Справа № 120/1515/19-а
Суддя: Маслоід Олена Степанівна
Дата ухвалення: 2019-07-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

15 липня 2019 р. Справа № 120/1515/19-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Маслоід Олени Степанівни,

за участю:

секретаря судового засідання: Ніконової Тетяни Василівни

представника позивача: Піхотного Максима Дмитровича

представника відповідача: Карташова Олексія Віталійовича

представника відповідача: Козлачкової Юлії Володимирівни

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_4 ( АДРЕСА_1 )

до: Головного управління ДФС у Вінницькій області (вул. Хмельницьке шосе, б. 7, м. Вінниця, Вінницька обл., 21100)

про: визнання протиправним та скасування наказу

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_4 (далі - позивач) з позовною заявою до Головного управління ДФС у Вінницькій області (далі - відповідач) про визнання протиправним та скасування наказу від 19.04.2019 року № 2210 про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки платника податків-фізичної особи, яка не є суб`єктом господарювання, позивача.

Позов обґрунтовано тим, що позивачем отримано наказ від 19.04.2019 року № 2210 про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки платника податків-фізичної особи, яка не є суб`єктом господарювання. Позивач вважає вказаний наказ протиправним та таким, що підлягає скасуванню, з огляду на наступне. Відповідачем при направленні запиту від 20.03.2019 року було порушено вимоги п. 73.3 Податкового кодексу України (далі - ПК України), зокрема, у запиті не зазначено підстави для надіслання запиту відповідно до цього пункту, із зазначенням інформації, яка це підтверджує. Внаслідок цього порушено також положення пп. 20.1.2 ПК України, відповідно до якого контролюючим органом надається право отримувати безоплатно від платників податків довідки та копії документів лише у порядку, визначеному законодавством. Крім того, у запиті не було жодної інформації щодо ненадання позивачем податкової декларації, будь-яких розрахунків, тощо, тобто того, що визначено як підстава для призначення перевірки у пп. 78.1.2 п. 78.1 ст. 78 ПК України. В оскаржуваному наказі період діяльності, за який необхідно провести перевірку, а саме: з 01.01.2016 року по 31.12.2017 року зазначено з грубим порушенням положень ст. 102 ПК України, оскільки строки давності проведення перевірки за І квартал 2016 року на початок проведення перевірки відповідно до наказу вже закінчились. Від так, відповідач з порушенням процедури та за відсутності законних підстав прийняв оскаржуваний наказ та призначив проведення документальної перевірки. Це й стало причиною звернення до суду позивача з даною позовною заявою.

Одночасно з позовною заявою позивачем подано до суду заяву про забезпечення позову, у задоволенні якої було відмовлено ухвалою від 10.05.2019 року.

Ухвалою від 14.05.2019 року дану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження, а також визначено, що вона буде розглядатись в порядку спрощеного позовного провадження з повідомлення (виклику) сторін. Судове засідання призначено на 04.06.2019 року.

30.05.2019 року за вх. № 28878 відповідачем надано до суду відзив, в якому він з позицією позивача не погоджується та вважає, що в задоволенні позовних вимог потрібно відмовити, з огляду на наступне. Відповідно до інформації, наданої з інформаційного ресурсу ДФС України, про суми отримані платником податків - позивачем, а саме: спорудження і продаж житлових будинків з господарськими будівлями та спорудами виключно у Київській області. Всього отримано від ДАБІ декларацій про готовність 33 об`єктів будівництва в 2016-2017 рр.. Також здійснювались операції з купівлі-продажу об`єктів нерухомості, в т.ч. земельних ділянок. При цьому, декларації про майновий стан і доходи не подавались. У зв`язку з цим відповідачем на адресу позивача було надіслано запит про надання інформації (пояснень та їх документальних підтверджень) № 6484/к/02-32-13-05 від 20.03.2019 року, в якому зазначено перелік інформації, яка запитується та перелік документів, які пропонується надати. Однак позивачем пояснень та документів надано не було. Це, в свою чергу, є підставою для здійснення документальної позапланової перевірки, адже згідно положень пп. 78.1.1 п. 78.1 ст. 78 ПК України документальна позапланова перевірка здійснюється у випадку отримання податкової інформації, що свідчить про порушення платником податків валютного, податкового та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов`язковий письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначаються порушення цим платником податків відповідного валютного, податкового та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту. З огляду на це, відповідачем було видано оспорюваний наказ № 2210 від 19.04.2019 року про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки позивача.

