Справа № 500/988/19
Суддя: Мірінович Уляна Анатоліївна
Дата ухвалення: 2019-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/988/19

08 липня 2019 рокум. Тернопіль

Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі:

головуючої судді Мірінович У.А.

за участю:

секретаря судового засідання Хоменко Л.В.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_3 ,

представника третьої особи Стукало М.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Тернопільського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Ліквідаційна комісія МВС України в Тернопільській області про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо відмови в призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги позивачу та зобов`язання відповідача призначити та виплатити позивачу одноразову грошову допомогу у зв`язку з інвалідністю, пов`язану з проходженням служби в органах внутрішніх справ.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач згідно наказу УМВС України в Тернопільській області від 06.03.2000 № 92 о/с звільнений з органів внутрішніх справ України у відставку у званні підполковника внутрішньої служби (зі зняттям з обліку) з посади помічника начальника штабу пожежогасіння Держаної пожежної охорони м. Тернопіль. 12.10.2018 позивачу вперше встановлена ІІІ група інвалідності (довічно), яка пов`язана з проходженням служби в органах внутрішніх справ. На підставі чого позивач звернувся із відповідною заявою до УМВС України в Тернопільській області, в якій просив призначити та виплатити йому одноразову грошову допомогу (далі - ОГД) у разі загибелі (смерті) або каліцтва працівника міліції.

Однак, відповідач листом від 20.11.2018 № 15/2-4372 повідомив позивача про те, що матеріали щодо призначення ОГД не відповідають вимогам закону, як наслідок унеможливлює прийняття за ними будь - якого рішення, оскільки стаття 23 Закону України "Про міліцію" від 20.12.1990 № 565-XII (далі - Закон № 565-XII), яка визначає виплату ОГД, на позивача не поширюється, так як останній не належить до категорій працівників міліції.

Позивач вважає таку відмову протиправною, оскільки йому встановлено ІІІ групу інвалідності, яка пов`язана з проходженням служби в органах внутрішніх справ, а тому відповідно до вимог чинного законодавства він має право на призначення та виплату ОГД.

Ухвалою суду від 08.05.2019 провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у якій встановлено строк подання учасникам справи відзиву на позовну заяву та пояснення щодо позову.

Ухвалою суду від 30.05.2019 за клопотанням відповідача вирішено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження, у зв`язку з чим призначено у справі підготовче засідання у справі відповідно до статей 257, 262 Кодексу адміністративного судочинства України від 06.07.2005 № 2747-IV (далі - КАС).

Ухвалою суду від 20.06.2019 закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 08.07.2019 відповідно до статті 181 КАС.

У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали у повному обсязі, з мотивів, викладених у позовній заяві та відповіді на відзив від 02.06.2019 (арк. справи 87-88), просили позовні вимоги задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні, заперечуючи проти позову, суду пояснила, що відповідач правомірно повернув позивачу матеріали щодо призначення ОГД без прийняття будь - якого рішення, оскільки стаття 23 Закону № 565-XII, яка визначає виплату ОГД, на позивача не поширюється, так як останній не належить до категорій працівників міліції.

З огляду на зазначене та посилаючись на відзив на позов, просила у задоволенні позовних вимог відмовити (арк. справи 53-59).

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача в судовому засіданні підтримала позицію представника відповідача у повному обсязі та посилаючись на пояснення щодо позову, просила відмовити у задоволенні позовних вимог (арк. справи 44-45).

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд встановив наступні обставини.

Як слідує з матеріалів справи та не заперечується учасниками справи, що позивач згідно наказу УМВС України в Тернопільській області від 06.03.2000 № 92 о/с звільнений з органів внутрішніх справ України у відставку у званні підполковника внутрішньої служби (зі зняттям з обліку) з посади помічника начальника штабу пожежогасіння Держаної пожежної охорони м. Тернопіль з 27.02.2000 (арк. справи 10).

12.10.2018 позивачу вперше встановлена ІІІ група інвалідності (довічно), причина інвалідності "захворювання пов`язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ", про що свідчить виписка з акта огляду МСЕК (арк. справи 9).

