); відзив на позов, поданий Управлінням як співвідповідачем (а.с. 39-44). Клопотання представника Управління патрульної поліції у Дніпропетровській області про залучення додаткових доказів, залишення позовної заяви без розгляду, а також відзив на позовну заяву не приймаються судом до уваги, оскільки подані не стороною по справі та без доказів надіслання позивачу. Суд враховує те, що позивачем заявлено позовні вимоги до належного відповідача, а сам позивач клопотання про заміну відповідача або про залучення іншого співвідповідача не заявляв, через що рішення суду, яке прийнято за наслідками розгляду спору, не впливає на права, свободи та обов`язки Управління.

21 червня 2018 року до суду надійшов відзив відповідача - інспектора 3 роти 4 батальйону управління патрульної поліції у Дніпропетровській області Гургенідзе Т.З. на позовну заяву, із пропуском встановленого судом для цієї дії строку. Так, оскільки ухвалу про відкриття провадження по справі відповідачем отримано 31 травня 2018 року, останнім днем на подання відзиву було 15 червня 2018 року. З клопотанням про продовження процесуального строку, встановленого на подання відзиву, відповідач до суду не звертався. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 162 КАС України, ст.175 КАС України, копія відзиву та доданих до нього документів повинна бути надіслана (надана) іншим учасникам справи одночасно із надісланням (наданням) відзиву до суду. Пунктом 2 частини 4 зазначеної статті передбачено, що до відзиву додаються: документи, що підтверджують надіслання (надання) відзиву і доданих до нього доказів іншим учасникам справи. Відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів зо дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до вимог ч. 7 ст. 47 КАС України у разі подання будь-якої заяви, визначеної частиною першою або третьою цієї статті, до суду подаються докази направлення копії такої заяви та доданих до неї документів іншим учасникам справи. У разі неподання таких доказів суд не приймає до розгляду та повертає заявнику відповідну заяву, про що зазначає у судовому рішенні. Відзив відповідача не тільки поданий із пропуском процесуального строку, а й не надісланий на адресу позивача, що є порушенням вимог ст.ст. 162, 175 КАС України, та тягне за собою повернення відзиву особі, яка його подала. Згідно із вимогами ч. 4 ст. 159 КАС України, неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Ухвалою суду від 09 серпня 2018 року цю адміністративну справу прийнято до провадження цим складом суду та запропоновано відповідачу у п`ятнадцятиденний строк надати відзив на позовну заяву та всі наявні у нього докази (а.с. 51).

11 вересня 2018 року відповідачем - інспектором 3 роти 4 батальйону управління патрульної поліції у Дніпропетровській області Гургенідзе Т.З., отримано копію ухвали від 09 серпня 2018 року, проте, у встановлений судом строк, він правом на подання відзиву чи доказів не скористався (а.с. 54).

Ухвалою суду від 04 лютого 2019 року відмовлено у задоволенні клопотання представника Управління патрульної поліції у Дніпропетровській області про залучення до участі у справі, як третьої особи (а.с. 64-65).

03 квітня 2019 року до суду надійшло письмове клопотання відповідача про долучення до матеріалів справи диску з відеозаписом.

Позивач та його представник у судове засідання не з`явились, будучи належним чином повідомлені про день, час та місце розгляду справи (а.с. 70-71). Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи у його та його довірителя відсутність, відповідно до змісту якої позов підтримав та прохав задовольнити.

Відповідач у судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи (а.с. 73). У відзиві на позовну заяву прохав вирішити справу у його відсутність.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог з огляду на наступне.

Згідно з вимогами ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Відповідно до вимог ст. 251 КпАП України, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі чи засобами фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу. Згідно з вимогами ст. 258 КпАП України, протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі. Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення. Відповідно положень ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Частиною 3 ст. 286 КАС України встановлено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності, місцевий загальний суд, як адміністративний, має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Як встановлено в судовому засіданні, постановою від 18 квітня 2018 року серії ЕАА № 365746 у справі про адміністративне правопорушення, інспектором роти 3 батальйону 4 Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Гургенідзе Т.З. накладено на позивача адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 гривень за скоєння правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КпАП України (а.с. 8), відповідно до якої водій ОСОБА_1 17 квітня 2018 року о 23 годині 43 хвилині знаходячись по вул. Павлова, 5а у м. Дніпрі, керуючи автомобілем марки Ланос, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , не виконав вимогу дорожнього знаку 4.2 та на законну вимогу пред`явити посвідчення водія - відмовився, чим порушив п. 4.2 ПДР України. Оскаржена позивачем постанова свідчить про те, що особу водія встановлено на підставі водійського посвідчення НОМЕР_2 .

