Справа № 826/19192/16
Суддя: Каракашьян С.К.
Дата ухвалення: 2019-07-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

03 липня 2019 року № 826/19192/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Каракашьяна С.К., при секретарі судового засідання Мині І.І., за участі представників сторін: від позивача - Авраменка С.Г., від відповідача - Корнейчука О.Л., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу:

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Кернел-Трейд»
доОфісу великих платників податків Державної фіскальної служби
провизнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 30.09.2016,
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Кернел-Трейд» (далі - позивач/ ТОВ «Кернел-Трейд») звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби (далі - відповідач), в якому просить суд визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 30.09.2016 №, №.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 30.05.2017 у справі №826/19192/16 в задоволенні позовних вимог товариства з обмеженою відповідальністю «Кернел-Трейд» відмовлено повністю.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 26.09.2017 у справі №826/19192/16 апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Кернел-Трейд" задоволено. Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 травня 2017 року скасовано та ухвалено нову постанову, якою позов товариства з обмеженою відповідальністю "Кернел-Трейд" задоволено. Визнані протиправними та скасовані податкові повідомлення-рішення Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби № та № від 30.09.2016 р. Стягнуто з Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби за рахунок бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Кернел-Трейд" понесені судові витрати, а саме сплачений судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 2 908 968,05 грн. та за подання апеляційної скарги в розмірі 3 199 864,88 грн.

Постановою Верховного Суду від 20.06.2018 у справі №826/19192/16 касаційну скаргу Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби задоволено частково. Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 травня 2017 року та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 26 вересня 2017 року у справі № 826/19192/16 скасовано. Адміністративну справу № 826/19192/16 направлено на новий розгляд до Окружного адміністративного суду міста Києва.

В постанові від 20.06.2018 у справі №826/19192/16 Верховний Суд зазначив щодо необхідності дослідження обґрунтованості доводів податкового органу щодо завищення звичайних цін за всіма операціями, покладеними в основу спірних податкових повідомлень-рішень, встановлення розміру такого завищення, а також правильність обрання податковим органом методу визначення ціни у контрольованих операціях та проведення відповідних розрахунків.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 31.07.2018 прийнято до розгляду справу № 826/19192/16 в порядку загального провадження, призначено підготовче засідання у справі. Витребувано від позивача письмові пояснення щодо застосованих цін та докази на підтвердження їх реальності та існування рівня ціни на ринку. Витребувано від відповідача пояснення та докази щодо завищення позивачем рівня звичайних цін за всіма операціями, покладеними в основу оспорюваних податкових повідомлень - рішень, встановлення розміру такого завищення та застосованого методу визначення ціни.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 05.10.2018 закрито підготовче провадження, призначити судове засідання для розгляду справи по суті.

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Співробітниками Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби проведено документальну позапланову перевірку товариства з обмеженою відповідальністю «Кернел-Трейд» з питань повноти нарахування і сплати податків під час здійснення контрольованих операцій з юридичною особою - нерезидентом Inerco Trade S.A. (Швейцарська конфедерація) (код реєстрації СНЕ-109.880.182, місцезнаходження контрагента: Rue Jules-Gachet 9, 1260 Nyon, Switzerlend) щодо експорту товарів «олія соняшникова нерафінована» (код УКТ ЗЕД ) та «шрот соняшниковий» (код УКТ ЗЕД ) відповідно до контрактів від 13.05.2013 №1213-SFO-I, від 07.07.2013 №1314-SM-I, від 15.07.2013 №1314- SFO-I, від 15.10.2013 №1314- SFO-I-1, від 24.01.2014 року №1314- SFO-I-2, від 29.01.2014 №1314- SFO-I-3, від 17.02.2014 №1314- SFO-I-4, від 02.07.2014 №1314- SFO-I-5, від 26.08.2014 №1415-SFO-I та №1415-SМ-І за період з 01.09.2013 по 31.12.2013 та з 01.01.2014 по 31.12.2014, за результатами якої складено відповідний акт перевірки №1044/28-10-14-03/31454383 від 25.07.2016 року.

