Справа № 320/1120/19
Суддя: Ключкович Василь Юрійович
Дата ухвалення: 2019-07-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 320/1120/19 Суддя (судді) першої інстанції: Леонтович А.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Ключковича В.Ю.,

суддів Парінова А.Б,

Беспалова О.О.,

за участю

секретаря судового засідання Кузьміної Ю.О.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Гордієнко Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Київської митниці Державної фіскальної служби на рішення Київського окружного адміністративного суду від 04 квітня 2019 року (повний текст складено 09.04.2019, суддя Леонтович А.М.) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Київської митниці Державної фіскальної служби про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості та картки відмови, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернулася до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Київської митниці Державної фіскальної служби, в якому просила:

- визнати протиправним та скасувати рішення Київської митниці ДФС про коригування митної вартості №UA125000/2018/000219/2 від 17.12.2018;

- визнати протиправною та скасувати картку відмови Київської митниці ДФС у прийнятті митної декларації, митному оформленні, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA125010/2018/00140 від 18.12.2018.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 04 квітня 2019 року адміністративний позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення Київської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів №UA125000/2018/000219/2 від 17.12.2018. Визнано протиправною та скасовано картку відмови Київської митниці ДФС у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA125010/2018/00140. Стягнуто на користь ОСОБА_2 за рахунок бюджетних асигнувань Київської митниці ДФС судові витрати у розмірі 1536 (одну тисячу п`ятсот тридцять шість) грн. 80 коп.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, Київська митниця Державної фіскальної служби подала апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на порушення судом першої інстанції норм матеріального права та невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення Київського окружного адміністративного суду від 04 квітня 2019 року та відмовити у задоволенні позову повністю.

В апеляційній скарзі відповідач вказує, що подані позивачем документи не давали можливості однозначно з`ясувати умови поставки товару та його дійсну вартість. Крім того відповідач зазначає, що позивачем до митного контролю не було надано документів, які б підтверджували вартість понесених витрат на транспортування товару до кордону з Україною, тому, за відсутності іншої інформації про підтвердження транспортних витрат, митний орган використав наявну інформацію подану позивачем у вигляді заяви від 23.11.2018.

При цьому, апелянт зазначає, що прийняте рішення про коригування митної вартості містить всі необхідні відомості, передбачені ч.2 ст. 55 МК України та Правилами заповнення, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 № 598.

08.07.2019 до суду апеляційної інстанції від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому ОСОБА_2 просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 04.04.2019 залишити без змін.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач вказує, що за умови подання позивачем при митному оформленні транспортного засобу рахунку від 31.10.2018 №2270507 (196608) відповідно до якого позивач сплатив вартість імпортованого транспортного засобу у розмірі 5800 євро готівкою, а продавець дану готівку отримав, у митного органу не було обґрунтованих підстав вважати, що має місце заявлення неповної та/або недостовірної відомості про митну вартість товару, у тому числі невірне визначення митної вартості такого товару. Будь-яких доказів того, що ціна імпортованого транспортного засобу, зазначена у рахунку від 31.10.2018 №2270507 (196608), є недостовірною, або що позивач поніс додаткові втрати у зв`язку з придбанням імпортованого транспортного засобу, що не зазначені у рахунку від 31.10.2018 №2270507 (196608), відповідач під час розгляду справи не надав.

У відповідності до ст. 308 КАС України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю - доповідача, думку представника позивача та думку представника відповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом апеляційної інстанції з матеріалів справи встановлено, що 31 жовтня 2018 року компанією Scharf Automobil-Zentrum-Nurnberg на ім`я ОСОБА_2 був виставний рахунок на оплату (інвойс) від 31.10.2018 №2270507 (196608) на суму 5800,00 євро автомобіль OPEL INSIGNIA LIMOUSINE HB, номер кузова VIN НОМЕР_2 (а.с. 87).