31.05.2019 року за вх. № 29154 представником позивача, адвокатом Піхотним М.Д., надано до суду заяву, в якій він повідомив, що надає правову допомогу позивачеві на підставі договору про надання правової допомоги б/н від 08.05.2019 року. Проте копію його до цієї заяви представник позивача не додав, що засвідчено актом Вінницького окружного адміністративного суду № 32/19 від 31.05.2019 року.

У судовому засіданні 04.06.2019 року представники відповідача не заперечували проти долучення до матеріалів справи ордеру про надання правової допомоги адвокатом Піхотним М.Д.. Судом вирішено долучити до матеріалів справи заяву Піхотного М.Д. та зобов`язати його надати документи, які відсутні в додатках до вказаної заяви, а саме: договору про надання правової допомоги позивачеві б/н від 08.05.2019 року.

Одночасно представником позивача, адвокатом Левенцовим В.В. у судовому засіданні заявлено клопотання про оголошення перерви у судовому засіданні для надання відповіді на відзив, оскільки він ним не отриманий. Представники відповідача не заперечували проти задоволення клопотання представника позивача про відкладення судового засідання. Судове засідання відкладено на 18.06.2019 року.

18.06.2019 року за вх. № 31627 представником позивача, адвокатом Піхотним М.Д., надано до суду клопотання про відкладення розгляду справи у судовому засіданні, у зв`язку із необхідністю бути присутнім 18.06.2019 року при проведенні слідчих дій щодо його підзахисного у кримінальному провадженні № 0000449 у м. Києві. До вказаного клопотання докази на підтвердження вказаних обставин не надані.

Цього ж дня за вх. № 31715 позивачем надано до суду відповідь за відзив, в якій він з висновками відзиву категорично не погоджується, з огляду на наступне. Так, позивачем було підготовлено письмові пояснення та відправлено їх відповідачеві, який їх отримав 17.04.2019 року, що свідчить про відсутність підстав для проведення перевірки. Відповідачем грубо порушено принцип in dubio pro tributario - правило вирішення сумніві на користь платника податків, адже ним не обґрунтовано, у зв`язку з чим відповідач прийшов до висновку про обов`язок позивача подати річну податкову декларацію та не зазначено чи оформлювалось контролюючим органом з цього приводу якесь рішення. Крім того, позивач зазначає, що він як пересічна особа вважала, що нотаріус як податковий агент виконала обов`язок щодо декларування отриманих нею доходів. Адже позивачем було отримано доходи від операцій з продажу нерухомого майна, а тому дані щодо сум утриманих та фактично сплачених податків подавались нотаріусом у формі 1 ДФ, від так обов`язок позивача вважається виконаним. Між тим, зобов`язуючи позивача двічі виконати обов`язок щодо декларування, відповідач тим самим порушив принцип «правової визначеності».

У судове засідання 18.06.2019 року ані позивач, ані її представники не з`явились. Про час, дату та місце розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку.

Суд не приймає до уваги клопотання адвоката Піхотного М.Д. про відкладення розгляду справи, оскільки воно подано не повноважною особою та одночасно ставить на обговорення питання про витребування документів, які підтверджують повноваження адвоката Піхотного М.Д. Крім цього, вказане клопотання є необгрунтованим, оскільки до нього не додано доказів на підтвердження викладених обставин. Представник відповідача проти витребування документів не заперечував.

Ухвалою суду від 18.06.2019 року зобов`язано позивача надати до суду оригінал або належним чином завірену копію договору про надання правової допомоги адвокатом Піхотним М.Д. або інший документ на підтвердження повноважень останього. Судове засідання відкладено на 02.07.2019 року.

02.07.2019 року за вх. № 34040 (електронною поштою) та за вх. № 34234 (поштовим відправленням «Укрпошта») представником позивача, адвокатом Піхотним М.Д., надано до суду заяву, до якої додано належним чином засвідчену копію договору про надання правової допомоги б/н від 08.05.2019 року. Одночасно за вх. № 34039 ним надано до суду клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з необхідністю бути присутнім при проведенні слідчих дій у кримінальному провадженні № 00000994 від 03.04.2019 року. Представником позивача до клопотання про відкладення судового засідання не додано доказів на підтвердження викладених обставин, тобто участі в іншому процесі.