Перевіркою встановлено порушення ТОВ «Кернел-Трейд» вимог п.135.1-135.2 та п.п.135.5.11 п.135.5 ст.135, п.153.2 ст.153, п.п.39.3.3.7 п.39.3 ст. 39 Кодексу, абз. 2 ч.1 п.3 п.21 підрозділу 10 розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України (в редакції, що діяла під час здійснення контрольованих операцій), внаслідок чого занижено податок на прибуток підприємств у періоду, що перевірявся, на загальну суму 37643078 грн., у т.ч. за 2013 рік - 8828093 грн., за 2014 рік - 28814985 грн.

На підставі висновків акту перевірки Офісом великих платників податків Державної фіскальної прийняті податкові повідомлення-рішення від 30.09.2016:

- №, яким зменшено суму від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток у розмірі 156288125 грн;

- №, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем - податок на прибуток приватних підприємств у розмірі 37643078 грн.

Позивач вважаючи вказані податкові повідомлення-рішення протиправними та такими, що підлягають скасуванню, звернувся з даним позовом до суду.

Враховуючи постанову Верховного Суду від 20.06.2018 в даній справі, досліджуючи надані сторонами докази, аналізуючи наведені міркування та заперечення, оцінюючи їх в сукупності, суд бере до уваги наступне.

Судом встановлено, у 2013-2014 роках Товариство здійснювало господарські операції з пов`язаною особою-нерезидентом Inerco Trade S.A. (Швейцарська конфедерація) з експорту товарів "олія соняшникова нерафінована" (код УКТ ЗЕД ) та "шрот соняшниковий" (код УКТ ЗЕД ) на загальну суму: у вересні-грудні 2013 року - 2 054 386 170,30 грн., у 2014 році - 10 165 878 794,72 грн., що відображено у поданих звітах про контрольовані операції за 2013-2014 роки.

Поставка продукції здійснювалася на підставі форвардних контрактів.

Водночас, в частині контрактів, а саме від 13 травня 2013 року №1213-SFO-I, від 07 липня 2013 року №1314-SM-I, від 15 липня 2013 року №1314-SFO-I, від 26 серпня 2014 року №1415-SFO-I та №1415-SM-I, не встановлено ціну продажу товару, розмір та загальна вартість окремих партій постачання, умови та строки поставки. Деталізація цих умов здійснювалася шляхом укладання додатків до контрактів.

Відсутність складу податкового правопорушення Товариством обґрунтовується виключно із посиланням на абзац 5 підпункту 14.1.71 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, а саме тим, що укладено форвардні контракти, що дозволяє визначати звичайну ціну на момент їх укладення.

За змістом пунктів 135.1-135.2 підпункту 135.5.11 пункту 135.5 статті 135 Податкового кодексу України (у редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин) визначено склад доходів, які враховуються для визначення бази оподаткування податком на прибуток підприємств, серед них, інші доходи, визначені відповідно до статті 153 Податкового кодексу України.

Згідно з пунктом 153.2 статті 153 Податкового кодексу України оподаткування контрольованих операцій здійснюється у порядку, передбаченому статтею 39 цього Кодексу.

Відповідно до підпункту 39.3.3.7 пункту 39.3 статті 39 Податкового кодексу України якщо ціна в контрольованій операції є меншою, ніж мінімальне значення ринкового діапазону цін, визначеного відповідно до положень підпункту 39.3.3 цієї статті (аналогія продажу), для цілей оподаткування приймається ціна, яка відповідає мінімальному значенню ринкового діапазону цін.

Положеннями пункту 21 розділу ХХ "Перехідних положень" Податкового кодексу України передбачено, що тимчасово, до 1 січня 2018 року, для цілей оподаткування операцій з імпорту/експорту товарних позицій за кодами, серед іншого, діапазон 1501-1522 (до якого відноситься "олія соняшникова нерафінована") згідно з УКТ ЗЕД з особами, зазначеними у підпункті 39.2.1.2 пункту 39.2 статті 39 цього Кодексу, звичайна ціна на товари за рішенням платника податків може визначатися для кожної товарної позиції на рівні ціни, зменшеної не більше ніж на 5 відсотків - у разі реалізації товарів.