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 283 КпАП України, постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Оскільки відеозапис правопорушення надано відповідачем із значним, суттєвим, порушенням процесуального строку, що встановлювався двічі на подання відзиву та доказів ухвалами суду від 02 травня 2018 року та від 09 серпня 2018 року, а також через те, що оскаржена постанова не містить інформації про технічний запис, яким здійснено відеозапис правопорушення, судом цей відеозапис не може бути визнаний належним та допустимим доказом по справі, тому його зміст не досліджується та оцінка йому не надається.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 126 КпАП України, керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно із вимогами п. 2.1а ПДР водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Статтею 16 Закону України «Про дорожній рух» визначено основні права та обов`язки водія транспортного засобу якими, зокрема вказано, що водій зобов`язаний мати при собі та на вимогу поліцейського, пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 32 Закону України «Про національну поліції» визначено, що поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення (одна із вичерпного переліку підстав).

Відповідачем належним чином не задокументовано та не доведено належними і допустимими доказами факту порушення позивачем ПДР України, а саме вимог дорожнього знаку 4.2 та п. 2.1 ПДР України, оскільки жодних доказів на підтвердження факту порушення вимог дорожнього знаку 4.2 у встановлений судом строк відповідачем не надано, а порушення вимог п.2.1 ПДР України та відповідно ч. 1 ст. 126 КпАП України спростовується самою постановою, що є предметом оскарження, де зазначено, що особу водія встановлено за допомогою водійського посвідчення.

Крім цього, суд вважає доцільним застосувати до спірних правовідносин постанову Верховного суду у справі № 686/11314/17 від 15 березня 2019 року, у якій зроблено висновок про те, що вимоги посадової особи - відповідача до позивача про пред`явлення документів є неправомірними у випадку відсутності належних та допустимих доказів порушення водієм інших (окрім п. 2.1) Правил дорожнього руху України. Таким чином, вимозі поліцейського щодо пред`явлення водієм посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії має передувати документування правопорушення та притягнення особи до адміністративної відповідальності, а у випадку, коли право на притягнення до адміністративної відповідальності належить суду - має бути складений протокол про адміністративне правопорушення.

Так, порушення вимог дорожнього знаку є адміністративним правопорушенням, передбаченим ч. 1 ст. 122 КпАП України, проте, позивач за вчинення такого правопорушення до адміністративної відповідальності не притягувався. Отже вимога поліцейського про пред`явлення документу, передбаченого п. 2.1 ПДР України є незаконною, як і подальші дії, що виявились у складенні ним та винесенні оскарженої постанови.

У силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Всі факти встановлені судом у сукупності викликають сумніви щодо факту самого правопорушення та законності його фіксації. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

Підсумовуючи викладене, керуючись нормами ч. 2 ст. 77 КАС України, відповідно до якої в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову.

При цьому, суд вважає, що належним способом захисту порушеного права позивача в спірних правовідносинах буде визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення серії ЕА № 365746 від 18 квітня 2018, про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, у вигляді штрафу в розмірі 425 грн., за вчинення правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, а не визнання протиправними дій інспектора 3 роти 4 батальйону управління патрульної поліції у Дніпропетровській області Гургенідзе Тенгіза Зурабовича щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно позивача 18 квітня 2018 року та складення постанови серії ЕАА № 365746 про накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 гривень.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 5, 6-11, 77, 121-123, 143, 243-246, 250-251, 293, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення серії ЕАА № 365746 від 18 квітня 2018 року про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КпАП України.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАА № 365746 від 18 квітня 2018 року про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КпАП України - закрити.

В іншій частині позову - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Третього апеляційного адміністративного суду згідно з вимогами ч. 4 ст. 286 КАС України протягом десяти днів зо дня його проголошення особами, що брали участь у судовому засіданні, а особами, які не брали участь у судовому засіданні - протягом десяти днів зо дня отримання ними його копії.

Рішення набирає законної сили протягом десяти днів зо дня його проголошення, або десяти днів зо дня отримання його копії учасниками процесу, які не брали участь у судовому засіданні, якщо не буде оскаржено у встановленому порядку.

Суддя І.Ю. Литвиненко