Справа № 460/231/19
Суддя: Коваль Роман Йосипович
Дата ухвалення: 2019-07-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2019 рокуЛьвів№ 857/4633/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Коваля Р.Й.,

суддів Гуляка В.В.,

Довгополова О.М.,

з участю секретаря судового засідання Дідик Н.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 07 березня 2019 року (прийняте у м. Рівному суддею Зозулею Д.П.) в адміністративній справі № 460/231/19 за позовом ОСОБА_1 до Костопільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області про визнання відмови протиправною та зобов`язання здійснити дії,

В С Т А Н О В И В :

У лютому 2019 року ОСОБА_1 звернулася до Рівненського окружного адміністративного суду із вказаним позовом та просила:

- визнати протиправною відмову Костопільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області (далі - Костопільське ОУПФУ) в призначені пенсії за віком із зниженням пенсійного віку, відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 № 796-XII (далі - Закон № 796-XII);

- зобов`язати Костопільське ОУПФУ призначити їй пенсію за віком зі зменшенням пенсійного віку на 6 років відповідно до вимог статті 55 Закону № 796-XII з 17.10.2018.

Позов обґрунтовувала тим, що відповідачем протиправно, в порушення статті 55 Закону № 796-XII, відмовлено їй у призначенні пенсії на пільгових умовах (зі зменшенням пенсійного віку на 6 років), як особі, яка потерпіла внаслідок Чорнобильської катастрофи, постійно проживала у зоні гарантованого добровільного відселення, та станом на 01.01.1993 прожила в цій зоні не менше трьох років.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 07 березня 2019 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із цим рішенням, його оскаржила ОСОБА_1 , яка вважає, що рішення прийняте за невідповідності висновків, викладених у рішенні суду, обставинам справи та з помилковим застосуванням норм матеріального права, а тому просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким позов задовольнити.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що вона постійно проживала у зоні гарантованого добровільного відселення, та станом на 01.01.1993 прожила в цій зоні не менше трьох років; досягла необхідного віку для призначення пенсії зі зменшенням віку; подала всі необхідні документи для призначення вказаної пенсії. А відповідачем не було надано доказів, які б підтверджували відсутність необхідних умов для призначення цієї пенсії.

У зв`язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до вимог частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) не здійснювалося.

Також за приписами частини другої статті 313 КАС України неявка сторін, належним чином повідомлених про час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Як встановлено судом, підтверджено матеріалами справи, ОСОБА_1 є громадянкою України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка потерпіла від Чорнобильської катастрофи (категорія 3), що підтверджується копією посвідчення серії НОМЕР_1 , виданого 02.11.2011 (а.с. 12).

Як видно з копії довідки, виданої Коростською сільською радою Сарненського району Рівненської області, громадянка ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 постійно проживала без реєстрації в с. Одринки Сарненського району Рівненської області з червня 1985 р. по листопад 1988 року.

Село Одринки Сарненського району Рівненської області відноситься до III-ої зони радіоактивного забруднення місцевості внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС (зона гарантованого добровільного відселення) згідно постанови Кабінету Міністрів України за № 106 від 23.07.1991.

Довідка видана згідно: особовий рахунок № НОМЕР_2 погосподарська книга № 10 за 1983 -1 985 р.р. с.Одринки Сарненського району Рівненської області (рішення Костопільського районного суду Рівненської області від 12.10.2011 № 2-0-65/11),

особовий рахунок № НОМЕР_3 погосподарська книга № 10 за 1986-1990 р.р. с. Одринки Сарненського району Рівненської області (рішення Костопільського районного суду Рівненської області від 12.10.2011 №2-0-65/11) (а.с.16).

До матеріалів справи також надано копію архівної довідки із зазначенням вихододнів у колгоспі ім. Шевченка, по особових рахунках за 1976, 1977, 1979, 1987, 1988 (а.с. 17).

Рішенням Костопільського районного суду Рівненської області від 12.10.2011 у справі № 2-о-65/11 задоволено заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа Коростська сільська рада Сарненського району, про встановлення факту проживання радіоактивного забруднення. Встановлено факт постійного проживання ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 , в с.Одринки Сарненського району Рівненської області у період з червня 1985 року по листопад 1988 року, що становить 3 роки і 5 місяців (а.с. 13).

17.10.2018 позивачем подано до відповідача заяву разом із переліком документів про призначення пенсії за віком.

Рішенням від 12.12.2018 за № 3934/05 Костопільське ОУПФУ відмовило позивачці у призначенні пенсії з тих підстав, що первинними документами не підтверджено факт постійного проживання у зоні гарантованого добровільного відселення не менше 3 років станом на 01.01.1993, а тому призначити пенсію із зниженням пенсійного віку згідно зі статтею 55 Закону № 796-ХІІ немає підстав (а.с. 14).