Кабінет Міністрів України визначає відсотковий діапазон ціни окремо для кожної товарної позиції (в установлених цим пунктом межах), перелік спеціалізованих комерційних видань, а також має право розширити перелік товарних позицій згідно з УКТ ЗЕД, зазначених в абзаці першому цього пункту.

Якщо у контрольованій операції ціна товарних позицій менша, ніж звичайна ціна (у разі реалізації товарів), визначена відповідно до цього пункту, платник податків має право здійснити одну з таких альтернативних дій: або самостійно (не пізніше 1 травня року, наступного за звітним) визначити та сплатити податкове зобов`язання виходячи із звичайної ціни, що визначається згідно з умовами цього пункту, або застосувати положення статті 39 цього Кодексу з використанням будь-якого з передбачених нею методів для обґрунтування застосованої ціни та додатково подати копії контрактів (договорів) між таким контрагентом і подальшим отримувачем товарів (якщо такий отримувач не є пов`язаною особою контрагента контрольованої операції та/або платника податків).

На підставі поданих документів центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, проводить моніторинг у порядку, визначеному статтею 39 цього Кодексу.

У разі якщо платник податків самостійно не визначив податкове зобов`язання, територіальний орган центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, має право визначити його самостійно.

За змістом підпункту 39.1.3 пункту 39.1 статті 39 Податкового кодексу України ціна в контрольованій операції для цілей оподаткування визнається звичайною, якщо центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, не доведено зворотне або платником податків використано ціну, зазначену в договорі про взаємне узгодження цін під час здійснення контрольованих операцій, порядок укладення якого визначено пунктом 39.6 цієї статті, та ціну, зазначену в такому договорі, не може бути оскаржено в установленому цим Кодексом порядку.

Абзацом 5 підпункту 14.1.71 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України передбачено, що у разі постачання товарів на підставі форвардного контракту, звичайною ціною є ціна, яка відповідає форвардній ціні на дату укладення такого контракту.

Відповідно до підпункту 14.1.45.3 підпункту 14.1.45 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України форвардний контракт - цивільно-правовий договір, за яким продавець зобов`язується у майбутньому в установлений строк передати базовий актив у власність покупця на визначених умовах, а покупець зобов`язується прийняти в установлений строк базовий актив і сплатити за нього ціну, визначену таким договором. Усі умови форварду визначаються сторонами контракту під час його укладення. Форвардний контракт є різновидом деривативу.

Правова природа форвардного контракту, як різновиду деривативу, визначається тим, що не будь-який контракт є форвардним, а тільки стандартизований документ, який засвідчує зобов`язання особи придбати (продати) цінні папери, товари або кошти у визначений час та на визначених умовах у майбутньому, з фіксацією цін такого продажу під час укладення контракту.

Фіксація ціни є істотною умовою договору, така ціна має конкретно визначатися на момент укладення контракту. Зміна ціни у подальшому, так само як і розірвання форвардного контракту з підстав зміни ціни - заборонена. Саме фіксація ціни для операцій, які відбудуться у майбутньому, є однією з ознак, які відрізняють форвардні контракти від договорів купівлі-продажу.

З наведеного в вбачається, похідні фінансові інструменти, до яких відносяться форвардні контракти, в бухгалтерському обліку на дату операції відображаються на відповідних позабалансових рахунках як вимоги щодо отримання одного активу та зобов`язання з поставки іншого за курсом (ціною), зафіксованим у контракті.

Під час проведення перевірки встановлено, що позивачем у поданих звітах за звітні 2013 та 2014 роки (від 30.04.2014 № та від 23.04.2015 №) як найменування операцій зазначено операції з "купівлі-продажу" (код найменування операції " 009"), в той же час, для форвардного контракту Додатком 3 до Порядку складання Звіту про контрольовані операції від 11.11.2013 №669 передбачено код найменування операції - " 013".

