Справа № 817/581/17
Суддя: Гудим Любомир Ярославович
Дата ухвалення: 2019-07-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2019 рокуЛьвів№ 857/5865/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Гудима Л.Я.,

суддів: Довгополова О.М., Святецького В.В.,

за участю секретаря судового засідання: Дідик Н.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Міністерства оборони України на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 10 травня 2017 року, головуючий суддя Комшелюк Т.О., судді Дорошенко Н.О., Махаринець Д.Є., ухвалене о 16:06 год. у м. Рівне, у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Міністерства оборони України, третя особа ІНФОРМАЦІЯ_1 , про визнання протиправними дій, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

В грудні 2016 року позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулись до суду з позовом до Міністерства оборони України, третя особа ІНФОРМАЦІЯ_2 , в якому просили визнати протиправним та скасувати протокол комісії та зобов`язати вчинити певні дії.

В обґрунтування своїх позовних вимог посилалися на те, що ІНФОРМАЦІЯ_3 загинув військовослужбовець ОСОБА_1 чоловік та батько позивачів. Він загинув під час проходження військової служби внаслідок відкритого перелому черепа зі зруйнуванням речовини головного мозку, який наніс загиблому інший військовослужбовець. В липні місяці 2014 року позивачі, як члени сім`ї загиблого військовослужбовця, звернулися із заявами до третьої особи без самостійних вимог на предмет спору в зв`язку з виплатою їм одноразової грошової допомоги, передбаченої чинним законодавством. Однак, в 2016 році протоколом комісії відповідача відмовлено позивачам у її виплаті з посилання на ту обставину, що на час смерті військовослужбовець перебував у стані сильного алкогольного сп`яніння. Позивачі стверджували, що така відмова є протиправною, оскільки відсутній причинно-наслідковий зв`язок між смертю військовослужбовця та станом алкогольного сп`яніння. Крім того, оскільки пакет документів на виплату допомоги відповідав вимогам чинного законодавства та був розглянутий без відповідних застережень, тому позивачі просили задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 10 травня 2017 року задоволено; визнано протиправним та скасовано пункт 102 Протоколу засідання комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби, №23 від 22 квітня 2016 року; зобов`язано Міністерство оборони України призначити та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу, як члену сім`ї загиблого військовослужбовця - старшого сержанта ОСОБА_1 , в розмірі 125 кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб; зобов`язано Міністерство оборони України призначити та виплатити ОСОБА_2 одноразову грошову допомогу, як члену сім`ї загиблого військовослужбовця - старшого сержанта ОСОБА_1 , в розмірі 125 кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб.

Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням суду першої інстанції, Міністерство оборони України оскаржило його в апеляційному порядку, яке, покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою в задоволенні адміністративного позову відмовити.

Свою апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що причиною загибелі ОСОБА_1 стало вчинення ним адміністративного правопорушення на території військової частини, яке виразилось у розпиванні алкогольних напоїв, що виключає можливість призначення і виплати одноразової грошової допомоги силу положень п. «а» ч. 1 ст. 16-4 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

В судовому засіданні представник відповідача підтримав подану апеляційну скаргу, вважає оскаржене рішення суду незаконним та повністю підтримав доводи, зазначені у апеляційній скарзі.

Позивачі та їх представник заперечили проти апеляційної скарги, вважають оскаржене рішення суду законним та обґрунтованим та просили апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивачів та представника відповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла переконання, що подана апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_1 проходив як строкову військову службу так і військову службу за контрактом в Збройних Силах України в період 1992-2014.

12.01.2014 був виключений зі списків особового складу Збройних Сил України в зв`язку зі смертю. Смерть військовослужбовця настала від сукупності спричинених в області голови та живота ушкоджень у вигляді відкритого перелом кісток черепу зі зруйнуванням речовини головного мозку та розриву брижі кишечника з кровотечею. Між спричиненою черепно-мозковою травмою та травмою живота і настанням його смерті є причинний зв`язок. При судово-токсикологічному дослідженні в крові загиблого знайдений етиловий спирт в концентрації 5,00 проміле. Зазначена концентрація етилового спирту вказує на те, що перед настанням смерті вмерлий перебував в стані сп`яніння, обумовленим прийомом умовно-смертельної дози алкоголю. Вказане підтверджено висновком експерта Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи від 13.01.2014р. №129/2 (а. с. 41-46).

В той же час, висновком додаткової судово-медичної експертизи №30/129/2 від 03.04.2014р. встановлено, зокрема, що тілесні ушкодження, як виняток, не могли виникнути при можливому самостійному падінні постраждалого на площину підлоги зі штангою у руках та ударі її «блинами» в ділянку голови ті лівої верхньої кінцівки, а тому утворення ушкоджень за таких обставин виключається (а. с. 47-48).

