Справа № 440/1455/19
Суддя: О.О. Кукоба
Дата ухвалення: 2019-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

08 липня 2019 року м. ПолтаваСправа №440/1455/19

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Кукоби О.О.,

за участю:

секретаря судового засідання - Скорика С.В.

та представників сторін:

від позивача - ОСОБА_2

від відповідача - Крекотень О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області про визнання протиправним та скасування рішення,

В С Т А Н О В И В:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

1. Короткий зміст позовних вимог.

ОСОБА_1 (надалі - позивач, ОСОБА_1 ) звернулась до суду з позовом до Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області (надалі - відповідач, Щербанівська сільська рада), у якому просила визнати протиправним та скасувати рішення десятої сесії сьомого скликання Щербанівської сільської ради від 13.09.18 "Про скасування рішення 52 сесії 6 скликання Щербанівської сільської ради від 15.10.2015 року".

Позовні вимоги обґрунтувала посиланням на те, що орган місцевого самоврядування, яким є відповідач, не уповноважений на скасування своїх попередніх рішень, а тому спірне рішення, на її переконання є протиправним. Звертала увагу на те, що на підставі рішення Щербанівської сільської ради від 15.10.15 вона мала законні очікування на отримання земельної ділянки у власність.

2. Позиція відповідача.

Відповідач позов не визнав, у наданому до суду відзиві представник відповідача просив у задоволенні позовних вимог відмовити повністю посилаючись на їх необґрунтованість та безпідставність /а.с. 47-49/. Зазначив, що позивачем з 2015 року не виготовлено технічну документацію із землеустрою та не подано на затвердження сільській раді, внаслідок чого в порушення земельного законодавства, заходи із землеустрою, обов`язкові до виконання фізичними та юридичними особами, не визначено, що виключає можливість органу місцевого самоврядування здійснювати належний контроль за раціональним використанням та охороною земельної ділянки. На переконання відповідача, скасування попереднього рішення Щербанівської сільської ради є необхідним заходом для належної організації землеустрою на відповідній території.

3. Інші заяви учасників справи.

3.06.19 судом одержано відповідь на відзив /а.с. 79-83/, у якій представник позивача зауважив, що чинним на момент виникнення спірних відносин законодавством не передбачено строк дії дозволу на розробку землевпорядної документації. За твердженням представника позивача, ОСОБА_1 у жовтні 2015 року укладено з ТОВ "Регіон ЕкспертПроект" договір з розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність та проводяться роботи з виготовлення документації із землеустрою. Вказував, що в ході розробки документації із землеустрою виникла необхідність внесення змін до Плану зонування території населеного пункту, що призвело до затягування строків виготовлення землевпорядної документації.

19.06.19 судом одержано заперечення на відповідь /а.с. 105-119/, у яких представник відповідача звертав увагу на те, що рішення від 15.10.15 прийняте Щербанівською сільською радою без повного та всебічного встановлення обставин справи, що стало підставою для його скасування. Наголошував на неможливості зміни цільового призначення земельної ділянки під належною позивачу на праві власності будівлею та необхідності укладення з сільською радою договору оренди такої земельної ділянки. Стверджував про те, що у ході розгляду в Полтавському районному суді Полтавської області цивільної справи №545/1781/18 позивач визнала факт користування спірною земельною ділянкою в розмірі 595,4 кв.м., що свідчить про те, що земельна ділянка загальною площею 0,1663 га ОСОБА_1 не використовується.

1.07.19 представником позивача подані додаткові пояснення /а.с. 163-165/, у яких він посилався на те, що предмет розгляду у цивільній справі №545/1781/18 є відмінним від цього спору, а укладення мирової угоди 17.04.19 не свідчить про правомірність прийнятого відповідачем 13.09.18 рішення.

4. Процесуальні дії у справі.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 26.04.19 відкрито провадження у справі за даним позовом, розгляд справи вирішено здійснити за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 11.06.19 продовжено строк проведення підготовчого провадження на тридцять днів.