Інструкцією про застосування Плану рахунків бухгалтерського обліку активів, капіталу, зобов`язань і господарських операцій підприємств і організацій, затвердженою наказом Міністерства фінансів України від 30.11.1999 р. №291, для обліку розрахунків за операціями з деривативами передбачений субрахунок 379 "Розрахунки за операціями з деривативами".

Перелік бухгалтерських рахунків, що застосовуються позивачем, наданий до перевірки, не містить субрахунку 379 "Розрахунки за операціями з деривативами". Натомість, КО з експорту товару "олія соняшникова нерафінована" відображаються на субрахунку бухгалтерського обліку 362 "Розрахунки з іноземними покупцями".

Враховуючи вищенаведені приписи Податкового кодексу України, відображення в бухгалтерському обліку позивачем операцій за спірними контрактами, вбачається, що позивачем безпідставно визначено ціну товару на момент укладення форвардних контрактів на підставі підпункту 14.1.71 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, адже укладені контракти не є форвардними, що унеможливлює застосування цих положень.

Щодо встановлення контролюючим органом рівня завищення цін позивачем, а також щодо правильності обрання податковим органом методу визначення ціни у контрольованих операціях та проведення відповідних розрахунків, суд зазначає наступне.

Підпунктом 39.1.1 п. 39.1 ст. 39 Податкового кодексу України передбачено, що податковий контроль за трансфертним ціноутворенням передбачає коригування податкових зобов`язань платника податків до рівня податкових зобов`язань, розрахованих за умови відповідності комерційних та/або фінансових умов контрольованої операції комерційним та/або фінансовим умовам, які мали місце під час здійснення зіставних операцій, передбачених цією статтею, сторони яких не є пов`язаними особами.

Ціна в контрольованій операції для цілей оподаткування, відповідно до п.п.39.1.3 п.39.1 ст. 39 Податкового кодексу України, визнається звичайною, якщо центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, не доведено зворотне або платником податків використано ціну, зазначену в договорі про взаємне узгодження цін під час здійснення контрольованих операцій, порядок укладення якого визначено пунктом 39.6 цієї статті, та ціну, зазначену в такому договорі, не може бути оскаржено в установленому цим Кодексом порядку.

Таким чином коригування контролюючим органом задекларованих податкових зобов`язань платників податків внаслідок здійснених контрольованих операцій має здійснюватися за умови дотримання відповідності комерційних та/або фінансових умов контрольованої операції комерційним та/або фінансовим умовам, які мали місце під час здійснення зіставних операцій.

При цьому критерії зіставності комерційних та фінансових умов операцій наведені у пп. 39.2.2 п. 39.2 ст. 39 Податкового кодексу України, якою встановлено, що для визначення обсягу отриманих доходів та/або понесених витрат під час здійснення контрольованої операції платники податків і центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, проводять зіставлення такої контрольованої операції з іншими операціями, сторони яких не є пов`язаними особами.

Для цілей цього Кодексу операції визнаються зіставними, якщо вони здійснюються в однакових комерційних та/або фінансових умовах з контрольованою операцією.

Такі умови можуть бути визнані зіставними лише у разі, якщо відмінності між ними не мають істотного впливу на результати операції або можуть бути усунені шляхом коригування умов та/або результатів зіставних чи контрольованих операцій.

Під час визначення зіставності операцій, а також для коригування їх комерційних та/або фінансових умов аналізуються такі елементи контрольованої та зіставних операцій: товари (роботи, послуги), які є предметом операції; функції, які виконуються сторонами операції, активи, що ними використовуються, умови розподілу між сторонами операції ризиків та вигод, розподіл відповідальності між сторонами операції та інші умови операції (далі - функціональний аналіз); стала практика відносин та умови договорів, укладених між сторонами операції, які істотно впливають на ціни товарів (робіт, послуг); економічні умови діяльності сторін операції, включаючи аналіз відповідних ринків товарів (робіт, послуг), які істотно впливають на ціни товарів (робіт, послуг); бізнес-стратегії сторін операції (за наявності), які істотно впливають на ціни товарів (робіт, послуг).

