Справа № 480/1145/19
Суддя: С.В. Воловик
Дата ухвалення: 2019-07-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 липня 2019 р. Справа №480/1145/19

Сумський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Воловика С.В.,

за участі секретаря судового засідання - Терехової О.Ю.,

представника позивача - Грушевого Ю. ОСОБА_1 .,

представника відповідача - Лисиці Д.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Суми адміністративну справу № 480/1145/19 за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (далі позивач, ФОП Панченко ОСОБА_3 ) до Управління Держпраці у Сумській області (далі відповідач, Управління Держпраці), третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору на стороні позивача фізична особа-підприємець Петренко ОСОБА_4 (далі тертя особа, ФОП Петренко М.М.), про:

- визнання протиправною та скасування Постанови № СМ 308/181/АВ/ТД-ФС від 18.02.2019 про накладення штрафу в сумі 375 570, 00 грн.;

- визнання протиправним та скасування Припису про усунення виявлених порушень № СМ 308/181/АВ/П від 11.02.2019, -

В С Т А Н О В И В:

1. Позиція позивача.

1.1. За результатами інспекційного відвідування, згідно з актом від 30.01.2019, відповідач дійшов висновку про порушення ФОП Панченко ОСОБА_5 . ч. 3 ст. 24 Кодексу законів про працю України внаслідок використання праці ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 без укладання трудового договору. З метою усунення виявлених порушень, Управлінням Держпраці 11.02.2019 був направлений припис № СМ 308/181/АВ/П, а 18.02.2019 прийнята постанова № СМ 308/181/АВ/ТД-ФС про накладення штрафу в розмірі 375 570, 00 грн.

1.2. На переконання позивача, висновки Управління Держпраці про порушення ч. 3 ст. 24 Кодексу законів про працю України є необґрунтованими, оскільки на час візиту інспекторів праці до магазину «ANDI» за адресою: АДРЕСА_1 , у ньому була присутня ОСОБА_8 , яка виконувала роботу (надавала послуги) у зв`язку з укладанням 15.01.2019 договору між ФОП ОСОБА_2 та ФОП ОСОБА_9 .

1.3. Так, для виконання вказаного договору, 15.01.2019 ФОП ОСОБА_9 уклав з громадянкою ОСОБА_8 договір надання послуг на користь третьої особи, на виконання якого, остання зобов`язувалась виконати роботи (надати послуги) по сортуванню та розпаковці/упаковці сезонного товару, викладці товару згідно стандартів торгівлі, прибирання приміщень та зовнішнього прибирання, а також надати допомогу у підборі одягу й взуття.

1.4. Після виконання обумовлених договором робіт, 31.01.2019 сторонами був підписаний акт приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг), ОСОБА_8 отримала від ФОП ОСОБА_9 оплату за надані послуги, з якої були утримані податок на доходи фізичних осіб, єдиний соціальний внесок та військовий збір.

1.5. Тобто, станом на день проведення інспекційного відвідування магазину «ANDI» за адресою АДРЕСА_1 , АДРЕСА_1 , трудових відносин між сторонами не існувало, а роботи (послуги) виконувались (надавались) на підставі цивільно-правових договорів, укладених між ФОП ОСОБА_2 , ФОП ОСОБА_9 та ОСОБА_8

1.6. Стосовно перебування ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у магазині «ANDI» за адресою: м. Суми, вул. Харківська, 4/2, позивач зазначила, що згадані особи надавали послуги по розпаковці, сортуванню та розкладенню товарів на підставі укладених договорів з ОСОБА_9 , який, в свою чергу, здійснював реалізацію цих товарів у вказаному магазині.

1.7. Після виконання обумовлених договором робіт (надання послуг), між ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ФОП ОСОБА_9 були підписані акти виконаних робіт (наданих послуг), перші отримали винагороду, з якої утримані податок на доходи фізичних осіб, єдиний соціальний внесок та військовий збір.

1.8. Крім того, 25.01.2019 між ФОП ОСОБА_9 та ОСОБА_6 і ОСОБА_7 були укладені трудові договори, на підставі яких, ці особи прийняті на роботу продавцями непродовольчих товарів.

1.9. Також, ФОП ОСОБА_2 зауважила на тому, що приміщення магазину «ANDI» за адресою: АДРЕСА_2 , на підставі договору суборенди від 02.01.2019, укладання якого погоджено з власником ОСОБА_10 , було передано в користування ФОП ОСОБА_9 .

1.10. З вищезазначених підстав, ФОП ОСОБА_2 вважає оскаржувані припис та постанову протиправними, а позовні вимоги обґрунтованими й такими, що підлягають задоволенню.

2. Заперечення відповідача.