23 листопада 2018 року позивачем до Київської митниці ДФС було подано електронну митну декларацію (ЕМД) №UA125018/2018/011141, у якій для митного оформлення було пред`явлено товар: пошкоджений легковий автомобіль внаслідок ДТП, призначений головним чином для перевезення людей, для використання по дорогах загального користування, що використовувався, переміщується на причепі: марка OPEL INSIGNIA LIMOUSINE HB, номер кузова VIN НОМЕР_2 , з об`ємом двигуна 1998 см3 (а.с. 11).

Митна вартість товару за вказаною ЕМД склала 7763,03 євро і була визначена із застосуванням резервного методу на підставі довідки про транспортні витрати від 23.11.2018 та звіту про незалежну оцінку транспортного засобу від 21.11.2018 №742-18.

На підтвердження заявленої митної вартості товару митному органу були подані:

- інвойс від 31.10.2018 №2270507 (196608);

- акт проведення огляду транспортних засобів від 17.11.2018 №UA209020/2018/47615;

- висновок про якісні характеристики товарів №2011/2 від 20.11.2018;

- висновок про вартісні характеристики товарів №742-18 від 21.11.2018;

- свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_3 ;

- свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_4 ;

- документ, що містить довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товар №027827/28065592;

- висновок про походження товару або акт експертизи, виданий уповноваженим органом № 2011/2 від 20.11.2018;

- довідка органу сертифікації №2 від 07.11.2018;

- довідка про транспортні витрати від 23.11.2018;

- паспортний документ фізичної особи, що дає право на перетин державного кордону України НОМЕР_5 ;

- паспортний документ фізичної особи, що містить інформацію про місце постійного або тимчасового проживання на території України НОМЕР_6;

- митна декларація, за якою було відмовлено у випуску товарів UA125010/2018/011141 від 23.11.2018.

Розглянувши подані позивачем документи для підтвердження заявленої у ЕМД митної вартості, митний орган направив позивачеві електронне повідомлення, у якому зазначив, що під час контролю правильності визначення митної вартості було встановлено відсутність у документах, приєднаних до ЕМД, всіх відомостей, які б підтверджували числові значення складових митної вартості, а також виявлені у них розбіжності.

Посилаючись на положення частини 2 статті 53 Митного кодексу України, митний орган запропонував надати додаткові документи для підтвердження митної вартості імпортованих товарів, а саме: копію митної декларації країни відправлення; документи, що містять відомості про вартість страхування; транспортні (перевізні) документи (договір про надання транспортно-експедиційних послуг).

На вказаний запит декларантом не надано витребувані митницею документи.

12 грудня 2019 року Київською митницею ДФС було прийняте спірне рішення про коригування митної вартості за №UA125000/2018/000219/2, згідно з яким відповідач, застосувавши резервний метод визначення митної вартості товарів (метод 2ґ), заявлену позивачем митну вартість товару у митній декларації від 23.11.2018 №UA125010/2018/011141 скоригував до рівня 21838,66 євро (а.с. 7-8).

Обґрунтовуючи підстави не прийняття заявленої позивачем митної вартості товару, митний орган у графі 33 спірного рішення зазначив, що надані позивачем документи не містять достовірних та об`єктивних відомостей, які б підтверджували числові значення складових митної вартості, оскільки до митного оформлення позивачем не було надано банківських платіжних документів, які б свідчили про оплату задекларованого товару, товаросупровідних документів, а також документів, які б підтверджували вартість перевезення та страхування. та митної декларації країни відправлення.

Скоригована відповідачем митна вартість товару ґрунтується на інформації офіційного довідника ринку Європи каталогу SCHWACKE 21638,66 євро, що надана робочою групою з аналізу митного оформлення транспортних засобів з використанням модуля «Моніторинг оформлення транспортних засобів» АСМО «Інспектор», до якої була додана вартість транспортування 200,00 євро.

На підставі прийнятого рішення про коригування митної вартості товару, Київська митниця ДФС видала позивачу картку відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA125010/2018/00140 (а.с. 9).