Визначення зіставності комерційних та/або фінансових умов операцій з умовами контрольованої операції здійснюється за результатами аналізу: характеристик товарів (робіт, послуг); кількості товарів, обсягу виконаних робіт (наданих послуг); строків виконання господарських зобов`язань; умов здійснення платежів під час проведення операції; офіційного курсу гривні до іноземної валюти, встановленого Національним банком України, у разі використання такої валюти у розрахунках під час проведення операції, зміни цього курсу; розміру звичайних надбавок чи знижок до ціни товарів (робіт, послуг), зокрема знижок, зумовлених сезонними та іншими коливаннями споживчого попиту на товари (роботи, послуги), втратою товарами споживчих якостей, закінченням (наближенням дати закінчення) строку зберігання (придатності, реалізації), збутом неліквідних або низьколіквідних товарів; розподілу прав та обов`язків між сторонами операції, визначених за результатами функціонального аналізу.

При цьому вищенаведене узгоджується із положеннями пп. 39.3.3 п. 39.3 ст. 39 Податкового кодексу України, яким передбачено, що метод порівняльної неконтрольованої ціни (аналогів продажу) базується на порівнянні ціни товарів (робіт, послуг), застосованої під час контрольованої операції, з ринковим діапазоном цін на ідентичні (а за їх відсутності - однорідні) товари (роботи, послуги) у зіставних операціях. Для визначення ринкового діапазону цін товару (роботи, послуги) згідно з методом порівняльної неконтрольованої ціни (аналогів продажу) використовується інформація про укладені та реалізовані платником податків або іншими особами договори про продаж ідентичних (а за їх відсутності - однорідних) товарів (робіт, послуг) у зіставних умовах на відповідному ринку товарів (робіт, послуг).

При цьому враховуються такі особливості: характеристика товарів (робіт, послуг); кількість (обсяг) товарів (робіт, послуг); обсяг функцій, що виконуються сторонами; умови розподілу між сторонами ризиків і вигод; строки виконання зобов`язань; умови здійснення платежів, звичайних для такої операції; характеристика ринку товарів (робіт, послуг), на якому здійснено операцію; бізнес-стратегії підприємства (за наявності); інші об`єктивні умови, що можуть вплинути на ціну. Умови на ринку ідентичних (а за їх відсутності - однорідних) товарів (робіт, послуг) визнаються зіставними, якщо відмінність між такими умовами істотно не впливає на ціну або є економічно обґрунтованою. Ринковий діапазон цін визначається на підставі наявної інформації про ціни, застосовані протягом періоду, який аналізується, або інформації на найближчу до дня здійснення контрольованої операції дату.

Отже аналіз наведених норм податкового законодавства дає можливість зробити висновок про те, що метод порівняльної неконтрольованої ціни (аналогів продажу) базується на порівнянні ціни товарів (робіт, послуг), застосованої під час контрольованої операції, з ринковим діапазоном цін на ідентичні (а за їх відсутності - однорідні) товари (роботи, послуги) у зіставних операціях, і для для визначення ринкового діапазону цін товару (роботи, послуги) згідно з методом порівняльної неконтрольованої ціни (аналогів продажу) використовується інформація про укладені та реалізовані платником податків або іншими особами договори про продаж ідентичних (а за їх відсутності - однорідних) товарів (робіт, послуг) у зіставних умовах на відповідному ринку товарів (робіт, послуг). При цьому враховуються такі особливості: характеристика товарів (робіт, послуг); кількість (обсяг) товарів (робіт, послуг); обсяг функцій, що виконуються сторонами; умови розподілу між сторонами ризиків і вигод, прав та обов`язків між сторонами операції; строки виконання зобов`язань; умови здійснення платежів, звичайних для такої операції; характеристика ринку товарів (робіт, послуг), на якому здійснено операцію; інші об`єктивні умови, що можуть вплинути на ціну, зокрема розмір звичайних надбавок чи знижок до ціни товарів (робіт, послуг), знижок, зумовлених сезонними та іншими коливаннями споживчого попиту на товари, втратою товарами споживчих якостей, закінченням (наближенням дати закінчення) строку зберігання (придатності, реалізації), збутом неліквідних або низьколіквідних товарів та інше.