2.1. Не погоджуючись з позовними вимогами, Управління Держпраці у відзиві (а.с. 70-77) зазначило, що інспекційне відвідування ФОП ОСОБА_2 з метою перевірки дотримання трудового законодавства в частині належного оформлення трудових відносин з найманими працівниками за місцем здійснення підприємницької діяльності за адресами: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 , було проведено з дотриманням законодавства, яке регулює ці правовідносини, на підставі Наказу № 135 від 28.01.2019 та Направлення № 76/СМ308 від 28.01.2019.

2.2. Під час проведення інспекційного відвідування, посадовими особами відповідача встановлено, що у магазині «ANDI» за адресою: м. Суми, вул. Харківська, 4/2 працювала ОСОБА_6 , на бейджику якої було вказано ім`я « ОСОБА_11 », назва посади «продавець магазину «ANDI» та яка надавала консультації покупцям щодо асортименту товару, допомагала підбирати необхідний розмір одягу, здійснювала прибирання приміщення, що підтверджується відеозаписом.

2.3. Також, у вказаному магазині знаходилась ОСОБА_7 , на бейджику якої було вказано ім`я « ОСОБА_12 », назва посади «продавець магазину «ANDI» та яка надавала консультації покупцям щодо асортименту товару, допомагала підбирати необхідний розмір одягу.

2.4. У своїх поясненнях зазначені особи повідомили, що підприємницьку діяльність у магазині здійснює ФОП ОСОБА_2 та що вони працюють позмінно за графіком роботи з 09:00 до 19:00.

2.5. Крім того, відповідачем встановлено, що у магазині «ANDI» за адресою: АДРЕСА_1 Воскресенська, 16 працювала ОСОБА_8 , на бейджику якої було вказано ім`я « ОСОБА_13 », назва посади «продавець магазину «ANDI» та яка надавала консультації покупцям щодо асортименту товару, допомагала підбирати необхідний розмір одягу, що підтверджується відеозаписом.

2.6. У своїх поясненнях, згадана особа повідомила, що проходить стажування, працює 2 дні на тиждень за графіком з 09:00 до 15:00 та отримує заробітну плату готівкою щопонеділка. Факт роботи ОСОБА_8 у вказаному магазині, підтвердила і працююча там за трудовим договором з серпня 2018 року продавець ОСОБА_14

2.7. ФОП ОСОБА_2 , у наданих Управлінню Держпраці поясненнях підтвердила, що саме вона допустила до роботи ОСОБА_6 , ОСОБА_7 й ОСОБА_8 у магазинах «ANDI» за адресою: АДРЕСА_3 Суми, вул. Харківська АДРЕСА_2 та АДРЕСА_4 . Воскресенська, 16.

2.8. За наведених обставин, відповідач вважає, що висновки акту інспекційного відвідування про порушення позивачем ч. 3 ст. 24 Кодексу законів про працю України внаслідок використання праці зазначених осіб без укладання трудового договору є обґрунтованими, а оскаржувані припис та постанова правомірними, у зв`язку з чим, позовні вимоги не підлягають задоволенню.

3. Процесуальні дії у справі.

3.1. Ухвалою суду від 29.03.2019 позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження по справі № 480/1145/19, підготовче засідання призначено на 14.05.2019 о 12 год. 00 хв., встановлені строки для подання відзиву, відповіді на відзив та заперечень.

3.2. Ухвалою суду від 14.05.2019, занесеною до протоколу, підготовче провадження по справі № 480/1145/19 закрито, справу призначено до розгляду по суті у відкритому судовому засіданні на 12.06.2019 о 10 год. 00 хв.

3.3. Ухвалою суду від 12.06.2019, занесеною до протоколу, для надання додаткових доказів, у судовому засіданні оголошена перерва до 14 год. 10 хв. 25.06.2019.

3.4. Ухвалою суду від 24.06.2019, у зв`язку з перебуванням головуючого судді у відпустці, розгляд справи відкладено на 05.07.2019 о 14 год. 30 хв.

3.5. В судовому засіданні 05.07.2019 представник ФОП Панченко ОСОБА_3 позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити.

Представник Управління Держпраці в судовому засіданні проти позову заперечував та просив суд в його задоволенні відмовити.

4. Обставини справи.

4.1. У зв`язку з надходженням на гарячу лінію « 60-70-76» інформації про використання найманої праці без належного оформлення, Наказом Управління Держпраці № 135 від 28.01.2019 (а.с. 78) призначено проведення інспекційного відвідування ФОП ОСОБА_2 з питань дотримання трудового законодавства та видано відповідне Направлення № 76/СМ 308 від 28.01.2019 (а.с. 79).

