Справа № 620/473/19
Суддя: Парінов Андрій Борисович
Дата ухвалення: 2019-07-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 620/473/19 Суддя (судді) першої інстанції: Соломко І.І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Парінова А.Б.,

суддів: Беспалова О.О.,

Ключковича В.Ю.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби України у Чернігівській області на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 02 квітня 2019 року у справі за позовом Акціонерного товариства "Полікомбанк" до Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Управління Державної казначейської служби України у м. Чернігові Чернігівської області про зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

До Чернігівського окружного адміністративного суду звернулось Акціонерне товариство «Полікомбанк» з адміністративним позовом до Головного управління Державної фіскальної служби України у Чернігівській області в якому просило суд:

- визнати протиправною бездіяльність щодо невжиття заходів, передбачених Порядком повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевого бюджетів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2013 № 787, на суму 44200 грн.;

- зобов`язати провести в Акціонерному товаристві "Полікомбанк" перевірку, за результатами якої підготувати та подати у встановленому порядку для виконання відповідному органові, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, подання про повернення Акціонерному товариству "Полікомбанк" надміру сплаченого державного мита на суму 44200 грн.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 02 квітня 2019 року адміністративний позов задоволено частково, а саме: зобов`язано відповідача вчинити дії у передбачений законодавцем спосіб, за умови дотримання Акціонерним товариством "Полікомбанк" передбаченої законодавством процедури повернення надмірно сплачених коштів, а також за відсутності обставин, які виключають підстави для повернення коштів.

В решті позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права та не дотримання вимог процесуального права, просить скасувати рішення Чернігівського окружного адміністративного суду та ухвалити нове рішення, яким повністю відмовити в задоволенні позовних вимог АТ «Полікомбанк».

В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказує про те, що за Державною фіскальною службою закріплено повноваження здійсенення контролю за справлянням надходжень до бюджету за кодом 22090100 лише за актами перевірок. Разом з цим, приписами чинного законодавства не передбачено обов`язку контролюючого органу проводити перевірки за заявою (скаргою) платника податків, а також не визначено строків прийняття рішення про призначення такої перевірки. Зокрема, приписами ст. 78 ПК України встановлено лише право, а не обов`язок керівника контролюючого органу прийняти рішення про проведення перевірки за заявою платника податків. Тобто, така перевірка призначається лише у випадку наявності обставин для її проведення. При цьому, у разі виявлення передбачених у нормах ПК України обставин, за яких документальна перевірка не може бути проведена, керівник контролюючого органу може відмовити у проведенні такої перевірки.

Крім того, відповідач також звертає увагу суду, що відповідно до вимог ПК України обов`язковою умовою для повернення помилково та/або надміру сплачених сум є наявність відповідної суми переплати в інтегрованій картці платника, що звернувся до контролюючого органу з відповідною заявою. Водночас, на даний час в АТ «Полівкомбанк» відсутня ІКП по державному миту за кодом 22090100, тому сформувати висновок про повернення позивачу відповідних коштів та передати його на виконання до органів казначейської служби є неможливим.

За наведених обставин, відповідач вважає, що судом першої інстанції не було враховано викладені податковим органом правові підстави правомірності дій та не надано їм належної правової оцінки, що призвело до неправильного вирішення даного спору.

Відзиву на апеляційну скаргу до суду не надходило.

У судове засідання учасники судового процесу, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи явку уповноважених представників до суду не забезпечили та про причини їх неявки суду не повідомили.

З огляду на зазначене та керуючись приписами п. 2 ч. 1 ст. 311 та ч. 2 ст. 313 КАС України суд вирішив апеляційний розгляд даної справи здійснити у порядку письмового провадження.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції на підставі доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів виходить з такого.

Як вбачається з матеріалів справи та було встановлено судами першої та апеляційної інстанції під час розгляду адміністративної справи № 2540/2477/18, 21 грудня 2016 року ПАТ "Полікомбанк", правонаступником якого є АТ "Полікомбанк" перераховано до місцевого бюджету державне мито в сумі 68900,00 грн. за реєстрацію простих іменних акцій, що підтверджується платіжним дорученням № 3222.

При розміщенні акцій Полікомбанку учасниками емісії сплачено акції на загальну суму 24 700 000.00 грн., тобто розміщення акцій здійснено не в повному обсязі (а.с. 8-11, 44-48).

З огляду на зазначене, позивач 21 грудня 2017 року звернувся до Головного управління ДФС у Чернігівській області з заявою №1-06/1823 відповідно до змісту якої просив контролюючий орган надати подання про повернення підприємству державного мита за реєстрацію простих іменних акцій АТ "Полікомбанк" в сумі 44200,00 грн. (сума переплати).