Тобто, формування ринкового діапазону цін на товари має бути результатом аналізу широкого спектру показників господарських операцій, і такий висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, яка викладена ним у постанові від 05.03.2019 у справі №815/3424/17(№ К/9901/52271/18).

З акту перевірки та відзиву відповідача, вбачається, що для забезпечення відповідності критеріям зіставності комерційних та фінансових умов операцій при застосуванні спеціальних правил, встановлених 1 підрозділу 10 розділу XX Перехідних положень, по контрактам від 13.05.2013 № 1213-SFO-I, від 15.07.2013 № 1314-SFO-I, від 26.08.2014 №1415- SFO-I контролюючим органом використано довідкові ціни, опубліковані у офіційному джерелі інформація - спеціалізованому комерційному виданні «Товарний монітор. Україна», на дати (періоди), найближчі до дати здійснення КО (дати митних декларацій).

Перевіркою КО щодо експорту товару «олія соняшникова нерафінована» (код УКТ ЗЕД ) встановлено, що ціни КО з експорту товарів товарної позиції за кодом 1512 згідно з УКТ ЗЕД, здійснених ТОВ «Кернел-Трейд» у 2013-2014 роках з компанією Inerco Trade S.A. за контрактами від 13.05.2013 № 1213-SFO-I, від 15.07.2013 № 1314-SFO-I, від 26.08.2014 № 1415- SFO-I є меншими ніж звичайні ціні, визначені відповідно до п. 21 підрозділу 10 розділу XX Перехідних положень, тобто ціни реалізації товарів є меншими більш ніж на 5 відсотків за мінімальні значення інтервалів (діапазонів) цін, опублікованих у спеціалізованому комерційному виданні «Товарний монітор. Україна».

З розрахунку відповідача, зазначене спричинило заниження доходів ТОВ «Кернел-Трейд», що враховуються при визначенні об`єкта оподаткування податком на прибуток:

у 2013 році - на суму 24 044 509 грн.;

у 2014 році - на суму 202 069 760 грн.

Для розрахунку ринкового діапазону цін контролюючим органом використано довідкові ціни, опубліковані у офіційному джерелі інформація - спеціалізованому комерційному виданні «Товарний монітор. Україна», на дати (періоди), найближчі до дати здійснення КО за контрактами від 07.07.2013 №1314-SM-I та від 26.08.2014 № 1415-SM-I.

Перевіркою КО щодо експорту товару «шрот соняшниковий» (код УКТ ЗЕД ) встановлено, що ціни КО з продажу товарів, здійснених ТОВ «Кернел-Трейд» у 2013-2014 роках з компанією Inerco Trade S.A. за контрактами від 07.07.2013 №1314-SM-I та від 26.08.2014 № 1415-SM-I ж меншими ніж мінімальні значення ринкових діапазонів цін, визначених згідно до п.п. 39.3.3.4 п. 39.3 ст. 39 Кодексу (у редакції, що діяла до 01.01.2015) та Порядку розрахунку та застосування ринкового діапазону цін і ринкового діапазону рентабельності для цілей трансфертного ціноутворення, затвердженого постановою KM України від 17.10.2013 №763.

Проведений контролюючим органом розрахунок відхилення цін ТОВ «Кернел-Трейд» від звичайних (ринкових) цін, свідчить про заниження ходів платника податків, що враховуються при визначенні об`єкта оподаткування податком на прибуток підприємств:

у 2013 році - на суму 22 419 137 грн.;

у 2014 році - на суму 114 301 617 грн.