На підставі висновків експертизи видане Лікарське свідоцтво про смерть та Довідка про причину смерті військовослужбовця в якому крім вказаної вище причини смерті, зазначене місце й обставини, при яких відбулась травма, а саме: навмисне вбивство (а. с. 114-115).

Згідно із витягом з протоколу засідання Військово-лікарської комісії Західного регіону по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця №325 від 09.07.2014, травма і причина смерті, одержані в результаті нещасного випадку, так, пов`язані з проходженням військової служби (а. с. 60).

Із пункту 102 Протоколу засідання комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби №23 від 22.04.2016 слідує, що смерть ОСОБА_1 настала ІНФОРМАЦІЯ_4 внаслідок відкритого перелому черепу під час нападу з використання тупого предмету з метою вбивства чи нанесення ушкодження. Вбивству ОСОБА_1 передувала бійка у стані алкогольного сп`яніння потерпілого, яка закінчилась його вбивством. Згідно висновку судово-медичного експерта №192/2 в крові загиблого виявлений етиловий спирт в концентрації 5,0 проміле, а також зазначено, що вказана концентрація етилового спирту вказує на те, що перед настанням смерті померлий перебував у стані алкогольного сп`яніння, обумовленим прийомом умовно - смертельної дози алкоголю. Згідно зі статтею 16-4 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюється, якщо загибель (смерть) військовослужбовця є наслідком вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння. У зв`язку з перебуванням старшого сержанта ОСОБА_1 на час смерті у стані сильного алкогольного сп`яніння, підстав для призначення одноразової грошової допомоги немає (а. с. 12).

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що жодним документом не підтверджено причинно-наслідкового зв`язку між травмами потерпілого та його станом алкогольного сп`яніння, смерть настала від сукупності спричинених в область голови та живота ушкоджень і саме між вказаними спричиненими травмами є причинний зв`язок.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що відповідають нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи з огляду на наступне.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлення єдиної системи їх соціального та правового захисту, гарантування військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливих умов для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та врегулювання відносини у цій галузі визначені Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон).

Відповідно до частини 1 статті 16 Закону одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Пунктом 2 частини 2 статті 16 Закону передбачено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі смерті військовослужбовця, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання чи нещасного випадку, що мали місце в період проходження ним військової служби.

Згідно із статтею 16-1 Закону у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста. Члени сім`ї та батьки загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста визначаються відповідно до Сімейного кодексу України, а утриманці - відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Стаття 16-2 Закону визначає розмір одноразової грошової допомоги, зокрема, пунктом «а» ч. 1 передбачено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі 500-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону.

Відповідно до статті 16-4 Закону призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються, якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), інвалідність або часткова втрата працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста є наслідком: а)вчинення ним злочину або адміністративного правопорушення; б) вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння; в) навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, іншої шкоди своєму здоров`ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, встановленого судом); г) подання особою завідомо неправдивих відомостей для призначення і виплати одноразової грошової допомоги.

Таким чином, призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюється, зокрема, якщо смерть військовослужбовця є наслідком вчинення ним дій у стані алкогольного сп`яніння. Тобто, з огляду на конструкцію зазначених норм права можливо дійти висновку про те, що допомога не призначається і не виплачується лише у випадку, якщо смерть військовослужбовця є наслідком вчинення дій самим військовослужбовцем, який знаходиться у стані алкогольного сп`яніння. При цьому, сам факт знаходження військовослужбовця у стані алкогольного сп`яніння на час настання смерті, не визначається вказаними нормами права як підстава для відмови у призначенні і виплаті одноразової грошової допомоги.

Так, матеріалами справи не підтверджено, що потерпілий військовослужбовець ОСОБА_1 , який знаходився в стані алкогольного сп`яніння, вчинив дії, які стали наслідком його смерті. Тобто, жодним документом не підтверджено причинно-наслідкового зв`язку між травмами потерпілого та його станом алкогольного сп`яніння, а смерть настала від сукупності спричинених в область голови та живота ушкоджень і саме між вказаними спричиненими травмами є причинний зв`язок.

Відтак, колегія суддів апеляційної інстанції вважає вірним висновок суду попередньої інстанції про протиправність рішення Комісії щодо відмови у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги позивачам у справі, які є членами сім`ї померлого військовослужбовця, а належним способом захисту порушених прав позивачів є зобов`язання відповідача призначити, нарахувати та виплатити одноразову грошову допомогу позивачам, кожному зокрема.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

З огляду на наведене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому підстав для скасування рішення колегія суддів не знаходить і вважає, що апеляційну скаргу на нього слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Міністерства оборони України залишити без задоволення, а рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 10 травня 2017 року у справі №817/581/17 без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуючий суддя Л. Я. Гудим
судді О. М. Довгополов
В. В. Святецький

Повний текст постанови складено 19.07.2019 року.