Справа № 0940/2475/18
Суддя: Качмар Володимир Ярославович
Дата ухвалення: 2019-07-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2019 року№ 857/4886/19
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Качмара В.Я.,

суддів Курильця А.Р., Ніколіна В.В.,

при секретарі судового засідання Чопко Ю.Т.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу Головного управління ДФС в Івано-Франківській області на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 22 березня 2019 року у справі №0940/2475/18 (суддя Могила А.Б., рішення ухвалене о 10/17 год., м.Івано-Франківськ, повний текст складено 27 березня 2019 року) за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Хрещатик» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Славкіної Марини Анатоліївни до Головного управління ДФС в Івано-Франківській області про скасування податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2018 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Хрещатик» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Славкіної М.А. (далі ПАТ, Уповноважена особа, Фонд відповідно) звернулося до суду з позовом до Головного управління ДФС в Івано-Франківській області (далі Головне управління) у якому просило скасувати податкове повідомлення-рішення від 24.09.2018 № (далі ППР).

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 22 березня 2019 року позов задоволено.

Не погодившись із ухваленим рішення, його оскаржив відповідач, який із покликанням на неправильне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

В доводах апеляційної скарги вказує, що позивачем подано податкову декларацію по податку на нерухоме майно, в граничний термін сплати по визначених платником зобов`язаннях кошти не були сплачені. За відсутності сплати самостійно задекларованих сум накопичився податковий борг. Тому ППР прийнято законно та обґрунтовано.

Позивач відзиву на апеляційну скаргу не подав, в судове засідання не з`явився про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, а тому у відповідності до частини другої статті 313 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС), суд апеляційної інстанції вважає за можливе провести розгляд справи за його відсутності, належним чином повідомленого про дату, час і місце розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що камеральна перевірка була проведена, а застосування штрафних (фінансових) санкцій відбулося після запровадження тимчасової адміністрації в банку та під час проведення ліквідаційної процедури. Таким чином, нарахування та декларування податків і зборів банками в стані ліквідації проводиться згідно з вимогами Податкового кодексу України (далі ПК), однак питання погашення податкових зобов`язань, стягнення податкового боргу або штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) регулюються виключно Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (далі Закон №4452-VI).

Такі висновки суду першої інстанції відповідають встановленим обставинам справи, зроблені з додержанням норм матеріального і процесуального права, з таких міркувань.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи те, що на підставі акта від 24.09.2018 №9/09-19-55-12/19364259 (далі Акт) камеральної перевірки ПАТ з питань своєчасності сплати грошових зобов`язань з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки відповідачем було встановлено порушення позивачем термінів сплати самостійно визначеного грошового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, протягом строків визначених підпунктом 266.10.1 пункту 266.10 статті 266 ПК (а.с.10-11).

24.09.2018 Головним управлінням прийнято ППР, якими до позивач застосований штраф у розмірі 20% погашеної суми податкового боргу, що складає 2258, 60 грн (а.с.8).

Спірні відносини, у розглядуваній справі регулюються ПК та Законом №4452-VІ (в редакціях, чинних на час виникнення спірних відносин).

Згідно пункту 1.3 статті 1 ПК цей Кодекс не регулює питання погашення податкових зобов`язань або стягнення податкового боргу з осіб, на яких поширюються судові процедури, визначені Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», з банків, на які поширюються норми Закону №4452-VІ, та погашення зобов`язань зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, зборів на обов`язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій.

Відповідно до підпункту 75.1.1 пункту 75.1 статті 75 ПК контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального.

Статтею 76 ПК встановлено, що камеральна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу без будь-якого спеціального рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) такого органу або направлення на її проведення. Камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком. Згода платника податків на перевірку та його присутність під час проведення камеральної перевірки не обов`язкова.

Оформлення результатів перевірок здійснюється відповідно до вимог статті 86 ПК.

Порядок здійснення процедури виведення неплатоспроможного банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації в банку, а також наслідки запровадження тимчасової адміністрації передбачено Законом №4452-VІ.

Відповідно до пункту 8 «Прикінцевих та перехідних положень» Закону №4452-VІ законодавчі та інші нормативно-правові акти, прийняті до набрання чинності цим Законом, застосовуються у частині, що не суперечить цьому Закону.

Отже, для правовідносин, що виникають під час тимчасової адміністрації банку або ліквідації банку, яку здійснює уповноважена особа Фонду, пріоритетними є норми Закону №4452-VІ.

Як видно з матеріалів справи, 05.04.2016 Правлінням Національного банку України (далі Правління) прийнято постанову №234 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Хрещатик» до категорії неплатоспроможних» (а.с.16).

На підставі цієї постанови виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення «Про запровадження тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві «Комерційний банк «Хрещатик» від 05.04.2016 №463 та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку» (а.с.12).

Відповідно до рішення Правління «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Хрещатик» від 02.06.2016 №46-рш виконавчою дирекцією Фонду 03.06.2016 прийнято рішення №913, яким розпочато процедуру ліквідації ПАТ та призначено уповноважену особу Фонду Костенка І.І. та делеговано йому всі повноваження ліквідатора банку (а.с.13, 17).