Не погоджуючись із рішенням відповідача про коригування митної вартості товарів, та вважаючи протиправною картку відмови Київської митниці ДФС у прийнятті митної декларації, митному оформленні, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA125010/2018/00140 від 18.12.2018, позивач звернулась до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи у взаємозв`язку з нормами законодавства, що регулюють спірні правовідносини, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення даного позову, виходячи з наступного.

Відносини, що пов`язані із справлянням митних платежів регулюються Митним кодексом України, Податковим кодексом України та іншими законами України з питань оподаткування.

Згідно із статтею 248 Митного кодексу України (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, далі МК) митне оформлення розпочинається з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання органом доходів і зборів від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення, зокрема, код товару згідно з УКТ ЗЕД; фактурна вартість товарів; митна вартість товарів та метод її визначення; суми митних платежів; спосіб забезпечення сплати митних платежів (у разі застосування заходів гарантування їх сплати) (стаття 257 МК).

Статтями 49, 50 МК визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

При цьому, ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця (частина п`ята статті 58 МК).

Відповідно до статті 57 МК, визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний. Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Згідно із частиною другої статті 54 МК, контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Статтею 58 МК передбачено, що метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо, зокрема, щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів. Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні. У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу.

Відповідно до положень статті 53 МК, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

У силу положень частини п`ятої статті 53 МК, забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Дана норма кореспондується з положеннями частини третьої статті 318 МК, якою встановлено, що митний контроль має передбачати виконання органами доходів і зборів мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Це також відповідає стандартним правилам, встановленим пунктами 3.16 та 6.2 Загального додатку до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур, до якої Україна приєдналась згідно із Законом України від 15.02.2011 №3018-VI "Про внесення змін до Закону України "Про приєднання України до Протоколу про внесення змін до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур", якими запроваджено стандартні правила: на підтвердження декларації на товари митна служба вимагає тільки ті документи, які є необхідними для проведення контролю за даною операцією та забезпечення виконання усіх вимог щодо застосування митного законодавства; митний контроль обмежується мінімумом, необхідним для забезпечення дотримання митного законодавства.

Разом з цим, якщо документи, зазначені у частині другій статті 53 МК, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини (частини третя статті 53 МК).

Відповідно до частини 3 статті 58 МК у разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу

Згідно з частинами 1-3 статті 64 МК у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ).

Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях.

Митна вартість імпортних товарів не визначається згідно із положеннями цієї статті на підставі:

1) ціни товарів українського походження на внутрішньому ринку України;

2) системи, яка передбачає прийняття для митних цілей вищої з двох альтернативних вартостей;

3) ціни товарів на внутрішньому ринку країни-експортера;

4) вартості виробництва, іншої, ніж обчислена вартість, визначена для ідентичних або подібних (аналогічних) товарів відповідно до положень статті 63 цього Кодексу;

5) ціни товарів, що поставляються з країни-експортера до третіх країн;

6) мінімальної митної вартості;

7) довільної чи фіктивної вартості.

Відповідно до частини 1 статті 55 МК рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Частиною 2 статті 55 МК передбачено, що прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити:

1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано;

2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом;

3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів;

4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування;

5) інформацію про:

а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої цієї статті;

б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

З аналізу частин першої та другої статті 53 МК слідує, що законом визначений вичерпний перелік документів, що подається декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.

Митні органи мають право витребовувати додаткові документи на підтвердження задекларованої митної вартості у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що є обов`язковою обставиною, з якою закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Разом з тим витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Згідно із пунктом 2 частини шостої статті 54 МК України, на підставі якого відповідач прийняв рішення про коригування митної вартості товарів, орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій-четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Тобто умовою, з якою закон пов`язує право митниці самостійно розраховувати митну вартість заявлених декларантом товарів, є наявність документально підтверджених обставин, що свідчать про заявлення декларантом неповних та/або недостовірних відомостей про товар та ціну, яку за нього сплачено.