4.2. На підставі вказаних документів, у період з 29.01.2019 по 30.01.2019, за адресами здійснення підприємницької діяльності: АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1 , магазини «ANDI», інспекторами праці ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , проведено інспекційне відвідування ФОП ОСОБА_2

4.3. За результатами відвідування, 30.01.2019 складений акт № СМ 308/181/АВ (а.с. 16-19), згідно з яким, встановлені порушення частини 1 та 3 статті 24 Кодексу законів про працю України, у зв`язку з допущенням до роботи без укладання трудового договору трьох осіб, а саме: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 . Цей акт отриманий позивачем 05.02.2019 та підписаний із зауваженнями.

4.4 За змістом акту відвідування, під час інспекційного відвідування магазину «ANDI» за адресою м. Суми, вул. Харківська, 4/2, інспекторами праці було встановлено, що у приміщенні магазину знаходились ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , на бейджиках яких значились їх імена й посада «продавець магазину «ANDI» та які надавали консультації щодо асортименту товарів, а також допомагали підібрати необхідний розмір одягу покупцям, що зафіксовано на відео.

4.5. Під час інспекційного відвідування магазину «ANDI» за адресою м. Суми, вул. Воскресенська, АДРЕСА_1 , було встановлено, що у приміщенні магазину знаходились ОСОБА_14 та ОСОБА_8 , на бейджиках яких значились їх імена й посада «продавець магазину «ANDI» та які надавали консультації щодо асортименту товарів, а також допомагали підібрати необхідний розмір одягу покупцям, що зафіксовано на відео.

При цьому, ОСОБА_14 повідомила, що працює у ФОП ОСОБА_2 продавцем на підставі трудового договору з серпня 2018 року за графіком з 09:00 до 19:00 щодня та отримує щотижня у понеділок заробітну плату (а.с. 89).

4.6. ОСОБА_8 надала письмові пояснення (а.с. 91), у яких зазначила, що до виконання роботи, а саме: здійснення продажу товарів, надання консультацій покупцям, розміщування товару, її допустила ФОП ОСОБА_2 . На момент проведення відвідування трудовий договір не укладала, оскільки знаходиться на стажуванні, працює два дні на тиждень з 09:00 до 15:00 та отримує заробітну плату щопонеділка готівкою.

4.7. У поданих Управлінню Держпраці зауваженнях до акту інспекційного відвідування (а.с. 87-88), позивач вказала, що висновки про порушення нею статті 24 Кодексу законів про працю України є хибними, оскільки у магазині «ANDI» за адресою: АДРЕСА_1 , АДРЕСА_5 4/2 здійснює свою діяльність ФОП ОСОБА_9 , якому згідно з договором суборенди згадане приміщення було передано в користування 01.021.2019.

Стосовно знаходження ОСОБА_8 у магазині «ANDI» за адресою: АДРЕСА_1 , АДРЕСА_1 , позивач зазначила, що 15.01.2019 між нею та ФОП ОСОБА_9 був укладений договір про виконання робіт (надання послуг). З метою виконання цього договору, ФОП ОСОБА_9 , уклав договір про надання послуг на користь третьої особи з ОСОБА_8 Саме на підставі цих договорів, остання перебувала в магазині «ANDI» на момент проведення інспекційного відвідування.

4.8. Листом № 14/04-29/2019/1308 від 08.02.2019 (а.с. 94-95), відповідач повідомив позивача, що зауваження до акту інспекційного відвідування та додані до них документи, не спростовують висновків про порушення статті 24 Кодексу законів про працю України.

4.9. З метою усунення виявлених порушень законодавства про працю, Управлінням Держпраці 11.02.2019 внесений Припис № СМ 308/181/АВ/П (а.с. 25-26), яким зобов`язано ФОП ОСОБА_2 дотримуватись вимог ч. 1 ст. 24 Кодексу законів про працю України в частині укладення трудових договорів з найманими працівниками в письмовій формі та забезпечити дотримання частини 3 вказаної статті шляхом укладання трудових договорів з найманими працівниками.

4.10. Крім того, на підставі акту інспекційного відвідування № СМ 308/181/АВ від 30.01.2019, заступником начальника Управління Держпраці 06.02.2019 прийнято Рішення № СМ 308/181/АВ/ТД (а.с. 92) щодо розгляду 18.02.2019 о 15 год. 40 хв. справи про накладення штрафу, про що листом № 18-28/04/1119/2019 від 07.02.2019 повідомлено позивача (а.с. 93).

4.11. Розглянувши вказану справу, 18.02.2019 відповідач прийняв Постанову № СМ 308/181/АВ/ТД-ФС про накладення на ФОП ОСОБА_2 штрафу в розмірі 375 570, 00 грн. (а.с. 22-24).

5. Норми права, які регулюють спірні правовідносини та їх застосування.

5.1. На виконання частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

5.2. Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у справах про оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

5.3. Статтею 43 Конституції України передбачено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку він вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

5.4. Відповідно до статті 259 Кодексу законів про працю України, державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

5.4. Так, процедура здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю юридичними особами (включаючи їх структурні та відокремлені підрозділи, які не є юридичними особами) та фізичними особами, які використовують найману працю (далі - об`єкт відвідування), на час виникнення спірних правовідносин, визначалась Порядком здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України № 295 від 26.04.2017 (далі Порядок).

