Справа № 280/2018/19
Суддя: Стрельнікова Наталя Вікторівна
Дата ухвалення: 2019-06-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

27 червня 2019 року Справа № 280/2018/19 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Стрельнікової Н.В., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Бердянського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до Запорізького окружного адміністративного суду із позовом до Бердянського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі- відповідач), в якому позивач просить суд:

-визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не нарахування та не виплати пенсії за віком позивачці за період з 01.04.2017 по 01.04.2019;

-зобов`язати відповідача поновити з 01.04.2017 позивачці виплату пенсії за віком та сплатити заборгованість за період з 01.04.2017 по 01.04.2019.

Позивачем позовні вимоги обґрунтовані з підстав, викладених в позовній заяві. В обґрунтування зокрема посилається на те, що позивач є внутрішньо переміщеною особою відповідно до Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» про що їй було видано відповідну Довідку №/23732 від 29.01.2018 року. Позивач перебуває на обліку в Бердянському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України в Запорізькій області та отримує пенсію. З 01.04.2017 року відповідачем припинено виплату належної позивачу пенсії. Згідно рішення Комісії №87 від 16.03.2018 року відновлено виплату пенсії. Та виплата заборгованості по виплаті пенсії за період з 01.04.2017 по 30.04.2018 буде здійснено відповідну до порядку визначеного Кабінетом Міністрів України. Пенсія позивачу з 01.04.2017 року по теперішній час не виплачується. Вважає дії відповідача щодо невиплати заборгованості пенсії за період з 01.04.2017 по 01.04.2019 протиправними. Просить позов задовольнити.

Відповідач позов не визнає з підстав, викладених у письмовому відзиві (вх. №22192 від 31.05.2019), в якому посилається на приписи Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», Постанови КМУ №365 від 08.06.2016 та зауважує, що згідно витягу з рішення комісії з питань щодо призначення/відновлення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам №87 від 16.03.2018 винесено рішення про поновлення виплати пенсії згідно п. 16 Постанови № 365. Вказує, що відповідно до довідки про розмір призначеної та фактично виплаченої пенсії від 27.05.2019 року, протоколу №824909 від 12.04.2018 року пенсія позивачеві виплачується з 01.05.2018 року у встановлений законом термін. Пенсія за період з 01.04.2017 по 30.04.2018 року нарахована, але відповідно до п. 15 Постанови №365 від 08.06.2016 суми соціальних виплат, які не виплачені за минулий період, обліковуються в органі, що здійснює соціальні виплати, та виплачуються на умовах окремого порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України. З урахуванням вищезазначеного просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Ухвалою суду від 07.05.2019 року відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін на 04.06.2019.

Статтею 258 КАС України передбачено, що суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до п. 10 ч.1 ст. 4 КАС України, письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом.

Отже, відповідно до вищевказаних приписів КАС України, справу розглянуто судом в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами у межах строку, встановленого ст. 258 КАС України.

Суд, оцінивши повідомлені позивачем обставини та наявні у справі докази у їх сукупності, встановив наявність достатніх підстав для прийняття законного та обґрунтованого рішення у справі.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що згідно довідки №/23732 від 29.01.2018 року ОСОБА_1 взято на облік як особу, переміщену з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції у Бердянському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України в Запорізькій області, а з 01.04.2017 року виплата пенсії позивачці призупинена.

Позивач звернулась до Бердянського об`єднаного УПФУ в Запорізькій області щодо надання інформації про наявність заборгованості з виплати пенсії, на що листом від 29.03.2019 №4325/03 відповідачем надано відповідь, що відповідно до Постанови КМУ №365 від 08.06.2016 поновлення виплати пенсії здійснюється на підставі рішення Комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам. Пенсія за період з 01.04.2017 року по 30.04.2018 року у розмірі 48086,65 грн. буде виплачуватись на умовах окремого порядку, після визначення його Кабінетом Міністрів України (а.с.14-15).

Відповідно до витягу з протоколу засідання Комісії з питань щодо призначення/відновлення виплати внутрішньо переміщеним особам №87 від 16.03.2018 року якою прийнято рішення про поновлення пенсії позивачу. Та з 01.05.2018 позивачу поновлено виплату пенсії.

Разом із відзивом відповідачем надано довідку про розмір призначеної та фактично отриманої пенсії за період з 01.04.2017 по 31.06.2018, за змістом якої сума невиплаченої пенсії за період з 01.04.2017 по 30.04.2018 становить 48086,65 грн., пенсію за травень та червень 2018 року виплачено позивачу у розмірі 9277,90 грн.

Позивачу пенсія за період з 01.04.2017 по 31.06.2018 не виплачена, та відповідачем доказів протилежного до матеріалів справи не надано.

ОСОБА_1 не погодившись з такими діями відповідача, звернулась з даним адміністративним позовом до суду.

Поновлення виплати пенсій здійснюється відповідно до Порядку призначення (відновлення) соціальних - виплат внутрішньо переміщеним особам та Порядку здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08.06.2016 № 365 "Деякі питання здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам", на підставі рішення Комісії з питань щодо призначення/відновлення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, утворених виконавчими органами рад.

Згідно п.18 Порядку здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування повторне призначення соціальних виплат внутрішньо переміщеній особі у разі їх припинення відповідно до підпункту 4 пункту 12 цього Порядку можливе лише через шість місяців після такого припинення і виконання всіх процедур, необхідних для їх призначення, передбачених законодавством.