Не погоджуючись із таким рішенням, ОСОБА_1 звернулася до суду із цим позовом.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що час проживання позивачки в зоні гарантованого добровільного відселення з моменту аварії до 1 січня 1993 року є недостатнім для призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку відповідно до абзацу п`ятого пункту 2 статті 55 Закону 796-XII.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується із такими висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Відповідно до статті 15 Закону України «Про пенсійне забезпечення» умови, норми та порядок пенсійного забезпечення громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофи, визначаються Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» або надається їм право на одержання пенсій на підставах, передбачених Законом України «Про пенсійне забезпечення».

Відповідно до абзацу першого та абзацу шостого пункту 2 частини першої статті 55 Закону № 796-ХІІ особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»:

- особам, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 3 років, на 3 роки та додатково на 1 рік за 2 роки проживання або роботи, але не більше 6 років.

Початкова величина зниження пенсійного віку встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період.

Із аналізу наведеної правової норми видно, що право на зменшення пенсійного віку мають особи, які постійно проживали чи працювали у зоні гарантованого добровільного відселення з моменту аварії станом на 01.01. 1993 не менше 3 років, при цьому початкова величина зниження пенсійного віку на 3 роки встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначеній зоні з моменту аварії (26.04.1986) по 31.07.1986 незалежно від часу проживання або роботи в цей період.

Тобто, обов`язковою умовою наявності у особи права на призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку на підставі абзацу п`ятого частини другої статті 55 Закону № 796-XII є факт проживання та (або) праця такої особи у зоні гарантованого добровільного відселення протягом трьох років з моменту аварії до 01 січня 1993 року.

При цьому, особам, які додатково проживали у зоні гарантованого добровільного відселення в період з моменту аварії по 31 липня 1986 року, встановлюється початкова величина зниження пенсійного віку - 3 роки.

Аналогічний правовий підхід щодо застосування зазначених норм матеріального права міститься у постановах Верховного Суду від 06.02.2018 у справі № 556/1153/17, від 11.04.2018 у справі № 565/1829/17, від 26.09.2018 року у справі № 205/4589/16-а, та враховується при вирішенні цієї справи в силу приписів частини п`ятої статті 242 КАС України, згідно якої при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного суду.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що вимогу щодо проживання та (або) праці потерпілої особи у зоні гарантованого добровільного відселення протягом трьох років станом на 01 січня 1993 року необхідно пов`язувати з моментом аварії, а саме: вказаний період проживання необхідно обраховувати з 26.04.1986 по 01.01.1993. Вказане твердження суду пов`язане із поняттям виникнення зони гарантованого добровільного відселення, яке згідно чинного законодавства нерозривно пов`язане із моментом аварії на ЧАЕС.

Судом встановлено, що відповідно до довідки Коростської сільської ради Сарненського району Рівненської області, громадянка ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 постійно проживала без реєстрації в с. Одринки Сарненського району Рівненської області з червня 1985 року по листопад 1988 року. Факт постійного проживання позивачки в с.Одринки Сарненського району Рівненської області у період з червня 1985 року по листопад 1988 року, що становить 3 роки і 5 місяців, встановлено також рішенням Костопільського районного суду Рівненської області від 12.10.2011 у справі № 2-о-65/11.

Разом з тим з матеріалів справи видно, що період проживання позивачки у зоні гарантованого добровільного відселення з моменту аварії на ЧАЕС 26.04.1986 по 01.01.1993 становить менше 3 років, що є недостатнім для призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку відповідно до абзацу п`ятого частини другої статті 55 Закону № 796-XII.

Щодо твердження ОСОБА_1 , що посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи та довідка сільської ради підтверджують її особливий статус, колегія суддів апеляційного суду зазначає, що вказані документи не підтверджують обов`язкової умови для призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку, згідно зі статтею 55 Закону № 796-XII, а саме: роботи або проживання особи у зоні гарантованого добровільного відселення не менше 3 років.

За таких обставин колегія суддів приходить до переконання, що місцевий суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Статтею 316 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням викладеного колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним, доводи апеляційної скарги зроблених судом першої інстанції висновків не спростовують, тому підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції відсутні.

Керуючись ст.ст.229, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 07 березня 2019 року в адміністративній справі № 460/231/19 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Р. Й. Коваль
судді В. В. Гуляк
О. М. Довгополов
Постанова складена у повному обсязі 19 липня 2019 року.