У судове засідання 02.07.2019 року ані позивач, ані її представники не з`явились. Про час, дату та місце розгляду справи повідомлені належним чином. З клопотанням представника позивача про відкладення розгляду справи представник відповідача не погодився. Вирішено розгляд справи здійснювати за його відсутності. У зв`язку із зобов`язанням представника відповідача надати лист ДФС для огляду, судове засідання відкладено на 15.07.2019 року.

У судовому засіданні 15.07.2019 року сторони надавали пояснення суду.

Дослідивши усі обставини справи, заслухавши пояснення сторін по справі та надавши їм юридичну оцінку, суд встановив наступне.

28.03.2019 року позивачем отримано запит відповідача про надання інформації та її документального підтвердження. Відповідач зазначив, що ним встановлено спорудження та реалізація позивачем протягом 2016-2018 років 33-х об`єктів житлової нерухомості, що свідчить про систематичну реєстрацію об`єктів житлової нерухомості без державної реєстрації суб`єктом господарської діяльності. Згідно вказаного запиту відповідач просив позивача протягом 15 робочих днів з моменту отримання запиту з метою підтвердження або спростування інформації щодо схеми мінімізації (ухилення) від сплати податку на доходи фізичних осіб та військового збору на об`єкти житлової нерухомості надати копії первинних, бухгалтерських та інших документів, що підтверджують чи спростовують наступне за 2016-2018 рр.: договори купівлі-продажу даних 33-х об`єктів; квитанції про сплату податку на доходи фізичних осіб та військового збору до бюджету. Позивача також повідомлено, що у разі ненадання вказаної інформації виникнуть підстави для проведення відповідної перевірки.

14.04.2019 року позивачем за результатами розгляду вказаного запиту було надано пояснення щодо виявлених обставин та повідомлено, що під час оформлення нотаріально посвідчених договорів купівлі-продажу нерухомого майна були сплачені податки згідно з вимогами ПК України - податок з доходів фізичних осіб та військовий збір. Додатково позивач повідомила, що документи щодо відчуження будинків, на даний час, у неї відсутні. Проте, відповідні копії договорів купівлі-продажу та квитанції про сплату податків знаходяться у справах приватних нотаріусів, що посвідчували дані правочини.

19.04.2019 року відповідачем на підставі п.п. 78.1.1., 78.1.2. п. 78.1. ст. 78, ст. 79, п. 82.2. ст. 82 ПК України прийнято спірний наказ про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки платника податків - фізичної особи, яка не є суб`єктом господарювання позивача № 2210 та повідомлення № 1372 про те, що вказана перевірка буде проведена з 14.05.2019 року.

Не погоджуючись з наказом про проведення перевірки, позивач звернулась до суду з даним позовом.

Визначаючись стосовно позовних вимог, суд виходив з наступного.

Завданням адміністративного судочинства відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює ПК України.

Згідно з пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20 ПК України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Відповідно до п. 75.1 ст. 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Відповідно до пп. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75 ПК України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з підстав, визначених цим Кодексом.

Документальною невиїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться в приміщенні контролюючого органу.

Підстави для проведення документальної позапланової перевірки визначені в п. 78.1 ст. 78 ПК України.

Так відповідно до пп. 78.1.2 п. 78.1 ст. 78 ПК України документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з таких підстав, зокрема: отримано податкову інформацію, що свідчить про порушення платником податків валютного, податкового та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов`язковий письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначаються порушення цим платником податків відповідно валютного, податкового та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту; платником податків не подано в установлений законом строк податкову декларацію, розрахунки, звіт про контрольовані операції або документацію з трансфертного ціноутворення, якщо їх подання передбачено законом.

Відповідно до п. 78.4 ст. 78 ПК України про проведення документальної позапланової перевірки керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом.

Особливості проведення документальної невиїзної перевірки визначені ст. 79 ПК України.