На підставі чого позивач звернувся із відповідною заявою до УМВС України в Тернопільській області, в якій просив призначити та виплатити йому одноразову грошову допомогу (далі - ОГД) у разі загибелі (смерті) або каліцтва працівника міліції.

Відповідач листом від 20.11.2018 № 15/2-4372 повідомив позивача про те, що матеріали щодо призначення ОГД не відповідають вимогам закону, як наслідок унеможливлює прийняття за ними будь - якого рішення, оскільки стаття 23 Закону № 565-XII, яка визначає виплату ОГД, на позивача не поширюється, так як останній не належить до категорій працівників міліції (акр справи 14).

Надалі, в грудні 2018 року позивач звернувся до Міністра ВСУ ОСОБА_4 А.Б ОСОБА_5 із заявою про надання роз`яснення щодо порядку призначення ОГД у випадках встановлення інвалідності колишнім працівникам пожежної охорони (арк. справи 33).

Листом від 18.01.2019 № 15/2-К-971 МВС України повідомило позивача про те, що Законом України "Про внесення змін до статті 23 Закону України "Про міліцію" щодо виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або каліцтва працівника міліції" від 13.02.2015 № 208-VIII (далі - Закон № 208-VIII) внесено зміни до статті 23 Закону № 565-XII, згідно з якими частину десяту, якою право на отримання ОГД поширювалося на пенсіонерів міліції та осіб, залучених до заходів щодо охорони громадського порядку і боротьби зі злочинністю, виключено, а тому права на ОГД пенсіонери міліції та особи, залучені до заходів щодо охорони громадського порядку і боротьби зі злочинністю, не мають. Таким чином, оскільки позивач, як підполковник внутрішньої служби, належав до категорій осіб начальницького складу державної пожежної охорони, то норми Закону № 565-XII на останнього не поширюються, як наслідок відсутні правові підстави для призначення та виплати позивачу ОГД (арк. справи 34-35).

Визначаючись щодо позовних вимог, суд виходить з того, що відповідно до частини другої статті 2 КАС у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до абзацу третього пункту 15 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 № 580-VIII право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України "Про міліцію", зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України "Про Національну поліцію".

Згідно з частиною шостою статті 23 Закону № 565-XII в редакції Закону № 208-VІІІ у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов`язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності I групи, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності II групи, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності III групи в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров`я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.

Пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції" від 21.10.2015 № 850 установлено, що особам, які до набрання чинності Законом України від 13.02.2015 № 208-VIII "Про внесення змін до статті 23 Закону України "Про міліцію" щодо виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або каліцтва працівника міліції" мають право на отримання одноразової грошової допомоги, допомога призначається і виплачується відповідно до Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або інвалідності працівника міліції, податкової міліції, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 12.05.2007 № 707 (Офіційний вісник України, 2007 р., № 37, ст. 1461).

Таким чином, зазначеними нормами права визначено право працівників міліції на отримання одноразової грошової допомоги у разі встановлення інвалідності, внаслідок захворювання, що мало місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, а тому з метою визначення права позивача на отримання ОГД, враховуючи суть спірних правовідносин між учасниками справи, визначальним у даній справі є встановлення того, чи мав позивач під час проходження служби статус працівника міліції.

Відповідно до статті 7 Закону № 565-XII (стаття 7 в редакції на час проходження та звільнення позивача із служби) міліція є єдиною системою органів, яка входить до структури Міністерства внутрішніх справ України, виконує адміністративну, профілактичну, оперативно-розшукову, кримінально-процесуальну, виконавчу та охоронну (на договірних засадах) функції. Вона складається з підрозділів: кримінальної міліції; міліції громадської безпеки; транспортної міліції; державної автомобільної інспекції; міліції охорони; спеціальної міліції.

Для забезпечення громадського порядку на об`єктах і територіях, які мають особливе народногосподарське значення або постраждали від стихійного лиха, екологічного забруднення, катастрофи, Міністерством внутрішніх справ України з дозволу Кабінету Міністрів України можуть створюватись спеціальні підрозділи міліції.