Відповідно рішення органу доходів і зборів не може ґрунтуватися на припущеннях, на сумнівах про повноту і достовірність відомостей про заявлену митну вартість товару; висновки цього органу повинні ґрунтуватися на достовірних і вичерпних доказах.

Відмовляючи позивачеві визнати митну вартість, зазначену ним у ЕМД від 23.11.2018 №UA125018/2018/011141, відповідач виходив з того, що декларантом не було подано до митного оформлення банківські або інші платіжні документи, що підтверджують оплату товару.

Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження митної вартості імпортованого транспортного засобу позивач надав виставлений йому продавцем рахунок від 31.10.2018 №2270507 (196608), відповідно до якого ціна продажу склала 5800 євро.

Як зазначає у відзиві на апеляційну скаргу позивач, розрахунок між продавцем компанією Scharf Automobil-Zentrum-Nurnberg та позивачем відбувався готівкою.

Оскільки розрахунок через фінансову установу не здійснювався, позивач був позбавлений об`єктивної можливості надати митному органу банківські чи інші платіжні документи.

Таким чином, за умови подання позивачем при митному оформленні транспортного засобу рахунку від 31.10.2018 №2270507 (196608) відповідно до якого позивач сплатив вартість імпортованого транспортного засобу у розмірі 5800 євро готівкою, а продавець дану готівку отримав, у митного органу не було обґрунтованих підстав вважати, що має місце заявлення неповної та/або недостовірної відомості про митну вартість товару, у тому числі невірне визначення митної вартості такого товару.

Надаючи оцінку доводам відповідача про відсутність у позивача платіжних документів, колегія суддів зазначає, що оцінюючи подані декларантом на підтвердження заявленої митної вартості докази, митний орган повинен перевіряти і брати до уваги лише ті обставини, що стосуються предмету доказування.

У процедурі контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару. У свою чергу умови плати безпосередньо ціни товару не стосуються.

Обставини здійснення платежу можуть свідчити про виконання (неналежне виконання) покупцем умов зовнішньоекономічного договору. Разом з цим вони не повинні сприйматись як безумовне свідчення про наявність розбіжностей чи неповноти документів, доданих до митної декларації.

Згідно позиції Верховного Суду, висловленої у постанові від 13.02.2018 у справі № 803/1112/17: «з приводу посилання відповідача на ненадання [декларантом] банківських платіжних документів, суд касаційної інстанції з огляду на встановлені в судових рішеннях обставини зазначає, що запитувані митницею документи у позивача були відсутні та не могли бути надані з об`єктивних причин, так як товар оплачувався готівкою без банківських платежів. У даному випадку колегія суддів вважає, що ненадання позивачем банківського платіжного доручення не може бути підставою для коригування митної вартості за наявності інших документів (рахунка-фактури, акта приймання-передачі автомобіля), які є достатніми, підтверджують числові значення усіх складових митної вартості імпортованого товару та не містять розбіжностей.».

Будь-яких доказів того, що ціна імпортованого транспортного засобу, зазначена у рахунку від 31.10.2018 №2270507 (196608), є недостовірною, або що позивач поніс додаткові витрати у зв`язку з придбанням імпортованого транспортного засобу, що не зазначені у рахунку від 31.10.2018 №2270507 (196608), відповідач не надав.

Отже, умови і обставини оплати оцінюваного товару у взаємозв`язку з тими доказами, що подавались позивачем до митного контролю, не давали обґрунтованих підстав вважати, що позивачем заявлені неповні чи недостовірні відомості про фактурну вартість оцінюваного товару.

Щодо достовірності числового значення такої складової митної вартості як витрати на транспортування до кордону з Україною, колегія суддів зазначає наступне.

З матеріалів справи слідує, що транспортний засіб OPEL INSIGNIA LIMOUSINE HB, номер кузова VIN НОМЕР_2 прибув до митного поста на кордоні з Україною на іншому автомобілі. Транспортування було організоване позивачем самостійно.

