Справа № 580/1267/19
Суддя: В.О. Гаврилюк
Дата ухвалення: 2019-07-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2019 року справа № 580/1267/19

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Гаврилюка В.О.,

розглянувши за правилами загального позовного провадження у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Головне управління Державної казначейської служби України в м. Києві про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) подав позов до Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві (далі - Головне управління, відповідач), в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві, що полягає у неподанні відповідному органу Державної казначейської служби України висновку про повернення ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) сплачених грошових коштів у розмірі 259285 (двісті п`ятдесят дев`ять тисяч двісті вісімдесят п`ять) гривень 00 коп.;

- зобов`язати Головне управління Державної фіскальної служби у місті Києві підготувати та подати до відповідного органу Державної казначейської служби України висновок про повернення ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) сплачених грошових коштів у розмірі 259285 (двісті п`ятдесят дев`ять тисяч двісті вісімдесят п`ять) гривень 00 коп.

В обґрунтування позовних вимог зазначено те, що укладений 20.10.2014 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 договір купівлі-продажу квартири, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Григорян Д.Г. за реєстровим № 743, за яким сплачений податок з доходів фізичних осіб в розмірі 259285,00 грн, в подальшому розірваний згідно договору від 11.06.2018, а тому позивач не отримав доходу від реалізації квартири за договором купівлі-продажу від 20.10.2014.

Таким чином, в розумінні положень ст. 43 ПК України податок з доходів фізичних осіб сплачений з операцій купівлі-продажу за договором від 20.10.2014 року є надмірно сплаченим та підлягає поверненню позивачеві.

26.02.2019 з метою повернення надміру сплаченого ПДФО позивач звернувся з заявою до Головного управління ДФС у м. Києві, однак отримав відповідь від 26.03.2019 № 40958/Я/26-15-13-04-20, якою відмовлено в поверненні надмірно сплаченого ПДФО в розмірі 259285,00 грн.

Позивач вважає бездіяльність відповідача щодо не підготування висновку про повернення надмірно сплачених коштів у розмірі 259285,00 грн протиправною та зазначає, що має право на повернення вказаних коштів.

Ухвалою судді Черкаського окружного адміністративного суду від 15.04.2019 позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху та встановлено позивачеві строк, протягом якого можуть бути усунуті недоліки.

19 квітня 2019 року позивач подав до суду заяву про усунення недоліків позовної заяви з додатками.

Ухвалою судді Черкаського окружного адміністративного суду від 24.04.2019 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі, вирішено здійснити розгляд справи за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 20.05.2019.

20 травня 2019 року представник позивача подав до суду клопотання про приєднання до матеріалів справи додаткових доказів по справі.

20 травня 2019 року до суду надійшов письмовий відзив на адміністративний позов, в якому відповідач просив в задоволенні позову відмовити повністю, зазначивши при цьому, що оскільки нормами Податкового Кодексу України не передбачено повернення податку, який сплачений під час нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу нерухомого майна, у разі розірвання у майбутньому даного договору, з урахуванням п. 172.8 ст. 172 Кодексу та враховуючи законодавчо встановлені строки давності, а саме п. 102.5 ст. 102 Кодексу, відповідно до якого заяви про повернення надміру сплачених грошових зобов`язань або про їх відшкодування у випадках, передбачених цим Кодексом, можуть бути подані не пізніше 1095 дня, що настає за днем здійснення такої переплати або отримання права на таке відшкодування, у ГУ ДФС у м. Києві відсутні законодавчі підстави для перерахування зазначених коштів.

Таким чином, на думку Головного управління, у позивача відсутні підстави для повернення надміру сплачених грошових зобов`язань, оскільки Законом не передбачено повернення таких.

20 травня 2019 року представник відповідача подав до суду клопотання про розгляд справи без участі представника Головного управління.

20 травня 2019 року усною ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду, занесеною до протоколу судового засідання, відкладено підготовче засідання до 29.05.2019.

27 травня 2019 року представник позивача подав до суду клопотання про залучення до участі у справі Головного управління Державної казначейської служби України в м. Києві як третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача.

29 травня 2019 року ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду залучено до участі у справі Головне управління Державної казначейської служби у місті Києві, як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача.

29 травня 2019 року ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду, занесеною до протоколу судового засідання, відкладено підготовче засідання до 10.06.2019.