У підготовчому засіданні представниками сторін подані заяви про розгляд справи по суті після закриття підготовчого провадження.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував, наполягав на відмові у задоволенні позовних вимог.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Судом встановлено, що рішенням Щербанівської сільської ради від 18.08.06 передано ЗАТ "ДК плюс" в оренду земельну ділянку площею 0.6507 га, розташовану у АДРЕСА_2 на території Щербанівської сільської ради для комерційного використання (код 1.11), іншої комерційної діяльності (код 1.11.6) /а.с. 141/.

18.04.07 між Щербанівською сільською радою та ЗАТ "ДК плюс" укладений договір оренди землі площею 0.6507 га, кадастровий НОМЕР_1 /а.с. 131-140/.

Рішенням Щербанівської сільської ради від 17.07.08 продовжено ЗАТ "ДК плюс" термін дії договору оренди земельної ділянки до п`яти років /а.с. 153/.

22.06.11 між ОСОБА_1 та ПрАТ "ДК плюс" укладений договір купівлі - продажу, за умовами якого ПрАТ "ДК плюс" передало у власність, а гр. ОСОБА_1 прийняла у власність матеріальний склад, що знаходиться в АДРЕСА_2 загальною площею 341,7 кв.м. /а.с. 11/.

Залученою до матеріалів справи інформаційною довідкою з Реєстру прав власності на нерухоме майно підтверджено, що за ОСОБА_1 12.08.11 зареєстроване право приватної власності на матеріальний склад площею 341,7 кв.м. /а.с. 112/.

15.12.11 Щербанівською сільською радою затверджені проекти землеустрою щодо створення чотирьох нових землекористувань на земельній ділянці загальною площею 0.6507 га: І-ше землекористування - площею 0,2006 га; ІІ-ге землекористування - площею 0.2343 га; ІІІ-тє землекористування - площею 0,0495 га; ІV-те землекористування - площею 0.1663 га. за рахунок земель, які перебували в оренді Приватного акціонерного товариства "ДК плюс" в межах с. Розсошенці на території Щербанівської сільської ради для комерційного використання (код згідно з КВ ЦПЗ 03.07) /а.с. 142/. Пунктом 2 зазначеного рішення надано дозвіл власникам споруд, розташованих на цих земельних ділянках, на виготовлення технічної документації по встановленню меж земельних ділянок в натурі з подальшим посвідченням права користування земельними ділянками відповідно до законодавства.

Рішенням 52 сесії 6 скликання Щербанівської сільської ради від 15.10.15 ОСОБА_1 надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 0,1663 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд у АДРЕСА_2 на території Щербанівської сільської ради /а.с. 27/.

Рішенням 10 сесії 7 скликання Щербанівської сільської ради від 13.10.18 скасовано рішенням 52 сесії 6 скликання Щербанівської сільської ради від 15.10.15 "Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки", наданого ОСОБА_1 /а.с. 9/.

Не погодившись з цим рішенням органу місцевого самоврядування, позивач оскаржила його до суду.

ДЖЕРЕЛА ПРАВА

Згідно зі статтею 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Статтею 12 Земельного кодексу України визначено, що до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить, зокрема, передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу; вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону.

Частиною першою статті 83 Земельного кодексу України визначено, що землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю.

За змістом пункту "г" частини першої статті 121 Земельного кодексу України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах: для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у селах - не більше 0,25 гектара.

Частиною шостою статті 118 Земельного кодексу України визначено, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки) у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

Відповідно до частини сьомої цієї статті, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб`єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін.

Частиною другою статті 22 Закону України "Про землеустрій" (у редакції Закону України від 2.06.15 №497-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо визначення складу, змісту та порядку погодження документації із землеустрою") визначено, що рішення Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування про надання дозволу на розробку документації із землеустрою приймається виключно у строки та лише у випадках, передбачених цим законом та Земельним кодексом України. Зазначене рішення надається безоплатно та має необмежений строк дії.

Згідно з частиною першою статті 122 Земельного кодексу України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Відповідно до пункту 34 частини першої статті 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання регулювання земельних відносин.