Водночас, контролюючим органом, при проведенні перевірки не було повністю застосовано норми пп. 39.3.3.2, пп. 39.2.2.4, пп. 39.2.2.5 статті 39 Податкового кодексу України, як вимагають застосування для визначення ринкового діапазону цін на ідентичні (однорідні) товари в операціях на зіставних умовах.

Так, контролюючим органом обрано для порівняння ціни за операціями, які здійснювались в тому ж місяці, в якому було фактично здійснено відвантаження, або в наступному місяці, де відстрочка поставки склала не більше одного місяця, що суперечить пп. 39.3.3.2 Податкового кодексу України, а саме не враховано строки виконання зобов`язань за контрактами ТОВ «Кернел-Трейд», поставка за якими здійснювалась з більшим терміном відстрочки. Отже перевіряючими не було взято до уваги умову зіставності таку, як строки виконання господарських зобов`язань, що передбачено абз. 4 пп. 39.2.2.5 ст. 39 Податкового кодексу України.

Також при проведенні перевірки, не взято до уваги і таку особливість передбачену п.п. 39.2.2.4. Податкового кодексу, як дата підписання контрактів № 1213-SFO-I від 13.05.2013, № 1314-SFO-I від 15.07.2013, № 1415- SFO-I від 26.08.2014, № 1314-SM-I від 07.07.2013, № 1415-I-SM від 26.08.2014 та Додаткових угод до них, що є невід`ємною частиною даних контрактів та якими було зафіксовано ціну реалізації соняшникової олії та шроту на Іпегсо Trade S.A. Оскільки ринкові ціни здатні змінюватись щоденно, дата укладання контракту або додаткової угоди, має істотний вплив на ціноутворення. Відповідно ця умова має братися до уваги під час визначення зіставності операцій та діапазону ринкових цін. Однак, перевіряючими ця умова не була проаналізована.

Отже, відповідач у справі, не аналізував та не співставляв такі умови договорів як момент (дата) підписання, кількість товару, строки поставки, строки оплати товару, розподіл обов`язків сторін контракту та інших умов, які безпосередньо впливають на формування ціни контракту та є його обов`язковими умовами, як і не було також співставлено (враховано) і існуючі надбавки чи знижки до ціни, маркетингову політику, у тому числі при просуванні товарів (робіт, послуг) на ринки, а також інші об`єктивні умови, що можуть впливати на ціну, аналіз рівня справедливих ринкових цін на ідентичні товари на ринку.

При цьому, суд не може прийняти до уваги посилання контролюючого органу на те, що для цілей трансфертного ціноутворення датою здійснення контрольованої операції є саме дата переходу права власності на товар, з огляду на те, що норми статті 39 Податкового кодексу України, не ототожнюють дату здійснення контрольованої операції з датою переходу власності, зокрема положення пп. 39.3.3.3.4 п. 39.3 ст. 39 цього Кодексу передбачають, що ринковий діапазон цін визначається на підставі інформації на найближчу до дня здійснення контрольованої операції дату, і аналогічна позиція щодо розв`язання спірних відносин у цій частині викладена Верховним Судом у постанові від 05.03.2019 у справі №815/3424/17(№ К/9901/52271/18).

Крім того, судом враховується висновок експерта судово - економічної експертизи від 30.05.2019р., за змістом якого експерт стверджує, що ціни в контрольованих операціях відповідають рівню звичайних цін за період з 01.09.2013р. по 31.12.2013р. та з 01.01.2014р. по 31.12.2014р., згідно з податковим кодексом України, в чинній на час здійснення операцій редакції.

Оцінюючи усі докази, які були досліджені судом під час розгляду справи у їх сукупності, враховуючи вищенаведене суд вважає, що контролюючим органом, відповідачем у справі, який у спірних відносинах виступає у якості суб`єкта владних повноважень , всупереч вимог чинного процесуального законодавства, а саме ст. 77 КАС України, не доведено належними засобами доказування того, що ціна реалізації позивачем товару за спірними господарськими операціями не відповідає рівню звичайних цін, оскільки відповідачем в порушення ст. 39 Податкового кодексу України не було враховано всі фінансові умови контрольованих операцій.