29 травня 2019 року представник позивача подав до суду відповідь на відзив, в якій зазначив, що відповідач, порушуючи положення Конституції України, Податкового кодексу України, протиправно не підготував висновок про повернення ОСОБА_1 надмірно сплачених коштів у розмірі 259285,00 грн та не подав його до виконання в ГУ ДКСУ в м. Києві.

03 червня 2019 року представник відповідача подав до суду заперечення на відповідь на відзив, в якому зазначив, що питання повернення помилково та/або надміру сплачених сум грошового зобов`язання урегульовано статтею 43 Податкового кодексу України, якою не передбачено повернення податку який сплачений під час нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу нерухомого майна, у разі розірвання у майбутньому даного договору, з урахуванням п. 172.8 ст. 172 Податкового кодексу України.

10 червня 2019 року усною ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду, занесеною до протоколу судового засідання, відкладено підготовче засідання до 20.06.2019.

20 червня 2019 року представник позивача подав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності.

20 червня 2019 року усною ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду, занесеною до протоколу судового засідання, закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті, вирішено розглянути справу у порядку письмового провадження на підставі частини 9 статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України.

01 липня 2019 року представник третьої особи надіслав до суду клопотання про направлення копії позову.

08 липня 2019 року представник третьої особи надіслав до суду письмові пояснення на позовну заяву, в яких зазначив, що чинним законодавством чітко визначено механізм/порядок повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів.

Головне управління Казначейства повідомило суд, що висновок Головного управління ДФС у м. Києві про повернення надміру сплаченого грошового зобов`язання податку з доходів фізичних осіб у розмірі 259285,00 грн щодо ОСОБА_1 не надходив.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, повно, всебічно, об`єктивно дослідивши надані у справі докази, надавши їм юридичну оцінку, суд дійшов до такого висновку.

Суд встановив, що 20.10.2014 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладений договір купівлі-продажу квартири, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Григорян Д.Г. за реєстровим № 743.

В день посвідчення договору, на виконання вимог статті 172 Податкового кодексу України, позивачем було сплачено податок з доходів фізичних осіб в розмірі 259285,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 1 від 20.10.2014 року.

Договір купівлі-продажу було укладено з відстрочкою платежу. Відповідно до положень пунктів 4 та 7 договору купівлі-продажу право власності на квартиру у ОСОБА_2 виникає після державної реєстрації, яка здійснюється після повного розрахунку між сторонами за продану квартиру.

11 червня 2018 року у зв`язку з тим, що ОСОБА_2 в повному обсязі не розрахувалась з позивачем за квартиру, сторонами було укладено договір про розірвання договору купівлі-продажу від 11.06.2018, який зареєстровано в реєстрі за №1 25.

Положеннями пункту 2 цього договору зазначено, що позивач повернув у повному обсязі покупцю - ОСОБА_2 кошти, сплачені нею до підписання договору купівлі-продажу від 20.10.2014.

26 лютого 2019 року з метою повернення надміру сплаченого ПДФО позивач звернувся з заявою до Головного управління ДФС у м. Києві.

26 березня 2019 року відповідачем надано відповідь за вих. № 40958/Я/26-15-13-04-20, якою відмовлено позивачу в поверненні надмірно сплаченого ПДФО в розмірі 259 285,00 грн.

В якості підстави для відмови в повернені зазначених коштів, відповідачем зазначено, що оскільки нормами Податкового кодексу України не передбачено повернення податку, який сплачено під час нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу нерухомого майна, у разі розірвання у майбутньому даного договору, з п. 172.8 ст. 172 Податкового кодексу України та враховуючи законодавчо встановлені строки давності, а саме п. 102.5 ст. 102 Податкового кодексу, відповідно до якої заяви про повернення надміру сплачених грошових зобов`язань або про їх відшкодування у випадках, передбачених цим Кодексом, можуть бути подані не пізніше 1095 дня, що настає за днем здійснення такої переплати або отримання права на таке відшкодування, у ГУ ДФС у м. Києві відсутні законодавчі підстави для перерахування зазначених коштів.

Позивач вважає таку бездіяльність відповідача щодо не підготування висновку про повернення позивачу надмірно сплачених коштів у розмірі 259285,00 грн незаконною та протиправною.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд виходить з такого.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства визначає Податковий кодекс України від 02.12.2010 № 2755-VI (надалі за текстом - ПК України).