За приписами частини першої статті 46 названого Закону, сільська, селищна, міська, районна у місті (у разі її створення), районна, обласна рада проводить свою роботу сесійно.

Статтею 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" визначено, що рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень (частина перша).

Акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку (частина десята).

Акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування підлягають обов`язковому оприлюдненню та наданню за запитом відповідно до Закону України "Про доступ до публічної інформації". Проекти актів органів місцевого самоврядування оприлюднюються в порядку, передбаченому Законом України "Про доступ до публічної інформації", крім випадків виникнення надзвичайних ситуацій та інших невідкладних випадків, передбачених законом, коли такі проекти актів оприлюднюються негайно після їх підготовки (частина одинадцята).

ОЦІНКА СУДОМ ОБСТАВИН СПРАВИ

Суд враховує, що спір у даній справі стосується наявності у відповідача, як органу місцевого самоврядування, права скасовувати своє раніше прийняте рішення.

Конституційний Суд України у Рішенні від 16.04.09 №7-рп/2009 у справі за конституційним поданням Харківської міської ради щодо офіційного тлумачення положень частини другої статті 19, статті 144 Конституції України, статті 25, частини чотирнадцятої статті 46, частин першої, десятої статті 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" (справа про скасування актів органів місцевого самоврядування) розтлумачив, що в аспекті конституційного подання положення частини другої статті 19, статті 144 Конституції України, статті 25, частин першої, десятої статті 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" стосовно права органу місцевого самоврядування скасовувати свої раніше прийняті рішення та вносити до них зміни необхідно розуміти так, що орган місцевого самоврядування має право приймати рішення, вносити до них зміни та/чи скасовувати їх на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

При цьому, у абзаці першому пункту 4 мотивувальної частини згаданого Рішення Конституційний Суд України зазначив, що органи місцевого самоврядування, вирішуючи питання місцевого значення, представляючи спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ та міст, приймають нормативні та ненормативні акти. До нормативних належать акти, які встановлюють, змінюють чи припиняють норми права, мають локальний характер, розраховані на широке коло осіб та застосовуються неодноразово, а ненормативні акти передбачають конкретні приписи, звернені до окремого суб`єкта чи юридичної особи, застосовуються одноразово і після реалізації вичерпують свою дію.

У абзаці п`ятому пункту 5 вказаного Рішення визначено, що органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов`язані з реалізацією певних суб`єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб`єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення. Це є "гарантією стабільності суспільних відносин" між органами місцевого самоврядування і громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього рішення.

Суд враховує, що рішенням п`ятдесят другої сесії шостого скликання Щербанівської сільської ради від 15.10.15 ОСОБА_1 наданий дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки в межах норм безоплатної приватизації.

На підставі цього рішення позивач 21.10.15 уклала договір з ТОВ "Регіон ЕкспертПроект" на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки /а.с. 84/.

Як пояснив у судовому засіданні представник позивача, у ході розробки землевпорядної документації виникла необхідність внесення змін до зонування території населеного пункту с. Розсошенці Полтавського району Полтавської області.

З цією метою, Щербанівською сільською радою за клопотанням ОСОБА_1 5.07.16 прийнято рішення про внесення змін до Плану зонування території населеного пункту.

На виконання даного рішення 28.11.16 між Щербанівською сільською радою (замовник), комунальним підприємством "Планування забудова територій Полтавського району та здійснення архбудконтролю" Полтавської районної ради (підрядчик) та гр. ОСОБА_1 (платник) укладено Договір №46 на виконання робіт з внесення змін до плану зонування території (зонінгу) південно-західної частини села Розсошенці Полтавського району Полтавської області /а.с. 86/.

Рішенням 18 сесії 7 скликання Щербанівської сільської ради від 10.03.17 затверджено проект "Внесення змін до плану зонування території (зонінгу) південно-західної частини села Розсошенці Полтавського району Полтавської області".

Позивачем оплачено вартість робіт з розробки проекту землеустрою та плану зонування території населеного пункту.