5.5. Згідно з п. 2 вказаного Порядку, державний контроль за додержанням законодавства про працю здійснюється у формі проведення інспекційних відвідувань та невиїзних інспектувань, зокрема, інспекторами праці Держпраці та її територіальних органів.

5.6. Відповідно до п. 5 Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, інспекційні відвідування проводяться, окрім іншого, за рішенням керівника органу контролю про проведення інспекційних відвідувань з питань виявлення неоформлених трудових відносин, прийнятим за результатами аналізу інформації, отриманої із засобів масової інформації, інших джерел, доступ до яких не обмежений законодавством, та джерел, зазначених у підпунктах 1, 2, 4 - 7 цього пункту.

5.7. Про проведення інспекційного відвідування з питань виявлення неоформлених трудових відносин інспектор праці повідомляє об`єкту відвідування або уповноваженій ним посадовій особі, якщо тільки він не вважатиме, що таке повідомлення може завдати шкоди інспекційному відвідуванню (пункт 8 Порядку).

5.8. Зі змісту вказаних норм суд робить висновок, що керівник територіального органу Держпраці, у разі наявності інформації щодо можливого використання праці осіб без укладання трудового договору, має право прийняти рішення про проведення інспекційного відвідування для перевірки вказаних питань. При цьому, обов`язок в безумовному порядку повідомляти об`єкт контролю про проведення такого відвідування, законодавством не був встановлений.

5.9. Правові засади і гарантії здійснення громадянами України права розпоряджатися своїми здібностями до продуктивної і творчої праці визначено Кодексом законів про працю України (далі КЗпП України).

5.10. Частиною першою статті 3 КЗпП України передбачено, що законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.

5.11. Статтею 4 КЗпП України визначено, що законодавство про працю складається з Кодексу законів про працю України та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього.

5.12. У відповідності до статті 21 КЗпП України, трудовий договір - це угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

5.13. Працівник має право реалізувати свої здібності до продуктивної і творчої праці шляхом укладення трудового договору на одному або одночасно на декількох підприємствах, в установах, організаціях, якщо інше не передбачене законодавством, колективним договором або угодою сторін (частина 2 статті 21).

5.14. Особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов`язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України (частина 3 статті 21).

5.15. Статтею 24 КЗпП України передбачено, що трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Додержання письмової форми є обов`язковим: 1) при організованому наборі працівників; 2) при укладенні трудового договору про роботу в районах з особливими природними географічними і геологічними умовами та умовами підвищеного ризику для здоров`я; 3) при укладенні контракту; 4) у випадках, коли працівник наполягає на укладенні трудового договору у письмовій формі; 5) при укладенні трудового договору з неповнолітнім (стаття 187 цього Кодексу); 6) при укладенні трудового договору з фізичною особою; 7) в інших випадках, передбачених законодавством України.

5.16. При укладенні трудового договору громадянин зобов`язаний подати паспорт або інший документ, що посвідчує особу, трудову книжку, а у випадках, передбачених законодавством, - також документ про освіту (спеціальність, кваліфікацію), про стан здоров`я та інші документи (частина 2 статті 24).

5.17. Працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (частина 3 статті 24).

5.18. Згідно зі статтею 23 КЗпП України, трудовий договір може бути: 1) безстроковим, що укладається на невизначений строк; 2) на визначений строк, встановлений за погодженням сторін; 3) таким, що укладається на час виконання певної роботи.

При цьому, строковий трудовий договір укладається у випадках, коли трудові відносини не можуть бути встановлені на невизначений строк з урахуванням характеру наступної роботи, або умов її виконання, або інтересів працівника та в інших випадках, передбачених законодавчими актами.

5.19. Загальне визначення цивільно-правового договору наведено у ст. 626 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України). Так, вказаною нормою встановлено, що договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

5.20. Відповідно до статті 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

5.21. Статтею 902 ЦК України встановлено, що виконавець повинен надати послугу особисто. У випадках, встановлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним в повному обсязі перед замовником за порушення договору.

5.22. Системний аналіз вказаних норм, дає підстави для висновків, що основною ознакою, яка відрізняє цивільні відносини від трудових, є те, що трудовим законодавством регулюється процес організації трудової діяльності. За цивільно-правовим договором процес організації трудової діяльності залишається за його межами, метою договору є отримання певного матеріального результату.

Виконавець, який працює за цивільно-правовим договором, на відміну від працівника, який виконує роботу відповідно до трудового договору, не підпорядковується правилам внутрішнього трудового розпорядку, хоча і може бути з ними ознайомлений, він сам організовує свою роботу і виконує її на власний ризик, працівник не зараховується до штату установи (організації), не вноситься запис до трудової книжки та не видається розпорядчий документ про прийом його на роботу на певну посаду.