Так, відповідно до п. 79.1 ПК України документальна невиїзна перевірка здійснюється у разі прийняття керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу рішення про її проведення та за наявності підстав для проведення документальної перевірки, визначених статтями 77 та 78 цього Кодексу.

Згідно з п. 79.2 ПК України документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу виключно на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, та за умови вручення платнику податків (його представнику) у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки.

Згідно із пп. 1.2.1 п. 1.2 ст. 1 Методичних рекомендацій щодо порядку взаємодії між підрозділами органів державної фіскальної служби при організації, проведенні та реалізації матеріалів перевірок платників податків, затверджених наказом ДФС України від 31.07.2014 року № 22 (далі - наказ № 22) рішення про проведення документальної планової, позапланової та фактичної перевірки відповідно до пункту 77.4 статті 77, пункту 78.4 статті 78, пункту 79.2 статті 79, пункту 80.2 статті 80 та пункту 81.1 статті 81 Кодексу оформлюється наказом, який підписується керівником (його заступником або уповноваженою особою) органу ДФС. У такому наказі зазначається дата видачі, найменування органу ДФС, який його видав та органу ДФС, який буде проводити таку перевірку (у випадках призначення такої перевірки органом ДФС вищого рівня відповідно до підпунктів 78.1.5 та 78.1.12 пункту 78.1 статті 78 Кодексу), найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, вид (документальна планова/позапланова виїзна/невиїзна або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) органу ДФС та скріплення відповідною печаткою цього органу.

Системний аналіз наведених норм доводить, що контролюючі органи мають право проводити перевірки, зокрема, документальні позапланові невиїзні. При чому, підставою для проведення такої перевірки є наявність хоча б однієї з таких підстав: отримано податкову інформацію, що свідчить про порушення платником податків валютного, податкового та іншого законодавства, якщо платник податків у визначений строк не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов`язковий письмовий запит контролюючого органу; платником податків не подано в установлений законом строк податкову декларацію, розрахунки, звіт, якщо їх подання передбачено законом. Про проведення перевірки керівник контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом.

З матеріалів справи вбачається, що позивачеві було надіслано запит про надання інформації та її документального підтвердження від 20.03.2019 року.

За таких обставин, на позивача покладався обов`язок щодо надання відповідної інформації та підтверджуючих її документів відповідачеві.

Позивачем до матеріалів справи у якості доказу надіслання відповідачеві відповіді на запит від 14.04.2019 року наданий фіскальний чек від 15.04.2019 року, поштове відправлення 188, рекомендований лист, ГУ ДФС у Вінницькій області; доказів же отримання відповіді на запит відповідачем до суду не надано.

Аналіз вказаного документу доводить, що 15.04.2019 року на адресу відповідача було направлено рекомендований лист, але суд не має можливості з`ясувати особу, яка відправляла вказаний лист та яке саме вложення було за цим рекомендованим листом.

Відповідачем у відповіді на відзив було наголошено про те, що ним не було отримано від позивача відповіді на запит від 14.04.2019 року.

Суд додатково зазначає, що на вказаний запит, як зазначає позивач, ним були надані лише пояснення без підтверджуючих документів, як того вимагав контролюючий орган, тобто позивачем не було надано відповідачеві документи згідно запиту від 20.03.2019 року.

В свою чергу, ненадання таких документів, а по суті не спростування та не підтвердження запитуваної інформації й стало причиною для прийняття оскаржуваного наказу про призначення перевірки.

Суд не приймає до уваги посилання позивача на те, що при направленні запиту відповідачем було порушено вимоги п. 73.3 ПК України, зокрема, у запиті не зазначено підстави для надіслання запиту відповідно до цього пункту, із зазначенням інформації, яка це підтверджує, з огляду на наступне.

Підставою надіслання вказаного запиту став лист ДФС України № 1766/7/99-99-13-04-03-17 від 18.01.2019 року, яким зобов`язано територіальні органи опрацювати офіційно оприлюднену в установленому порядку податку інформацію щодо отриманих фізичними особами доходів від продажу (обміну) нерухомого майна за 2013-2018 рр. для проведення аналізу на предмет здійснення платниками податків-фізичними особами систематичної реєстрації/перереєстрації об`єктів житлової нерухомості без державної реєстрації суб`єктами підприємницької діяльності. У додатку до вказаного листа зазначено позивача. Внаслідок здійсненого відповідачем аналізу інформації наявної в інформаційному ресурсі ДФС України було виявлено обставини, що свідчать про систематичну реєстрацію та продаж позивачем об`єктів житлової нерухомості без державної реєстрації суб`єктом господарювання.