Відповідно до ст. 47 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", пенсія виплачується щомісяця, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, або через установи банків у порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України.

Згідно абзацу 2 п. 1 Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №509, 01.10.2014, Довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи є документом, який підтверджує факт внутрішнього переміщення і взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

Разом з тим ст. 5 Закону України №1706 від 20.10.2014 "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб", Довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи засвідчує місце проживання внутрішньо переміщеної особи на період наявності підстав, зазначених у статті 1 цього Закону.

Тобто, вказана Довідка є єдиним документом, який свідчить про місце знаходження внутрішньо переміщеної особи. При скасуванні вказаної довідки у цієї особи відсутні підстави для отримання пенсії та інших соціальних виплат за вказаною нею у заяві адресою, оскільки вона втрачає статус внутрішньо переміщеної особи.

Отже, відповідачем не надано доказів скасування довідки позивача від 29.01.2018 №/23732 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

Суд вважає за необхідне звернути увагу на пріоритетність застосування вимоги статті 49 Закону № 1058-IV, а тому доводи відповідача щодо необхідності застосування норм Постанов Кабінету Міністрів є безпідставними.

Конституційний Суд України у Рішенні від 07 жовтня 2009 року № 25-рп/2009 зазначив, що виходячи із правової, соціальної природи пенсій право громадянина на одержання призначеної йому пенсії не може пов`язуватися з такою умовою, як постійне проживання в Україні; держава відповідно до конституційних принципів зобов`язана гарантувати це право незалежно від того, де проживає особа, якій призначена пенсія, в Україні чи за її межами.

У рішенні у справі "Пічкур проти України", яке набрало статусу остаточного 07 лютого 2014 року, Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ, Суд) дійшов висновку про те, що право на отримання пенсії, яке стало залежним від місця проживання заявника, свідчить про різницю в поводженні, яка порушувала статтю 14 Конвенції, у поєднанні зі статтею 1 Першого протоколу до Конвенції. При цьому Суд зауважив, що у цій справі право на отримання пенсії як таке стало залежним від місця поживання заявника, що призвело до ситуації, в якій заявник, пропрацювавши багато років у своїй країні та сплативши внески до системи пенсійного забезпечення, був зовсім позбавлений права на пенсію лише на тій підставі, що він більше не проживає на території України (пункти 51-54).

Відповідно до частини першої статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику ЄСПЛ як джерело права.

Отже, у вказаних рішеннях Конституційного Суду України та ЄСПЛ застосовано підхід, згідно з яким право на пенсію та її одержання не може пов`язуватися з місцем проживання людини. Такий підхід можна поширити не тільки на громадян, що виїхали на постійне місце проживання до інших держав, а й на внутрішньо переміщених осіб, які мають постійне місце проживання на непідконтрольній Уряду України території. У контексті справи, що розглядається, правовий зв`язок між державою і людиною, який передбачає взаємні права та обов`язки, підтверджується фактом набуття громадянства. Свобода пересування та вільний вибір місця проживання гарантується статтею 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України.

Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.09.2018 по справі №805/402/18 (провадження № 11-644асі18).

Звідси, суд враховує при ухваленні рішення у цій справі правові висновки Верховного Суду, викладені у постанові за результатами розгляду зразкової справи №805/402/18 (провадження №11-644асі18).

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 статті 2 КАС України встановлено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з частинами 1 та 2 статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Так, частиною 2 статті 46 Закону № 1058-IV нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком.

Зі змісту відзиву Бердянського об`єднаного УПФУ в Запорізькій області вбачається, що пенсія позивачеві виплачується з 01.05.2018 року у встановлений законом термін. Однак за період з 01.04.2017 по 30.04.2018 нарахована та буде виплачуватись в умовах окремого порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України. Розмір нарахованої та невиплаченої пенсії позивачу за період з 01.04.2017 по 30.04.2018 становить 48086,65 грн., про що свідчить Довідка про розмір призначеної та фактично отриманої пенсії від 27.05.2019. Разом з тим, згідно з зазначеною довідкою виплата пенсії позивачці поновлено та пенсія виплачується з травня 2018 року включно, отже позовні вимоги в частині визнання протиправною бездіяльності щодо ненарахування та невиплати пенсії за період з 01.05.2018 по 01.04.2019 та зобов`язання відповідача поновити виплату пенсії та сплатити позивачці за цей період заборгованість задоволенню не підлягають.

Суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі (ч.1 ст.143 КАС України). Відповідно до частини третьої статті 139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Матеріалами справи встановлено факт сплати судового збору у розмірі 768,40 грн., що підтверджується квитанцією від 29.04.2019 № 22741.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 9, 77, 132, 143, 243-246 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Бердянського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Бердянського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо не виплати пенсії за віком ОСОБА_1 за період з 01.04.2017 по 30.04.2018.

Зобов`язати Бердянське об`єднане управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області виплатити ОСОБА_1 заборгованість з пенсії за віком та за період з 01.04.2017 по 30.04.2018.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) сплачену суму судового збору в розмірі 768,40 грн. (сімсот шістдесят вісім гривень 40 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Бердянського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (71118, м.Бердянськ, вул. Консульська, б. 23-л, ).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається відповідно до ст.295-297 КАС України.

Рішення у повному обсязі виготовлено 27.06.2019.

Суддя Н.В.Стрельнікова