Статтею 16 Закону № 565-XII (стаття 16 в редакції на час проходження та звільнення позивача із служби) визначено, що особовий склад міліції складається з працівників, що проходять державну службу в підрозділах міліції, яким відповідно до чинного законодавства присвоєно спеціальні звання міліції. Працівники міліції мають єдиний формений одяг, зразки якого затверджуються Кабінетом Міністрів України, що видається безплатно, і відзнаки. Працівникам міліції видається службове посвідчення.

Як слідує з витягу з послужного списку позивача від 21.06.2019 № 256, що позивач проходив службу в державній пожежній охороні та мав наступні спеціальні звання: лейтенант внутрішньої служби; старший лейтенант внутрішньої служби; капітан внутрішньої служби; майор внутрішньої служби; підполковник внутрішньої служби.

Відповідно до статті 16 Закону України "Про пожежну безпеку" від 17.12.1993 № 3745-XII (стаття 16 в редакції на час проходження та звільнення позивача із служби (далі - Закон № 3745-XII)) державна пожежна охорона формується на базі існуючих воєнізованої та професійної пожежної охорони органів внутрішніх справ України, входить до системи Міністерства внутрішніх справ України і здійснює державний пожежний нагляд.

Статтею 17 Закону № 3745-XII (стаття 17 в редакції на час проходження та звільнення позивача із служби) визначено, що особовий склад державної пожежної охорони поділяється на рядовий та начальницький. Йому видається формений одяг за зразками, що встановлюються Кабінетом Міністрів України для особового складу підрозділів внутрішньої служби. На нього поширюються і відповідні відзнаки. Особовий склад чергових підрозділів для роботи на пожежах забезпечується спеціальним одягом, спорядженням і засобами індивідуального захисту. Особам рядового та начальницького складу державної пожежної охорони присвоюються відповідно до чинного законодавства спеціальні звання внутрішньої служби.

Відповідно до статей 22, 23 Закону № 3745-XII (статті 22, 23 в редакціях на час проходження та звільнення позивача із служби) визначався соціальний захист працівників державної пожежної служби, у тому числі, був врегульований порядок відшкодування шкоди працівникам державної пожежної служби у поранення (контузії, травми чи каліцтва), захворювання, одержаних у період проходження служби.

Отже, спеціальним законом, яким, зокрема, визначався особливий склад державної пожежної охорони, визначався соціальний захист працівників державної пожежної служби, на час проходження позивачем служби та звільнення, був Закон № 3745-XII.

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що позивач не проходив службу у підрозділах міліції, які визначені статтею 7 Закону № 565-XII та йому не присвоювалося спеціальне звання міліції. Тобто, в силу положень статті 16 Закону № 565-XII, позивач не може бути визнаний працівником міліції.

Частиною другою статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статей 9, 77 КАС кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно статті 90 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Також, суд враховує, що згідно п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського Суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Таким чином, враховуючи те, що позивач не належить до категорій працівників міліції, як наслідок стаття 23 Закону № 565-XII на позивача не поширюється, суд дійшов висновку, що відповідач правомірно повернув позивачу матеріали щодо призначення ОГД без прийняття будь - якого рішення.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору відповідно до статті 5 Закону України "Про судовий збір" від 08.07.2011 3674-VI, суд дійшов висновку, що підстави для відшкодування судових витрат у справі відповідно до положень статті 139 КАС відсутні.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволені позовних вимог ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) до Міністерства внутрішніх справ України (місцезнаходження: вул. Академіка Богомольця, 10, м. Київ, 01601, ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Ліквідаційна комісія МВС України в Тернопільській області (місцезнаходження: вул. Валова, 11, м. Тернопіль, ) про визнання протиправною бездіяльності відповідача Міністерства внутрішніх справ України щодо відмови в призначені та виплаті одноразової грошової допомоги та зобов`язання Міністерства внутрішніх справ України призначити та виплатити позивачу одноразову грошову допомогу у зв`язку з інвалідністю, пов`язану з проходженням служби в органах внутрішніх справ, - відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 18 липня 2019 року.

Головуючий суддя Мірінович У.А.

копія вірна

Суддя Мірінович У.А.