5.23. Отже, трудовим договором є угода щодо здійснення і забезпечення трудової функції. За трудовим договором працівник зобов`язаний виконувати не якусь індивідуально-визначену роботу, а роботу з конкретної однієї або кількох професій, спеціальностей, посади відповідної кваліфікації, виконувати визначену трудову функцію в діяльності підприємства. Після закінчення виконання визначеного завдання трудова діяльність не припиняється. Предметом трудового договору є власне праця працівника в процесі виробництва, тоді як предметом договору цивільно-правового характеру є виконання його стороною певного визначеного обсягу робіт.

5.24. Згідно з частинами 1, 2 статті 265 КЗпП України, посадові особи органів державної влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, винні у порушенні законодавства про працю, несуть відповідальність згідно з чинним законодавством. Юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та податків - у тридцятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення.

5.25. Частиною четвертою статті 265 КЗпП України передбачено, що штрафи, зазначені у частині другій цієї статті, накладаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

5.26. Механізм накладення на суб`єктів господарювання та роботодавців штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, передбачених частиною другою статті 265 КЗпП України визначено Порядком накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України № 509 від 17.07.2013 (далі - Порядок № 509).

5.27. Відповідно до п. 2 Порядку № 509, штрафи накладаються Головою Держпраці, його заступниками, начальниками управлінь і відділів Держпраці та їх заступниками (з питань, що належать до їх компетенції), начальниками територіальних органів Держпраці та їх заступниками.

5.28. Штрафи можуть бути накладені, у тому числі, на підставі акта про виявлення під час перевірки суб`єкта господарювання або роботодавця ознак порушення законодавства про працю та/або зайнятість населення, складеного посадовою особою Держпраці чи її територіального органу (абз. 3 частини 2 пункту 2).

5.29. Пунктом 3 Порядку № 509 встановлено, що уповноважена посадова особа не пізніше ніж через 10 днів з дати складення акта приймає рішення щодо розгляду справи про накладення штрафу.

5.30. На виконання пункту 6 Порядку № 509, про розгляд справи уповноважені посадові особи письмово повідомляють суб`єктів господарювання та роботодавців не пізніше ніж за п`ять днів до дати розгляду рекомендованим листом чи телеграмою, телефаксом, телефонограмою або шляхом вручення повідомлення їх представникам, про що на копії повідомлення, яка залишається в уповноваженої посадової особи, що надіслала таке повідомлення, робиться відповідна позначка, засвідчена підписом такого представника.

5.31. За результатами розгляду справи уповноважена посадова особа на підставі акта, зазначеного в пункті 3 цього Порядку, складає постанову про накладення штрафу. Така постанова складається у двох примірниках за формою, встановленою Мінсоцполітики, один з яких залишається в уповноваженої посадової особи, що розглядала справу, другий - надсилається протягом трьох днів суб`єктові господарювання або роботодавцю, стосовно якого прийнято постанову, або видається його представникові, про що на ньому робиться відповідна позначка, засвідчена підписом такого представника. У разі надсилання примірника постанови поштою у матеріалах справи робиться відповідна позначка (пункт 8 Порядку № 509).

5.31. Зі змісту вказаних норм, суд робить висновок, що за наявності акта перевірки із зафіксованими обставини, які містять ознаки порушення трудового законодавства, а також за умови повідомлення суб`єкта господарювання у визначений спосіб про дату розгляду справи щодо накладення штрафу, уповноважена посадова особа має право скласти постанову про накладення штрафу за встановленою формою.

6. Висновки суду щодо доводів сторін та вирішення спору.

6.1. Стверджуючи про обґрунтованість позовних вимог, однією з підстав для скасування оскаржуваних припису та постанови про накладення штрафу, ФОП Панченко ОСОБА_3 визначає неповідомлення її про проведення інспекційного відвідування.

6.2. Втім, суд не приймає до уваги вказані доводи позивача, оскільки, як уже зазначалось, Порядок здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України № 295 від 26.04.2017 (діяв на момент виникнення спірних правовідносин), не містить безумовного обов`язку повідомляти об`єкт контролю про проведення інспекційного відвідування та встановлює для інспектора праці право не повідомляти про такий захід, якщо він вважатиме, що повідомлення може зашкодити його проведенню.

6.3. Тим більше, що Наказ № 135 від 28.01.2019 (а.с. 78) про проведення інспекційного відвідування, ФОП ОСОБА_2 не оскаржувався, а інспектори праці фактично були допущені до його проведення, наслідком чого стало складання акту № СМ 308/181/АВ від 30.01.2019 (а.с. 16-23).