Пунктом 2 рішенням виконавчої дирекції Фонду від 05.04.2018 №994 повноваження ліквідатора ПАТ з 06.04.2018 делеговано Славкіній М.А.

Строки здійснення процедури ліквідації ПАТ продовжено по 05.06.2020 (рішення виконавчої дирекції Фонду від 24.05.2018 №1452) (а.с.15).

Згідно пункту 16 статті 2 Закону №4452-VІ тимчасова адміністрація - це процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом, а відповідно до пункту 6 статті 2 цього Закону ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства.

Із зазначених вище обставин справи вбачається, що камеральна перевірка була проведена, а застосування штрафних (фінансових) санкцій відбулося після запровадження тимчасової адміністрації в банку та під час проведення ліквідаційної процедури.

Частинами першою, п`ятою статті 36 Закону №4452-VI визначено, що з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку призупиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Фонд набуває всі повноваження органів управління банку та органів контролю з дня початку тимчасової адміністрації і до її припинення.

Під час тимчасової адміністрації не здійснюється: 1) задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку; 2) примусове стягнення майна (у тому числі коштів) банку, накладення арешту та звернення стягнення на майно (у тому числі кошти) банку (виконавче провадження щодо банку зупиняється, у тому числі знімаються арешти, накладені на майно (у тому числі на кошти) банку, а також скасовуються інші вжиті заходи примусового забезпечення виконання рішення щодо банку); 3) нарахування неустойки (штрафів, пені), інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), а також зобов`язань перед кредиторами, у тому числі не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобов`язань банку; 4) зарахування зустрічних вимог, у тому числі зустрічних однорідних вимог, припинення зобов`язань за домовленістю (згодою) сторін (у тому числі шляхом договірного списання), поєднанням боржника і кредитора в одній особі; 5) нарахування відсотків за зобов`язаннями банку перед вкладниками та кредиторами.

Пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 46 Закону №4452-VI передбачено, що з дня початку процедури ліквідації банку: 1) припиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів)) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Якщо в банку, що ліквідується, здійснювалася тимчасова адміністрація, з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку тимчасова адміністрація банку припиняється. Керівники банку звільняються з роботи у зв`язку з ліквідацією банку; 2) банківська діяльність банку завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій у разі, якщо це сприятиме збереженню або збільшенню ліквідаційної маси; 3) строк виконання всіх грошових зобов`язань банку та зобов`язання щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів) вважається таким, що настав.

Відповідно до частини третьої статті 46 Закону №4452-VІ під час здійснення ліквідації у банку не виникає жодних додаткових зобов`язань (у тому числі зі сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), крім витрат, безпосередньо пов`язаних із здійсненням ліквідаційної процедури.

Вимоги за зобов`язаннями банку із сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), що виникли під час проведення ліквідації, можуть пред`являтися тільки в межах ліквідаційної процедури та погашаються у сьому чергу відповідно до статті 52 цього Закону.

Аналогічна норма міститься і у пункті 2.4 глави 5 «Положення про виведення неплатоспроможних банків з ринку» затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду від 05.07.2012 №2 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14.09.2012 за №1581/21893; далі - Положення).

При цьому, як вже зазначалося вище, ПК не регулює питання погашення податкових зобов`язань або стягнення боргу з банків, на які поширюються норми Закону №4452-VІ.

Відтак, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що нарахування та декларування податків і зборів банками в стані ліквідації проводиться згідно з вимогами ПК, однак питання погашення податкових зобов`язань, стягнення податкового боргу або штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) регулюються виключно Законом №4452-VІ.

Крім того, згідно підпунктів 14.1.39, 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК грошове зобов`язання платника податків це сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності; податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання.

Звідси, необхідно вказати, що ППР є рішенням суб`єкта владних повноважень, яке визначає податкове зобов`язання платника податків, що має бути ним сплачено у чітко встановлені строки, а саме продовж десяти днів з дня отримання такого рішення, а отже, воно має зобов`язальний характер для платника податків, безпосередньо стосується питання погашення його податкових зобов`язань та, відповідно, не може бути прийнято контролюючим органом відносно банку у період процедури його ліквідації.

Враховуючи вищезазначене, застосування до ПАТ штрафних (фінансових) санкцій у сумі 2257,60 грн під час ліквідаційної процедури суперечить вимогам статті 46 Закону №4452-VІ та пункту 2.4 глави 5 Положення, а відтак судом першої інстанції правомірно визнано протиправними та скасовано оскаржуване ППР.

Відповідно до статті 316 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Підсумовуючи, враховуючи вимоги правових норм, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що при ухваленні оскаржуваного судового рішення суд першої інстанції, правильно встановив обставини справи, не допустив порушень норм матеріального та процесуального права, які могли б бути підставою для його скасування, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Керуючись статтями 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС в Івано-Франківській області залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 22 березня 2019 року без змін. Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС.

Головуючий суддя В. Я. Качмар
судді А. Р. Курилець
В. В. Ніколін
Повне судове рішення складено 19 липня 2019 року.