Розглянувши вказане звернення позивача, відповідач листом від 02 січня 2018 року №26/10/25-01-07-12 надав АТ "Полікомбанк" відповідь у якій зазначив, про відсутність повноважень у Головного управління ДФС у Чернігівській області щодо підготовки та передачі до органів казначейства подання на повернення коштів з бюджету.

Вважаючи таку бездіяльність відповідача протиправною, позивач 27 червня 2018 року звернувся до суду з адміністративним позовом в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Державної фіскальної служби України у Чернігівській області щодо невжиття заходів, передбачених Порядком повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевого бюджетів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2013 №787, на суму 44200 грн.;

- зобов`язати Головне управління Державної фіскальної служби України у Чернігівській області підготувати та подати у встановленому порядку для виконання відповідному органові, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, подання про повернення акціонерному товариству "Полікомбанк" надміру сплаченого державного мита на суму 44200 грн. (а.с.42-43).

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 24 липня 2018 року в задоволенні позову відмовлено в повному обсязі.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 14 листопада 2018 року вказане рішення суду першої інстанції було змінено в частині мотивування.

Так, у вказаній постанові Шостий апеляційний адміністративний суд з зазначив, що саме на органи державної фіскальної служби покладено обов`язок зі складення подання органу, що контролює справляння надходжень бюджету, у тому числі і за кодом БК 22090100, проте, у цьому випадку лише за актами перевірок.

Наразі, вказана обставина визнається також і самим апелянтом, про що останній вказує у апеляційній скарзі.

Разом з цим, колегією суддів встановлено, що згідно зі змістом постанови суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2540/2477/18 позивачу було відмовлено у задоволенні позовних вимог виключно на тій підставі, що останній не звертався до контролюючого органу із заявою про проведення відповідної перевірки, у той час як контролюючий орган у даному випадку обмежений законодавчо визначеними підставами та порядком проведення відповідних перевірок.

Відповідно до приписів ч. 4 ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Разом з цим, як вказує позивач у позовній заяві в даній справі та підтверджується наявними у справі доказами, 18 грудня 2018 року позивач звернувся до Головного управління ДФС у Чернігівській області з заявою № 1-06/2637 про проведення перевірки. У вказаній заяві АТ «Полікомбанк» просило контролюючий орган провести перевірку, за результатами якої підготувати подання про повернення підприємству державного мита у розмірі 44200, грн. (а.с. 14).

Вказана обставина також визнається і відповідачем, про що останнім вказується у відзиві на позовну заяву від 11 березня 2019 року № 62/9/25-01-10-11 (а.с. 32-34).

Приймаючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо невжиття заходів, передбачених Порядком повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевого бюджетів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2013 № 787, на суму 44200 грн. вже були вирішені судом під час розгляду адміністративної справи № 2540/2477/18, а тому у цій частині позовних вимог Чернігівський окружний адміністративний суд ухвалою від 02 квітня 2019 року закрив провадження у справі

Щодо іншої частини позовних вимог, то суд першої інстанції дійшов висновку, що доводи відповідача про відсутність повноважень з наведених питань, є безпідставними. Проте, оскільки позивачем заява про проведення перевірки з відповідних підстав до контролюючого органу не подавалася, а контролюючий орган у даному випадку обмежений законодавчо визначеними підставами та порядком проведення таких перевірок, тому позовні вимоги про зобов`язання відповідача провести в Акціонерному товаристві "Полікомбанк" перевірку, за результатами якої підготувати та подати у встановленому порядку для виконання подання про повернення Акціонерному товариству "Полікомбанк" надміру сплаченого державного мита на суму 44 200 грн., є передчасними.

Водночас, з урахуванням встановлених обставин, а також того, що вчинення органом ДФС зазначених дій обмежено у часі (п`ятнадцять днів з дня подання платником податків заяви про повернення надмірно сплачених коштів), суд першої інстанції з метою ефективного захисту прав, свобод, інтересів позивача, вирішив вийти за межі позовних вимог та зобов`язати Головне управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області вчинити дії у передбачений законодавцем спосіб, за умови дотримання Акціонерним товариством "Полікомбанк" передбаченої законодавством процедури повернення надмірно сплачених коштів, а також за відсутності обставин, які виключають підстави для повернення коштів.