З урахуванням наведеного, представник позивача стверджував, що ОСОБА_1 вживає всіх можливих заходів з метою виготовлення технічної документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність.

Враховуючи викладене, суд зазначає, що на підставі рішення п`ятдесят другої сесії шостого скликання Щербанівської сільської ради від 15.10.15 між ОСОБА_1 та сільською радою виникли правовідносини, пов`язані з реалізацією позивачем певних суб`єктивних та охоронюваних законом інтересів щодо набуття у власність земельної ділянки. При цьому, позивач згоди на зміну чи припинення таких правовідносин не надавала.

Суд зауважує, що скасування відповідачем свого рішення від 15.10.15 могло мати місце виключно на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Однак, ні Конституцією України, ні Земельним кодексом України, ані жодним іншим нормативно-правовим актом органу місцевого самоврядування не надано права на скасування рішення про надання фізичній особі дозволу на розробку проекту землеустрою.

До того ж, ознайомившись зі змістом спірного рішення, суд встановив, що підставою для його ухвалення зазначено акт комісії з питань агропромислового комплексу, регулювання земельних відносин, охорони навколишнього середовища /а.с. 37/. Посилання на конкретні норми чинного законодавства у згаданому рішенні відсутні.

До матеріалів справи залучено копію акта від 7.09.18 №10 комісії з питань агропромислового комплексу, регулювання земельних відносин, охорони навколишнього середовища Щербанівської сільської ради, по тексту якого зазначено, що з моменту надання позивачу дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою для відведення земельної ділянки у власність минуло більше шести місяців, однак технічну документацію не виготовлено.

На переконання комісії, відсутність затвердженої технічної документації із землеустрою є порушенням земельного законодавства, внаслідок чого Щербанівська сільська рада не має можливості здійснювати контроль щодо раціонального використання та охорони земель за вказаними адресами.

На цій підставі комісія рекомендувала сільській раді скасувати рішення про надання ОСОБА_1 дозволу на розробку землевпорядної документації, оскільки таке рішення є необхідним заходом щодо належної організації землеустрою на відповідній території, надасть можливість в подальшому вирішити питання про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою третім особам щодо частини земельної ділянки, яка не знаходиться під нерухомим майном ОСОБА_1 та здійснювати контроль за раціональним використанням та охороною земель /а.с. 38-40/.

При цьому у акті міститься посилання на положення статей 20, 28 Закону України "Про землеустрій".

Оцінюючи наведені доводи, суд звертає увагу на таке.

Посилання відповідача на порушення позивачем вимог статті 28 Закону України "Про землеустрій" суд визнає безпідставним та необґрунтованим, оскільки вказаною статтею визначено права та обов`язки розробників документації із землеустрою, в тому числі, щодо виконання робіт із складання документації із землеустрою у строк, передбачений договором. Також, даною нормою встановлено, що максимальний строк складання документації із землеустрою не повинен перевищувати шести місяців з моменту укладення договору.

Разом з цим, як передбачено частиною другою статті 26 названого Закону, розробниками документації із землеустрою є: юридичні особи, що володіють необхідним технічним і технологічним забезпеченням та у складі яких працює за основним місцем роботи не менше двох сертифікованих інженерів-землевпорядників, які є відповідальними за якість робіт із землеустрою; фізичні особи - підприємці, які володіють необхідним технічним і технологічним забезпеченням та є сертифікованими інженерами-землевпорядниками, відповідальними за якість робіт із землеустрою.

Позивач не є розробником документації із землеустрою, а навпаки, в даних правовідносинах виступає як її замовник, що виключає можливість застосування до неї негативних наслідків.

Суд звертає увагу на те, що згадані положення Закону України "Про землеустрій" регламентують виключно правовідносини суб`єкта (замовника), який має намір отримати земельну ділянку у користування, та розробника документації із землеустрою, і жодним чином не можуть бути підставою для скасування рішення про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою.