При цьому, у тексті запиту підставою його надіслання вказано «… за наслідками проведеного аналізу…», тобто фактично контролюючим органом зазначено підставу для надіслання вказаного запиту. Крім цього, відповідачем також зазначено і інформацію, яка отримана під час проведення такого аналізу та підтверджує підстави для направлення запиту.

Водночас суд наголошує, що окремі дефекти запитів про надання інформації не впливають на обов`язок позивача надати всю необхідну інформацію за запитами, оскільки відсутність або неповнота посилань на конкретні джерела отримання податкової інформації не повинні розглядатись як підстава для визнання запитів такими, що не відповідають вимогам пункту 73.3 ПК України.

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 11.04.2019 року у справі № 804/1188/18 (провадження № К/9901/55389/18).

До того ж, суд вказує на те, що даний запит не є предметом розгляду даної справи, адже оскаржується наказ про проведення перевірки, а не запит про надання інформації.

Суд також не приймає до уваги посилання позивача про те, що нотаріус як податковий агент виконав обов`язок щодо декларування позивачем отриманих доходів, з огляду на наступне.

Згідно п. 18.1. ст. 18 ПК України податковим агентом визнається особа, на яку цим Кодексом покладається обов`язок з обчислення, утримання з доходів, що нараховуються (виплачуються, надаються) платнику, та перерахування податків до відповідного бюджету від імені та за рахунок коштів платника податків. Водночас, у відповідності до п. 172.5. ст. 172 ПК України сума податку визначається та самостійно сплачується через банківські установи: а) особою, яка продає або обмінює з іншою фізичною особою нерухомість, - до нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу, міни; б) особою, у власності якої перебував об`єкт нерухомості, відчужений за рішенням суду про зміну власника та перехід права власності на таке майно. Фізична особа зобов`язана відобразити доход від такого відчуження у річній податковій декларації.

У даному випадку обов`язок щодо декларування та сплати податків за операціями з нерухомістю покладався на позивача.

Крім цього, у пп. 78.1.2 п. 78.1 ст. 78 ПК України зазначено про те, що платником податків, а не податковим агентом, не подано в установлений законом строк податкову декларацію, розрахунки, звіт, якщо їх подання передбачено законом. І саме неподання платником податків відповідної декларації є підставою для проведення документальної позапланової перевірки із прийняттям відповідного наказу.

Суд також зазначає, що відповідно до пп. 78.1.2 п. 78.1 ст. 78 ПК України документальна позапланова перевірка здійснюється у випадку, якщо платником податків не подано в установлений законом строк податкову декларацію, розрахунки, звіт про контрольовані операції або документацію з трансфертного ціноутворення, якщо їх подання передбачено законом. Разом з тим, у п. 179.2 ст. 179 ПК України передбачено виняток, коли податкову декларацію подавати не потрібно. Це можливо у випадку, якщо такий платник податку отримував доходи від операцій продажу (обміну) майна, дарування, при нотаріальному посвідченні договорів, за якими був сплачений податок відповідно до цього розділу. Саме на це положення ПК України посилається позивач, як на підставу не подання нею декларацій та вказує на те, що відповідачем у запиті не зазначено щодо цього жодної інформації.

Проте такі пояснення суд вважає безпідставним, оскільки у запиті відповідачем витребовувались договори купівлі-продажу 33-х об`єктів нерухомості, які позивачем надані не були. За таких обставин, контролюючий орган не мав змоги пересвідчитись у тому, що дійсно ці договори були нотаріально посвідчені, і відповідно, обов`язку щодо необхідності подачі податкових декларацій позивачем.

Щодо посилання позивача на порушення відповідачем п. 102.1 ст. 102 ПК України в частині строків давності проведення перевірки, то суд зазначає наступне.