6.4. Отже, визначальним для вирішення спірних правовідносин є встановлення наявності або відсутності ознак трудових правовідносин між позивачем та фізичними особами ОСОБА_6 , ОСОБА_7 й ОСОБА_8 .

6.5. Доводячи відсутність трудових правовідносин з ОСОБА_8 , яка на момент здійснення інспекційного відвідування перебувала у приміщенні магазину «ANDI» за адресою: м. Суми, вул. Воскресенська, 16 та на бейджику якої значилось ім`я « ОСОБА_13 » й посада «продавець магазину «ANDI», на підтвердження чого відповідачем наданий відеозапис (а.с. 103), ФОП ОСОБА_2 посилається на договір про надання послуг від 15.01.2019, укладений з ФОП ОСОБА_9 (а.с. 31) та договір про надання послуг від 15.01.2019 (а.с. 36), укладений між ФОП ОСОБА_9 та ОСОБА_8

6.6. Зі змісту договору від 15.01.2019, укладеного позивачем з ФОП ОСОБА_9 (а.с. 31), суд встановив, що останній за завданням ФОП ОСОБА_2 , шляхом покладення виконання договору на інших осіб, залишаючись відповідальним за результат їх роботи, зобов`язувався надати послуги по проведенню сортування та розпаковки/упаковки сезонного товару, викладки товару згідно зі стандартами торгівлі, прибирання внутрішніх приміщень та зовнішнього прибирання, а також надати допомогу у підборі одягу та взуття/консультування стосовно фасону, розміру та кольору. Аналогічні види послуг вказані і в технічному завданні до договору (а.с. 32), яке також містить і обсяг (кількість) цих послуг.

6.7. Згідно з актом приймання-передачі наданих послуг від 31.07.2019 (а.с. 33) ФОП ОСОБА_9 здійснив сортування та розпаковку/упаковку сезонного товару в обсязі (кількості) « 2» на суму 200, 00 грн.; викладку товару згідно стандартів торгівлі в обсязі (кількості) « 2» на суму 200, 00 грн.; допоміг у підборі одягу та взуття/проконсультував стосовно фасону, розміру та кольору в обсязі (кількості) "20" на суму 400, 00 грн., а також здійснив прибирання внутрішніх приміщень та зовнішнє прибирання в обсязі (кількості) « 3» на суму 150, 00 грн.

6.8. Зі змісту договору від 15.01.2019, укладеного між ФОП ОСОБА_9 та ОСОБА_8 (а.с. 36), суд встановив, що остання зобов`язувалась надати послуги по проведенню сортування та розпаковки/упаковки сезонного товару, викладки товару згідно зі стандартами торгівлі, прибирання внутрішніх приміщень та зовнішнього прибирання, а також надати допомогу у підборі одягу та взуття/консультування стосовно фасону, розміру та кольору на користь третьої особи, а саме: ФОП ОСОБА_2 . Аналогічні види послуг вказані і в технічному завданні до договору (а.с. 37), яке також містить і обсяг (кількість) цих послуг.

6.9. Згідно з актом прийому-передачі наданих послуг від 31.07.2019 (а.с. 38) ОСОБА_8 здійснила сортування та розпаковку/упаковку сезонного товару в обсязі (кількості) « 2» на суму 200, 00 грн.; викладку товару згідно стандартів торгівлі в обсязі (кількості) « 2» на суму 200, 00 грн.; допоміг у підборі одягу та взуття/проконсультував стосовно фасону, розміру та кольору в обсязі (кількості) « 20» на суму 400, 00 грн., а також здійснив прибирання внутрішніх приміщень та зовнішнє прибирання в обсязі (кількості) « 3» на суму 150, 00 грн.

6.10. Отже, стверджуючи про відсутність трудових правовідносин з ОСОБА_17 , ФОП ОСОБА_2 зауважує на тому, що згідно з цивільно-правовим договором ФОП ОСОБА_9 зобов`язаний був надати певні послуги, для надання яких, ним, на підставі цивільно-правового договору, була залучена ОСОБА_8 Саме виконуючи цей договір, остання і була присутня в магазині «ANDI» за адресою: м. Суми, вул. Воскресенська, 16 під час проведення інспекційного відвідування.

6.11. Проте, надаючи правову оцінку спірним правовідносинам та обставинам справи, суд не може погодитись з указаними доводами позивача, з наступних підстав.

6.12. Як убачається з наведених вище договорів, їх предметом фактично є виконання роботи продавця непродовольчих товарів. При цьому, згадані договори не містять таких істотних умов, як місце надання послуг (виконання робіт), строки їх надання (виконання), конкретний вид та кількість товарів, щодо яких необхідно надати обумовлені послуги (виконати роботи). Не містять такої інформації і технічне завдання до договору та акти приймання-передачі наданих послуг.

Наведені обставини, на переконання суду, свідчать про те, що за своєю суттю, предметом укладених договорів є процес праці, а не її кінцевий результат.