Доводи відповідача про те, що позивачем більше шести місяців з моменту видачі дозволу на виготовлення землевпорядної документації не подано на затвердження проект землеустрою, чим не виконано вимоги пункту 2 рішення Щербанівської сільської ради від 15.10.15, суд вважає необґрунтованими, оскільки чинним на момент виникнення та реалізації спірних відносин законодавством строк дії дозволу на розробку проекту землеустрою не передбачено. Навпаки, як визначено частиною другою статті 22 Закону України "Про землеустрій", зазначене рішення має необмежений строк дії.

Водночас суд визнає хибними доводи представника відповідача про те, що зволікання позивача з розробленням проекту землеустрою унеможливлює розпорядження сільською радою земельною ділянкою, а також здійснення контролю за раціональним використанням та охороною земель, адже надання відповідного дозволу не означає вибуття земельної ділянки із земель комунальної власності, оскільки такий дозвіл не є правовстановлюючим актом.

Підсумовуючи вищевикладене, суд зазначає, що у ході розгляду справи відповідачем не доведено, що приймаючи спірне рішення він діяв виключно на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У спірному рішенні не зазначено, а у ході судового розгляду не надано належних та допустимих доказів, що свідчили б про наявність достатніх підстав для скасування рішення про надання ОСОБА_1 дозволу на розробку проекту землеустрою.

Відповідачем не встановлено порушення попереднім скликанням Щербанівської сільської ради порядку надання ОСОБА_1 дозволу на розробку проекту землеустрою.

Посилання відповідача на те, що 17.04.19 між ОСОБА_1 та Щербанівською сільською радою у справі №545/1781/18 укладено мирову угоду про компенсацію позивачем збитків, завданих фактичним використанням земельної ділянки площею 595,4 кв.м. без правовстановлюючих документів /а.с. 155-157/ суд визнає неприйнятними, оскільки такої угоди не існувало на момент прийняття спірного рішення, а її зміст не стосується правомірності надання позивачу дозволу на розробку проекту землеустрою.

Твердження представника відповідача про ймовірність непогодження проекту землеустрою сільською радою у разі його розробки та подання на затвердження позивачем є суб`єктивними припущеннями та, у будь-якому випадку, не можуть бути прийняті судом у якості належного та достатнього обґрунтування правомірності спірного рішення.

За вищевикладених обставин, зважаючи на відсутність визначених законом підстав для скасування відповідачем свого рішення та беручи до уваги заперечення позивачем скасування дозволу Щербанівської сільської ради на розробку проекту землеустрою, суд дійшов висновку про протиправність спірного рішення сільської ради.

При цьому суд враховує висновки, викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 20.09.18 у справі №521/17710/15-а, від 22.01.19 у справі №371/957/16-а, від 13.03.19 у справі №542/1197/15-а.

Зважаючи на встановлені в ході судового розгляду фактичні обставини справи та враховуючи вищенаведені норми законодавства, якими урегульовано спірні відносини, суд дійшов висновку про правомірність та обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 .

Відтак, позов належить задовольнити повністю.

РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ

Згідно з частиною першою статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Позивач при звернені до суду сплатила судовий збір у розмірі 768,40 грн, що підтверджено квитанцією від 23.04.19 №11738 /а.с. 3/. Вказану суму судового збору зараховано до спеціального фонду Державного бюджету, що підтверджено випискою /а.с. 4/.

Інші судові витрати у справі відсутні.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, сплачений позивачем при зверненні до суду судовий збір належить компенсувати ОСОБА_1 шляхом стягнення за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 2, 3, 6-10, 72-77, 90, 132, 139, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, Полтавський окружний адміністративний суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області про визнання протиправним та скасування рішення задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати рішення десятої сесії сьомого скликання Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області від 13 вересня 2018 року "Про скасування рішення 52 сесії 6 скликання Щербанівської сільської ради від 15.10.2015 року".

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області (; вул. Центральна, 2, с. Щербані, Полтавський район, Полтавська область, 38750) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 ) судові витрати у розмірі 768,40 грн (сімсот шістдесят вісім гривень сорок копійок).

Рішення набирає законної сили відповідно до положень статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду у порядку та строки, визначені статтями 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення складено 18 липня 2019 року.

Суддя О.О. Кукоба