При цьому, виходячи з вимог пункту 6 частини 2 статті 53 Митного кодексу України, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не були включені у вартість товару, подання митному органу транспортних (перевізних) документів, а також документів, що містять відомості про вартість перевезення є обов`язковим.

Таким чином, позивач зобов`язаний був для підтвердження заявленої митної вартості надати митному органу товаросупровідні документи на вантаж (товар), а також документи, що підтверджують вартість його транспортування.

За змістом Правил заповнення декларації митної вартості, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 № 599до таких документів можуть належати: рахунок-фактура (акт виконаних робіт (наданих послуг) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів; банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури; калькуляція транспортних витрат (якщо перевезення товарів здійснюється з використанням власного транспортного засобу), що містить відомості про маршрут перевезення, його протяжність у кілометрах до місця ввезення на митну територію України та по митній території України, розмір тарифної ставки на перевезення за одиницю виміру (вагу) товару за 1 кілометр маршруту.

При цьому, у якості документу, що підтверджує вартість транспортування за маршрутом Німеччина - п/п Краківець-Корчова (Україна) позивачем було власноручно складено до Київської митниці ДФС довідку, підписом у якій ОСОБА_2 засвідчила, що вартість доставки транспортного засобу з Німеччини до кордону України склала 200,00 євро.

Оцінюючи вказану довідку з погляду її належності та допустимості як доказу, що підтверджує розмір понесених транспортних витрат, колегія суддів виходить із того, що заявлені декларантом числові складові митної вартості повинні ґрунтуватись на об`єктивних даних, що підтверджуються документально та піддаються обчисленню.

Для цілей підтвердження витрат на транспортування достатніми є, зокрема, будь-які документи, складені особами (скріплені їх підписами, печатками тощо), які надавали транспортні послуги, що містять інформацію про вартість транспортування у грошовому виразі або ж банківські платіжні документи, що дають змогу встановити належність платежу за транспортні послуги до імпортованих товарів.

Так, подана позивачем довідка від 23.11.2018 об`єктивних, документально підтверджених відомостей про вартість транспортування за маршрутом Німеччина - п/п Краківець-Корчова (Україна) не містить. У свою чергу транспортних (супровідних) документів декларант до митної декларації при митному оформлені товару взагалі не приєднав.

Беручи до уваги, що на запит митниці декларант документів, які б усунули обґрунтований сумнів у достовірності заявленої митної вартості не надав, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що митний орган мав правові підстави для коригування митної вартості імпортованого товару.

Однак, при цьому, колегія суддів щодо обґрунтованості здійсненого митним органом коригування митної вартості імпортованого позивачем автомобіля, звертає увагу на наступне.

Як вбачається із змісту оскаржуваного рішення, митну вартість імпортованого бувшого у використанні автомобіля марка OPEL INSIGNIA LIMOUSINE HB, номер кузова VIN НОМЕР_2 , з об`ємом двигуна 1998 см3 митний орган визначив на рівні 21838,66 євро, додавши до ринкової вартості автомобіля 21638,66 євро транспортні витрати за маршрутом Німеччина - п/п Краківець-Корчова (Україна) у розмірі 200,00 євро.

При цьому, джерелом інформації про ринкову вартість автомобіля OPEL INSIGNIA LIMOUSINE HB, номер кузова VIN НОМЕР_2 слугували відомості з «офіційного довідника ринку Європи каталогу SCHWACKЕ».

Дослідивши витяг з вказаного каталогу, колегією суддів встановлено, що ринкова вартість визначалась виходячи з технічних характеристик автомобіля OPEL INSIGNIA LIMOUSINE HB та його комплектації, що зашифровані у VIN-коді (номері кузова) НОМЕР_2 з поправкою на нормативний пробіг автомобіля (20455 км).