6.13. З огляду на предмет укладених договорів та поняття трудового договору, суд критично оцінює аргументи ФОП ОСОБА_2 про цивільно-правовий характер відносин з ОСОБА_8 . Суд вважає, що послуги за цими договорами не є юридично самостійними, а здійснюються у межах господарської діяльності позивача по продажу непродовольчих товарів, з систематичним виконанням трудових функцій.

6.14. Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку, що в даному випадку правовідносини між ФОП ОСОБА_2 та ОСОБА_8 носять ознаки, притаманні саме трудовим відносинам між роботодавцем та найманим працівником. При цьому, дії позивача щодо надання трудовому договору форми декількох цивільно-правових, перешкоджають реалізації працівником права на працю, гарантованого Конституцією України та Кодексом законів про працю України, а також права на соціальний захист у випадку безробіття, при тимчасовій втраті працездатності, у разі нещасного випадку на виробництві або внаслідок професійного захворювання, права на відпочинок, щорічну оплачувану відпустку, право на здорові і безпечні умови праці.

6.15. За наведених обставин, суд погоджується з висновками акту інспекційного відвідування № СМ 308/181/АВ від 30.01.2019 про те, що у межах спірних правовідносин ФОП ОСОБА_2 не дотримано вимог статті 24 КЗпП України в частині обов`язкового укладання трудового договору у письмовій формі з ОСОБА_8

6.16. Таким чином, беручи до уваги дотримання відповідачем порядку прийняття оскаржуваних Припису № СМ 308/181/АВ/П від 11.02.2019 та Постанови № СМ 308/181/АВ/ТД-ФС від 18.02.2019 в частині накладення штрафу в сумі 125 190, 00 грн. внаслідок допущення до роботи ОСОБА_8 без укладання трудового договору, суд дійшов висновку про їх відповідність критеріям, встановленим ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у зв`язку з чим, позовні вимоги в частині скасування цих рішень, є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

6.17. Стосовно позовних вимог про визнання протиправною та скасування Постанови № СМ 308/181/АВ/ТД-ФС від 18.02.2019 в частині накладення штрафу в сумі 250 380, 00 грн. внаслідок допущення до роботи без укладання трудового договору з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , суд зазначає таке.

6.18. Доводячи правомірність оскаржуваної постанови у вказаній частині, Управління Держпраці посилається акт інспекційного відвідування, яким встановлено, що ОСОБА_6 та ОСОБА_7 знаходились у приміщенні магазину «ANDI» за адресою АДРЕСА_5 , 4/2, у них на бейджиках значились їх імена й посада «продавець магазину «ANDI», вони надавали консультації щодо асортименту товарів, а також допомагали підібрати необхідний розмір одягу покупцям, на підтвердження чого наданий відеозапис (а.с. 103).

6.19. При цьому, висновок про те, що у вказаному магазині господарську діяльність здійснює ФОП ОСОБА_2 , відповідачем був зроблений на підставі пояснень ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , а також документів, які знаходились у куточку споживача.

6.20. Втім, з наданого позивачем договору суборнеди приміщення від 02.01.2019 (а.с. 110-112), судом встановлено, що приміщення магазину «ANDI» за адресою АДРЕСА_1 . АДРЕСА_5 , 4/ АДРЕСА_6 передано в користування ФОП ОСОБА_9 . Тобто, вочевидь, станом на момент проведення інспекційного відвідування, господарську діяльність у цьому магазині здійснювала третя особа, а не ФОП Панченко ОСОБА_5 .

6.21. Про передання в суборенду приміщення магазину «ANDI» за адресою АДРЕСА_2 , позивач повідомляв відповідача та надавав йому копію договору суборенди (а.с. 87-88). Проте, Управлінням Держпраці ця обставина була проігнорована та при прийнятті оскаржуваних рішень не враховувалась.

6.22. На виконання частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

6.23. На переконання суду, беззаперечних, достатніх та належних доказів того, що у приміщенні магазину «ANDI» за адресою м. Суми, вул. Харківська, 4/2, станом на момент здійснення інспекційного відвідування у період з 29.01.2019 по 30.01.2019, господарську діяльність здійснювала саме ФОП ОСОБА_2 , а не інша особа, Управління Держпраці не надало.

При цьому, посилання відповідача на пояснення ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , а також документи, які знаходились у куточку споживача, суд вважає недостатніми доказами на підтвердження вказаної обставини.

6.24. Отже, враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку, що Управлінням Держпраці недоведений факт здійснення ФОП ОСОБА_2 господарської діяльності у приміщенні магазину «ANDI» за адресою м. Суми, вул. Харківська, 4/2 на момент проведення інспекційного відвідування та, як наслідок порушення вимог статті 24 КЗпП України в частині допущення до роботи ОСОБА_6 та ОСОБА_7 без укладання трудових договорів, у зв`язку з чим, Постанова № СМ 308/181/АВ/ТД-ФС від 18.02.2019 в частині накладення штрафу в сумі 250 380, 00 грн. не відповідає критеріям, встановленим частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України та є протиправною, а позовні вимоги про її скасування у цій частині такими, що підлягають задоволенню.

