Справа № 810/1695/18
Суддя: Безименна Наталія Вікторівна
Дата ухвалення: 2019-07-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 810/1695/18 Суддя (судді) першої інстанції: Панченко Н.Д.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2019 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Безименної Н.В.

суддів Аліменка В.О. та Кучми А.Ю.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Броварської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 14 січня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Бориспільського відділення Броварської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області про визнання протиправною та скасування податкової вимоги,-

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач звернувся до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Бориспільського відділення Броварської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області, в якому просив скасувати податкову вимогу від 16 березня 2016 року №547-23, яка сформована відповідачем.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 14 січня 2019 року адміністративний позов задоволено, визнано протиправною та скасовано податкову вимогу Бориспільського відділення Броварської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області від 16 березня 2016 року №547-23.

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. Вимоги апеляційної скарги обґрунтовані тим, що позивачем самостійно 17 лютого 2015 року було подано до контролюючого органу декларацію з плати за землю за 2015 рік № на суму 121101,75 грн і оскільки він не подавав податкову декларацію про зменшення податкового нарахування за 2015 рік після припинення договору оренди земельної ділянки, у нього виник податковий борг та нараховано штрафна санкції, що мало наслідком формування та направлення позивачу оскаржуваної податкової вимоги.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, зазначаючи, що договір оренди земельної ділянки від 14 березня 2005 року було припинено на підставі рішення Бориспільської міської ради від 26 липня 2015 року №913-13-VII та після припинення договору оренди відпали підстави для нарахування та сплати орендної плати, отже позивач був звільнений від обов`язку сплачувати плату за землю.

Відповідно до положень ст.311 КАС України апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Статтею 242 КАС України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, між Бориспільською міською радою Київської області та приватним підприємцем ОСОБА_1 укладено договір оренди земельної ділянки від 14 березня 2005 року (а.с.36), за умовами якого у позивача знаходиться в строковому, платному володінні та користуванні земельна ділянка для виробничих потреб по АДРЕСА_1 (п.1.1 договору). Відповідно до п.1.3 договору загальна площа земельної ділянки 1,7276 га. Згідно з пп.2.3.1. даного договору, договір укладається терміном на 10 років, починаючи з дати його державної реєстрації.

17 лютого 2015 року позивач подав до Бориспільської ОДПІ податкову декларацію з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) за 2015 рік (а.с.72), в якій самостійно визначено суму податкового зобов`язання з орендної плати на загальну суму 121101,75 грн - по 10091,81 грн щомісячно.

26 липня 2015 року Бориспільською міською радою прийнято рішення №913-13-VII (а.с.43) «Про припинення договору оренди землі від 14.03.2005, укладеного між міською радою та фізичною особо-підприємцем ОСОБА_1 , на земельну ділянку площею 1,7276 га під розміщення виробничої бази по АДРЕСА_1 ».

Вказаним рішенням доручено Відділу землекористування виконавчого комітету міської ради повідомити Бориспільську об`єднану державну податкову інспекцію Головного управління ДФС у Київській області щодо припинення нарахування орендної плати по договору оренди землі від 14 березня 2005 року.

16 березня 2016 року відповідачем сформовано податкову вимогу форми «Ф» №547-23 (а.с.9), відповідно до якої станом на 15 березня 2016 року сума податкового боргу платника податку за узгодженим грошовим зобов`язанням становить 7602,78 грн., в тому числі за основним платежем орендна плата з фізичних осіб - 7602,78 грн.

За наслідком розгляду скарги позивача на податкову вимогу (а.с.10) рішенням ГУ ДФС у Київській області від 22 лютого 2018 року №789/Б/10-36-10-01 (а.с.59) залишено без змін податкову вимогу від 16 березня 2016 року №547-23, а скаргу - без задоволення.

Вважаючи зазначену податкову вимогу протиправною, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, дійшов висновку, що з 01 серпня 2015 року позивач не зобов`язаний був сплачувати плату за землю, а за період з 01 січня по 31 липня 2015 року орендна плата за землю сплачена позивачем у повному обсязі, а не подання або несвоєчасне подання уточнюючої декларації зі сплати за землю не є безумовною підставою для твердження про наявність у позивача обов`язку зі сплати земельного податку за умови припинення дії договору оренди.

За наслідком перегляду рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку, колегія суддів доходить наступних висновків.

Спірні відносини, що склались між сторонами регулюються Конституцією України, Податковим кодексом України, який регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства

В силу вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч.1 ст.67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

У відповідності до п.15.1 ст.15 ПК України платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об`єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об`єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов`язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.

Згідно з п.288.1 ст.288 ПК України підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки.

Органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування, які укладають договори оренди землі, повинні до 1 лютого подавати контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки переліки орендарів, з якими укладено договори оренди землі на поточний рік, та інформувати відповідний контролюючий орган про укладення нових, внесення змін до існуючих договорів оренди землі та їх розірвання до 1 числа місяця, що настає за місяцем, у якому відбулися зазначені зміни.

Форма надання інформації затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної фінансової політики.

Договір оренди земель державної і комунальної власності укладається за типовою формою, затвердженою Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п.п.288.2-288.4 наведеної статті платником орендної плати є орендар земельної ділянки. Об`єктом оподаткування є земельна ділянка, надана в оренду. Розмір та умови внесення орендної плати встановлюються у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем.

Згідно зі ст.287 ПК України власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою. У разі припинення права власності або права користування земельною ділянкою плата за землю сплачується за фактичний період перебування землі у власності або користуванні у поточному році.

Пунктом 287.4 ст.287 ПК України передбачено, що податкове зобов`язання з плати за землю, визначене у податковій декларації, у тому числі за нововідведені земельні ділянки, сплачується власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця.

Положеннями п.37.3 ст.37 ПК України передбачено, що підставами для припинення податкового обов`язку, крім його виконання, є: ліквідація юридичної особи; смерть фізичної особи, визнання її недієздатною або безвісно відсутньою; втрата особою ознак платника податку, які визначені цим Кодексом; скасування податкового обов`язку у передбачений законодавством спосіб.

Таким чином, нормами податкового законодавства, яке регулює спірні правовідносини передбачено виключний перелік підстав, за наявності яких припиняється виконання податкового обов`язку, та до таких віднесено втрата особою ознак платника податку.

З матеріалів справи вбачається, що договір оренди землі був укладений між позивачем та Бориспільською міською радою 14 березня 2005 року та його дію припинено рішенням Бориспільської міської ради №913-13-VII від 26 липня 2015 року, тобто обов`язок зі сплати позивачем орендної плати припинився з 01 серпня 2015 року.

За період з 01 січня 2015 року по 31 липня 2015 року обов`язок позивача зі сплати орендної плати щомісяця складав 10091,81 грн та його виконання підтверджується наявними в матеріалах справи копіями платіжних доручень від 25 лютого 2015 року №125 на суму 10091,81 грн, від 29 травня 2015 року №130 на суму 10091,81 грн, від 30 червня 2015 року №132 на суму 10091,81 грн, від 17 серпня 2015 року № 134 на суму 10091,81 грн, від 28 вересня 2015 року №138 на суму 10091,81 грн, від 28 жовтня 2015 року №139 на суму 10091,81 грн, від 25 листопада 2015 року №140 на суму 10091,81 грн (а.с.77-83).

Таким чином, позивачем у повному обсязі виконано податковий обов`язок зі сплати земельного податку у вигляді орендної плати за період 2015 року, протягом якого за ним було закріплено право користування земельною ділянкою по АДРЕСА_1 , та з 01 серпня 2015 року у позивача відсутній обов`язок зі сплати земельного податку, з огляду на припинення з 26 липня 2015 року дії договору оренди землі від 14 березня 2005 року.

Колегія суддів відхиляє посилання апелянта на не подання позивачем податкової декларації про зменшення податкового нарахування за 2015 рік після припинення договору оренди земельної ділянки, оскільки підставою для нарахування та сплати орендної плати є статус землекористувача та з моменту втрати права користування земельною ділянкою така особа втрачає статус платника орендної плати за земельну ділянку.

З огляду на викладені обставини, за результатами розгляду апеляційної скарги, з урахуванням наведених норм права, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що податкова вимога форми «Ф» від 16 березня 2016 року №547-23 винесена контролюючим органом без врахування всіх обставин, зокрема щодо втрати позивачем права користування земельною ділянкою та як наслідок відсутності обов`язку зі сплати плати за землю, у зв`язку з чим позовні вимоги щодо визнання протиправною і скасування зазначеної податкової вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

На підставі вищенаведеного, приймаючи до уваги, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, рішення суду ґрунтується на засадах верховенства права, є законним і обґрунтованим, висновки суду першої інстанції доводами апелянта не спростовані, колегія суддів доходить висновку про відсутність підстав для його зміни або скасування.

Керуючись ст.ст.243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Броварської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області - залишити без задоволення.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 14 січня 2019 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів, з урахуванням положень ст.329 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Текст постанови виготовлено 17 липня 2019 року.

Головуючий суддя Н.В.Безименна

Судді В.О.Аліменко

А.Ю.Кучма