Враховуючи вищенаведені обставини, які були встановлені судом під час розгляду справи та підтверджені належними письмовими доказами, які були досліджені судом та долучені до матеріалів справи, та приймаючи до уваги положення чинного податкового законодавства, суд вважає, що відповідачем під час прийняття спірних податкових повідомлень-рішень не було дотримано вимог Податкового кодексу України, а саме, розрахунок звичайної ціни в контрольованих операціях зроблений із порушенням вимог ст. 39 цього Кодексу.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Аналізуючи оскаржувані рішення, суд вказує, що принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень, відповідно до ч.2 статті 2 КАС України, має на увазі, що рішення повинно бути прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Європейським Судом з прав людини у рішенні по справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 01 липня 2003 року, яке, відповідно до ч. 1 статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", підлягає застосуванню судами як джерело права, вказано, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

У рішенні від 10 лютого 2010 року у справі "Серявін та інші проти України" Європейський суд з прав людини вказав, що у рішеннях суддів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Отже, рішення суб`єкта владних повноважень повинно ґрунтуватися на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення. Мають значення, як правило, ті обставини, які передбачені нормою права, що застосовується. Суб`єкт владних повноважень повинен врахувати усі ці обставини, тобто надати їм правову оцінку: прийняти до уваги або відхилити. У разі відхилення певних обставин висновки повинні бути мотивованими, особливо, коли має місце несприятливе для особи рішення.

Принцип обґрунтованості рішення вимагає від суб`єкта владних повноважень враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Для цього він має ретельно зібрати і дослідити матеріали, що мають доказове значення у справі, наприклад, документи, пояснення осіб, тощо.

При цьому, суб`єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих висновків, обґрунтованих припущеннями та неперевіреними фактами, а не конкретними обставинами. Так само недопустимо надавати значення обставинам, які насправді не стосуються справи. Несприятливе для особи рішення повинно бути вмотивованим.

Разом з тим, приймаючи рішення або вчиняючи дію, суб`єкт владних повноважень не може ставати на сторону будь-якої з осіб та не може виявляти себе заінтересованою стороною у справі, виходячи з будь-якого нелегітимного інтересу, тобто інтересу, який не випливає із завдань цього суб`єкта, визначених законом.

Прийняття рішення, вчинення (не вчинення) дії вимагає від суб`єкта владних повноважень діяти добросовісно, тобто з щирим наміром щодо реалізації владних повноважень та досягнення поставлених цілей і справедливих результатів, з відданістю визначеним законом меті та завданням діяльності, передбачувано, без корисливих прагнень досягти персональної вигоди, привілеїв або переваг через прийняття рішення та вчинення дії.

Таким чином, висновки та рішення суб`єкта владних повноважень можуть ґрунтуватися виключно на належних, достатніх, а також тих доказах, які одержані з дотриманням закону.

Разом з тим, як встановлено в ході судового розгляду справи відповідачем зазначених вище принципів при прийнятті оскаржуваних рішень дотримано не було.

Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд, відповідно до статті 90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Отже, зважаючи на недоведеність та необґрунтованість доводів податкового органу щодо завищення звичайних цін за всіма операціями, покладеними в основу спірних податкових повідомлень-рішень, встановлення розміру такого завищення, а також правильність обрання податковим органом методу визначення ціни у контрольованих операціях та проведення відповідних розрахунків, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог та скасування оскаржуваних податкових повідомлень-рішень від 30.09.2016 №, № в повному обсязі.

Керуючись вимогами ст.ст. 2, 5 - 11, 19, 72 - 77, 90, 139, 241 - 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1.Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Кернел-Трейд" (м.Київ, пров. Т.Шевченка, 3, ідент.код 31454383) задовольнити повністю.

2. Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби (м.Київ, вул.Дегтярівська, 11г, ідент.код 39440996) № та № від 30.09.2016 р.

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України. Рішення суду може бути оскаржено за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295 - 297 КАС України.

Повний текст рішення складено 22.07.2019.

Суддя С.К. Каракашьян