6.25. Згідно зі ст. 244 Кодексу адміністративного судочинства України, під час ухвалення рішення, суд, окрім іншого, має вирішити як розподілити між сторонами судові витрати.

6.26. Статтею 132 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

6.27. Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

6.28. У цій справі, за подання позовної заяви ФОП Панченко ОСОБА_18 .М., згідно з квитанціями від 26.03.2019, сплатила судовий збір у загальному розмірі 5 900, 35 грн., з яких: 3 979, 35 грн. за вимогу майнового характеру (про скасування Постанови № СМ 308/181/АВ/ТД-ФС від 18.02.2019) та 1 921, 00 грн. за вимогу немайнового характеру (скасування Припису № СМ 308/181/АВ/П від 11.02.2019).

Беручи до уваги висновок суду про часткове задоволення позовних вимог, а саме: про скасування Постанови № СМ 308/181/АВ/ТД-ФС від 18.02.2019 в частині накладення штрафу в сумі 250 380, 00 грн., за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору пропорційна до задоволених вимог, що складає 2 503, 80 грн.

6.29. Крім того, ФОП ОСОБА_2 вважає, що за рахунок бюджетних асигнувань Управління Держпраці, підлягають стягненню на її користь і витрати на оплату правничої допомоги в сумі 22 363, 60 грн. На підтвердження цих витрат, позивачем надана копія договору від 31.01.2019 (а.с. 62) та Довідка про кількість витрачених годин роботи адвоката від 21.03.2019 (а.с. 63).

6.30. Вирішуючи питання розподілу згаданих витрат, суд зазначає, що у відповідності до ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката несуть сторони. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

6.31. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (частина 3 статті 134).

6.32. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 4 статті 134).

6.33. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина 5 статті 134).

6.34. З системного аналізу вказаних норм убачається, що документально підтверджені судові витрати підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень. При цьому, склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату обґрунтованого гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку.

6.35. У цій справі, судом встановлено, що за змістом п. 4.1 договору про надання правової допомоги від 31.01.2019 (а.с. 62), вартість послуг визначається сторонами на підставі взаємної згоди. В той же час, жодного документа, який би підтверджував досягнення згоди між сторонами щодо вартості правничих послуг, позивачем не надано.

6.36. У довідці про кількість витрачених годин (а.с. 63) вказано, що адвокатом витрачено 3 години для надання консультацій та ознайомлення з матеріалами справи, 5 годин для збору всіх необхідних документів та пояснень, 1 година для складання адвокатського запиту, 4 години для складання заперечення на акт перевірки, 1 година для у часті у розгляді справи в Упралінні Держпраці, 2 години для складання адвокатського запиту, а також 5 годин для складання позову та позовних матеріалів.

6.37. Крім того, за змістом згаданої довідки, адвокатом понесені витрати на відрядження в сумі 2 658, 80 грн. 31.01.2019, 2 502, 40 грн. 05.02.2019 та 2 502, 40 грн. 18.02.2019, а вартість години роботи адвоката погоджена в сумі 700, 00 грн. При цьому, доказів фактичного здійснення витрат адвокатом суду не надано, а сама довідка (а.с. 63) не містить підпису ФОП ОСОБА_2 .

6.38. Таким чином, з огляду на викладене, а також беручи до уваги ненадання позивачем акту виконаних робіт до договору, який би відображав перелік наданих послуг та документів на підтвердження їх фактичного надання, а також документів про оплату наданих послуг, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для відшкодування витрат на правничу допомогу в сумі 22 363, 60 грн. за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

6.39. Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241- 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Управління Держпраці у Сумській області, третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору на стороні позивача - фізична особа-підприємець Петренко Микола Миколайович, про скасування постанови та припису задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати Постанову Управління Держпраці у Сумській області № СМ 308/181/АВ/ТД-ФС від 18.02.2019 в частині накладення на фізичну особу-підприємця ОСОБА_2 штрафу в сумі 250 380, 00 (двісті п`ятдесят тисяч триста вісімдесят) грн. 00 коп.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Стягнути з Управління Держпраці у Сумській області (40000, м. Суми, вул. Горького, 28-б, код 39857622) на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 ( АДРЕСА_7 , ід.н. НОМЕР_1 ) судові витрати на оплату судового збору в сумі 2 503, 80 (дві тисячі п`ятсот три) грн. 80 коп.

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційні скарги подаються через Сумський окружний адміністративний суд.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.В. Воловик