Переглядаючи справу за наявними у ній доказами та перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів зазначає про таке.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що Чернігівський окружний адміністративний суд не встановив обставини, що мають значення для справи, зокрема те, що після звернення до відповідача з заявою від 25 жовтня 2017 року № 1-06/1474 про підготовку висновку щодо повернення Полікомбанку державного мита в сумі 44200,00 грн. та отримавши на вказане звернення відмову ГУ ДФС У Чернігівській області (а.с. 66, 67), позивач повторно звертався до відповідача з відповідною заявою 21 грудня 2017 року, яка і була предметом дослідження у справі № 2540/2477/18.

Разом з цим, судом першої інстанції не було також прийнято до уваги, що після набрання законної сили рішенням у справі № 2540/2477/18 позивач звертався до відповідача з завою про проведення відповідної перевірки.

Крім того, колегією суддів під час розгляду справи встановлено, що доводи відповідача на обґрунтування правомірності не проведення відповідної перевірки та направлення подання до органу казначейської служби, обґрунтовані, зокрема тим, що податковий орган відповідно до положень податкового законодавства не зобов`язаний проводити документальні позапланові перевірки за заявою платника податків, оскільки відповідне питання вирішується контролюючим органом виключно за наявності обставин для її проведення. Водночас, з огляду на те, що в інтегрованій картці позивача відсутня будь-яка інформація про надходження коштів по кодам БК « 2209» (в тому числі і державного мита в сумі 68900 грн. згідно платіжного доручення № 3222 від 21.12.2016) підстави для проведення відповідної перевірки - відсутні.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає обґрунтованими доводи апелянта, що судом першої інстанції було неповно встановлено обставини, що мають значення для справи, не враховано доводів відповідача, викладених зокрема, у відзиві на позовну заяву та відповідно не надано жодної правової оцінки цим доводам, що призвело до неправильного вирішення даного спору.

Вирішуючи даний спір, за обставин, що дійсно відбулись між учасниками спірних правовідносин, колегія суддів зазначає про таке.

Як встановлено судом та не заперечується учасниками справи, Головне управління ДФС у Чернігівській області наділено повноваженнями направити до Управління Державної казначейської служби України у м. Чернігові Чернігівської області подання (висновок) про повернення АТ «Полікомбанк» державного мита за реєстрацію простих іменних акцій АТ в сумі 44200,00 грн. (сума переплати), проте лише на підставі акта перевірки.

Відповідно до ч. 1 ст. 78 КАС України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

За наведених обставин, суд апеляційної інстанції не дає правової оцінки даному питанню, оскільки останнє визнається учасниками справи, а відповідний обов`язок контролюючого органу був встановлений у судовому рішенні, яке набрало законної сили (по справі № 2540/2477/18).

При цьому, колегія суддів зауважує, що відповідно до приписів Порядку взаємодії територiальних органів Державної фіскальної служби України, мiсцевих фiнансових органiв та територiальних органiв Державної казначейської служби України у процесi повернення платникам податкiв помилково та/або надмiру сплачених сум грошових зобов`язань та пені, затвердженого наказом Міністерства фінансів України 15.12.2015 за №1146 направленню до органів казначейської служби висновку про повернення з Державного бюджету України надмірно сплачених митних платежів передує встановлення податковим органом фактів надмірної сплати податку, а також відсутності податкового боргу.

Як вже зазначалось, у даному випадку, встановлення податковим органом фактів надмірної сплати податку, а також відсутності податкового боргу може бути встановлена у разі проведення податковим органом документальної позапланової перевірки за заявою платника податків.

Згідно з приписами ст. 75 Податкового кодексу України документальною невиїзною позаплановою електронною перевіркою за заявою платника податків (далі - електронна перевірка) вважається перевірка, що проводиться на підставі заяви, поданої платником податків з незначним ступенем ризику, визначеним відповідно до пункту 77.2 статті 77 цього Кодексу, до контролюючого органу, в якому він перебуває на податковому обліку.

Заява подається за 10 календарних днів до очікуваного початку проведення електронної перевірки, але не раніше офіційного повідомлення центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, про запровадження проведення такої перевірки для відповідних платників податків: які застосовують спрощену систему оподаткування, обліку та звітності; суб`єктів господарювання мікро-, малого; середнього підприємництва; інших платників податків.

Форма заяви, порядок її подання, прийняття рішення про проведення електронної перевірки встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Приписами п. 78.1. ст. 78 ПК України встановлено підстави за яких проводиться документальна позапланова перевірка.