Згідно п.102.1. ст. 102 ПК України контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня у разі проведення перевірки контрольованої операції відповідно до статті 39 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

Аналіз наведеної норми доводить, що перевірка поза межами визначеного законодавством строку (1095 днів) може бути проведена, проте у випадках спливу вказаного строку, у контролюючого органу втрачається можливість у реалізації її результатів та визначення сум грошових зобов`язань. Тим більш вказана норма не стосується факту прийняття наказу про проведення перевірок, тобто призначення перевірок.

До того ж, суд зазначає, шо, у даному випадку, мова йдеться про подання податкової декларації саме платником податків, а не, як зазначає, позивач - нотаріусом, яким було подано звіт форми 1-ДФ.

За таких обставин, суд вважає необґрунтованим посилання позивача на пропущення строків, як на підставу для скасування оскаржуваного наказу.

У відповідності до вимог ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Таким чином, суд зазначає, що відповідач при прийнятті спірного наказу діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття наказу; безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом; з дотриманням необхідного балансу між несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів позивача і цілями, на досягнення яких спрямований наказ.

За таких обставин, позовні вимоги щодо визнання протиправним наказу від 19.04.2019 року № 2210 є необгрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог щодо скасування наказу № 2210 від 19.04.2019 року про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки платника податків-фізичної особи, яка не є суб`єктом господарювання, позивача, суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 245 КАС України у разі задоволення позову, суд може прийняти рішення про визнання та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Аналіз вищенаведеної норми свідчить про безпосередній взаємозв`язок визнання протиправним акта індивідуальної дії та його скасування у повному обсязі чи частково. Більш того, друга вимога є похідною та залежною від першої. Адже внаслідок визнання акта індивідуальної дії протиправним, неминучим є його скасування в повному обсязі чи частково.

З огляду на те, що суд позовну вимогу про визнання протиправним наказу № 2210 від 19.04.2019 року про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки платника податків-фізичної особи, яка не є суб`єктом господарювання, позивача, залишив без задоволення, то позовна вимога про скасування наказу № 2210 від 19.04.2019 року про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки платника податків-фізичної особи, яка не є суб`єктом господарювання, позивача, також не підлягає задоволенню як похідна.

Відмовляючи у задоволенні вказаної позовної вимоги, суд також зазначає, що оскаржуваний наказ вже вичерпав свою дію фактом його виконання, що підтверджується актом про результати документальної позапланової невиїзної перевірки фізичної особи - платника податків ОСОБА_4 з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2016 року по 31.12.2017 року за № 1822/1305/ від 27.05.2019 року та податковими повідомленнями - рішеннями від 21.06.2019 року, прийнятими за результатом проведеної перевірки.

В контексті цього, стосовно посилання позивача на п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Афанасьєв проти України» від 05.04.2005 року, в якому визначено, що засіб захисту, що вимагається повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, щоб його використання не було ускладнено діями або недоглядом органів влади відповідної держави, суд зазначає наступне. Так, спірний наказ вичерпав свою дію фактом його виконання, від так захист ймовірно порушеного права платника податків може бути забезпечений в іншому порядку, ніж оскарження позивачем реалізованого щодо нього наказу.

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 30.11.2018 року у справі № 804/1297/16 (провадження № К/9901/26622/18).

Згідно з ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

З урахуванням положень ст. 139 КАС України підстави для відшкодування позивачеві витрат зі сплати судового збору відсутні.

Керуючись Конституцією, Податковим кодексом України, Методичними рекомендаціями щодо порядку взаємодії між підрозділами органів державної фіскальної служби при організації, проведенні та реалізації матеріалів перевірок платників податків, затверджених наказом ДФС України від 31.07.2014 року № 22 та ст. 2, 73 - 77, 90, 139, 241, 245, 246, 255, 293, 295 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_4 до Головного управління ДФС у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування наказу від 19.04.2019 року № 2210 про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки платника податків-фізичної особи, яка не є суб`єктом господарювання, відмовити.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач - ОСОБА_4 ( АДРЕСА_1 )

Відповідач - Головне управління ДФС у Вінницькій області (вул. Хмельницьке шосе, б. 7, м. Вінниця, Вінницька обл., 21100)

Повний текст судового рішення складено та підписано суддею 22.07.2019 року.

Суддя Маслоід Олена Степанівна