У той же час, як вбачається з акту про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу від 17.11.2018, автомобіль OPEL INSIGNIA LIMOUSINE HB номері кузова НОМЕР_2 має пошкодження, викликані ДТП: лакофарбового покриття з вмятинами та деформаціями по кузову транспортного засобу: капот, решітка радіатора, передній та задній бампери та їх підсилювачі, блок радіаторів охолодження, кришка багажника, передні ліві та праві ліхтарі та крила, задня ліва дверка, передня права вісь, розбите скло кришки багажника; відсутні оздоблювальні елементи кузова та салону, пошкоджений та забруднений салон, оббивку сидінь, дверей та даху.

Таким чином, ринкова вартість у каталозі SCHWACKЕ визначена без урахування реального технічного стану автомобіля OPEL INSIGNIA LIMOUSINE HB номер кузова НОМЕР_2 , у зв`язку з чим є необ`єктивною та необґрунтованою.

При цьому, витяг з каталогу свідчить про наявність у ньому інформації про два види вартості: "Verkaufswert (Schwacke) inkl. Mehrwertsteuer 21638,66 EUR" - "вартість продажу (Schwacke) з ПДВ 21638,66 EUR " та "Еinkaufswert (Schwacke) inkl. Mehrwertsteuer 18403,36 EUR"- "вартість покупки (Schwacke) з ПДВ 18403,36 EUR" (а.с.104-107).

При цьому будь-якого обґрунтування щодо застосування під час коригування митної вартості товару саме вартості на рівні 21638,66 EUR, а не 18403,36 EUR, відповідач не зазначив.

Також, колегія суддів звертає увагу на непослідовність дій та рішень митного органу, що стосується приєднання до ринкової вартості автомобіля OPEL INSIGNIA LIMOUSINE HB, номер кузова НОМЕР_2 транспортних витрат у розмірі 200 євро, понесених позивачем згідно її довідки від 23.11.2018.

Під час контролю правильності визначення митної вартості товару митний орган дійшов висновку про недостовірність такої складової митної вартості як витрати на транспортування за маршрутом Німеччина - п/п Краківець-Корчова (Україна), оскільки декларантом не було подано допустимих доказів, які містять об`єктивні дані про вартість здійсненого перевезення.

Проте вказані висновки митного органу, що також викладені ним в оспорюваному рішенні, не стали перешкодою для врахування непідтверджених транспортних витрат за маршрутом Німеччина - п/п Краківець-Корчова (Україна) під час коригування митної вартості.

Беручи до уваги викладене у сукупності, суд апеляційної станції приходить висновку, що скоригована відповідачем митна вартість автомобіля OPEL INSIGNIA LIMOUSINE HB, номер кузова НОМЕР_2 не ґрунтується на об`єктивних та достовірних відомостях і допустимих доказах та була розрахована без урахування істотних умов, що могли вплинути на ціну імпортованого товару.

За таких обставин прийняте відповідачем рішення про коригування митної вартості від 17.12.2018 №UA125000/2018/000219/2 не відповідає вимогам статті 55 Митного кодексу України, у зв`язку з чим є протиправним та підлягає скасуванню, а позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

При цьому, скасування рішення органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів є підставою для скасування картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення.

З урахуванням викладеного картка відмови Київської митниці ДФС у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 18.12.2018 № UA125010/2018/00140 є протиправною та підлягає скасуванню, а позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Крім того, доводи апеляційної скарги фактично повторюють доводи відзиву на позовну заяву, яким суд першої інстанції надав оцінку та вірно дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову, доводи апелянта не спростовують висновки суду першої інстанції та не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції.

Згідно частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 цього Кодексу передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, який відповідачем в даному випадку не виконаний.

Згідно ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції винесене з дотриманням норм процесуального та матеріального права, судом першої інстанції встановлено всі обставини, що мають значення для справи, висновки суду відповідають обставинам справи, а доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, у зв`язку з чим підстав для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись ст.ст. 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Київської митниці Державної фіскальної служби залишити без задоволення.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 04 квітня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 18 липня 2019 року.

Головуючий суддя В.Ю. Ключкович

Судді А.Б. Парінов

О.О. Беспалов