Разом з цим, п. 78.2. вказаної статті передбачено, що обмеження у підставах проведення перевірок платників податків, визначені цим Кодексом, не поширюються на перевірки, що проводяться на звернення такого платника податків, або перевірки, що проводяться у межах кримінального провадження.

Відповідно до вимог п. 78.4. ст. 78 ПК України про проведення документальної позапланової перевірки керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом.

Строки проведення документальної позапланової перевірки встановлені статтею 82 цього Кодексу (п. 78.6 ПК України).

З огляду на зазначене, колегія суддів не приймає посилання апелянта на те, що приписами чинного законодавства не передбачено обов`язку контролюючого органу проводити перевірки за заявою (скаргою) платника податків та строків прийняття рішення про призначення такої перевірки, а також те, що за приписами ст. 78 ПК України така перевірка призначається лише у випадку наявності обставини для її проведення. При цьому, у разі виявлення передбачених у нормах ПК України обставин, за яких документальна перевірка не може бути проведена, керівник контролюючого органу може відмовити у проведенні такої перевірки.

Разом з цим, суд апеляційної інстанції зауважує, що у даному випадку підставою для проведення відповідної перевірки є саме заява платника податків.

Як було встановлено судом, позивач звернувся до контролюючого органу з заявою про проведення перевірки 18 грудня 2018 року. Проте, жодної відповіді на вказане звернення позивача податковим органом надано не було, а саме: вмотивованої відмови про проведення такої перевірки або наказу про призначення перевірки. Крім того, жодних передбачених у нормах ПК України обставин, за яких документальна перевірка не може бути проведена відповідачем як у відзиві на позовну заяву так і в апеляційній скарзі не зазначається.

Щодо посилання апелянта на відсутність в ІКП АТ «Полікомбанк» будь-якої інформації про надходження коштів по кодам БК « 2209», то колегія суддів не приймає вказані доводи до уваги, оскільки такі обставини підлягають дослідженню під час проведення відповідної перевірки, яка на даний час контролюючим органом не проводилась.

З огляду на зазначене, колегія суддів приходить до висновку, що відповідачем було допущено протиправну бездіяльність, яка полягає у не розгляді заяви позивача про проведення перевірки від 18 грудня 2018 року № 1-06/2637.

Разом з цим, відповідно до приписів КАС України позовна вимога зобов`язального характеру є похідною від визнання дій/бездіяльності протиправними.

З огляду на зазначене та з урахуванням встановлених обставин справи, керуючись приписами ч. 2 ст. 9, ч. 4 ст. 245 КАС України колегія суддів вважає за необхідне визнати протиправною бездіяльність Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області щодо не проведення перевірки на підставі заяви АТ «Полікомбанк» та зобов`язати відповідача провести в Акціонерному товаристві "Полікомбанк" перевірку, за результатами якої прийняти відповідне рішення у порядку передбаченому законодавством процедури повернення надмірно сплачених коштів.

При цьому, колегія суддів зазначає, що Чернігівський окружний адміністративний суд не мав законодавчо визначених підстав зобов`язувати відповідача вчиняти певні дії, оскільки вимога зобов`язального характеру є похідною від визнання дій /бездіяльності протиправними, чого судом першої інстанції не встановлено відносно відповідача.

Згідно статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Натомість, як встановлено колегією суддів, судом першої інстанції під час вирішення даної справи не було дотримано відповідних вимог, що призвело до неправильного вирішення даного спору. При цьому, доводи апелянта заслуговують уваги, оскільки спростовують висновки суду першої інстанції.

Згідно з ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Таким чином, оскільки судом першої інстанції при винесенні оскаржуваного рішення було порушено норми матеріального та процесуального права, неповно з`ясовані обставини, що мають значення для справи, а викладені у рішенні висновки - не відповідають дійсним обставинам справи, колегія суддів приходить до висновку про скасування такого рішення.

Керуючись ст.ст. 9, 242-243, 308, 310, 315, 317, 321, 325, 328-329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби України у Чернігівській області задовольнити частково.

Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 02 квітня 2019 року скасувати та прийняти нове рішення, яким адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області щодо не проведення перевірки на підставі заяви АТ «Полікомбанк» від 18 грудня 2018 року № 1-06/2637.

Зобов`язати Головне управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області провести в Акціонерному товаристві "Полікомбанк" перевірку, за результатами якої прийняти відповідне рішення у порядку передбаченому законодавством процедури повернення надмірно сплачених коштів.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя: А.Б. Парінов

Судді: О.О. Беспалов

В.Ю. Ключкович

Повний текст постанови складено 17 липня 2019 року