Відповідно до підпункту 17.1.10 пункту 17.10 статті 17 ПК України платник податків має право на залік чи повернення надміру сплачених, а також надміру стягнутих сум податків та зборів, пені, штрафів у порядку, встановленому цим Кодексом.

Згідно із статтею 43 ПК України помилково та/або надміру сплачені суми грошового зобов`язання підлягають поверненню платнику відповідно до цієї статті та статті 301 Митного кодексу України, крім випадків наявності у такого платника податкового боргу.

У разі наявності у платника податків податкового боргу, повернення помилково та/або надміру сплаченої суми грошового зобов`язання на поточний рахунок такого платника податків в установі банку або шляхом повернення готівковими коштами за чеком, у разі відсутності у платника податків рахунку в банку, проводиться лише після повного погашення такого податкового боргу платником податків.

Обов`язковою умовою для здійснення повернення сум грошового зобов`язання є подання платником податків заяви про таке повернення (крім повернення надміру утриманих (сплачених) сум податку з доходів фізичних осіб, які розраховуються контролюючим органом на підставі поданої платником податків податкової декларації за звітний календарний рік шляхом проведення перерахунку за загальним річним оподатковуваним доходом платника податку) протягом 1095 днів від дня виникнення помилково та/або надміру сплаченої суми.

Платник податків подає заяву про повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань та пені у довільній формі, в якій зазначає напрям перерахування коштів: на поточний рахунок платника податків в установі банку; на погашення грошового зобов`язання та/або податкового боргу з інших платежів, контроль за справлянням яких покладено на контролюючі органи, незалежно від виду бюджету; повернення у готівковій формі коштів за чеком у разі відсутності у платника податків рахунка в банку.

Контролюючий орган не пізніше ніж за п`ять робочих днів до закінчення двадцятиденного строку з дня подання платником податків заяви готує висновок про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету та подає його для виконання відповідному органові, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів.

На підставі отриманого висновку орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, протягом п`яти робочих днів здійснює повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань та пені платникам податків у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Контролюючий орган несе відповідальність згідно із законом за несвоєчасність передачі органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, для виконання висновку про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету.

Повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань платникам податків здійснюється з бюджету, у який такі кошти були зараховані.

Взаємовідносини територіальних органів Державної фіскальної служби України (далі - органи ДФС) з місцевими фінансовими органами та територіальними органами Державної казначейської служби України (далі - органи Казначейства) в процесі повернення платникам податків помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов`язань та пені за платежами, контроль за справлянням яких покладено на органи ДФС, з метою належного виконання положень статей 43, 102 Податкового кодексу України, частини другої статті 45 та частини другої статті 78 Бюджетного кодексу України регламентує Порядок взаємодії територіальних органів Державної фіскальної служби України, місцевих фінансових органів та територіальних органів Державної казначейської служби України у процесі повернення платникам податків помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов`язань та пені, затверджений наказом Міністерства фінансів України від 15 грудня 2015 року № 1146 (далі - Порядок № 1146).

Повернення помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов`язань та пені у випадках, передбачених законодавством, здійснюється виключно на підставі заяви платника податку (за винятком повернення надміру утриманих (сплачених) сум податку на доходи фізичних осіб, які розраховуються органом ДФС на підставі поданої платником податків податкової декларації за звітний календарний рік шляхом проведення перерахунку за загальним річним оподатковуваним доходом платника податку), яка може бути подана до територіального органу ДФС за місцем адміністрування (обліку) помилково та/або надміру сплаченої суми протягом 1095 днів від дня її виникнення (пункт 5 Порядку № 1146).

Відповідно до пункту 8 Порядку № 1146 у разі якщо вказана у заяві платника сума (її частина) за даними інформаційних систем обліковується як помилково та/або надміру сплачена, орган ДФС готує: висновок на повернення такої суми (її частини) за формою згідно з додатком 1 до цього Порядку; два примірники реєстру висновків за платежами, належними державному бюджету, за формою згідно з додатком 2 до цього Порядку; три примірники реєстру висновків за платежами, належними місцевим бюджетам, та платежами, які підлягають розподілу між державним та місцевими бюджетами, за формою згідно з додатком 3 до цього Порядку.

Контроль за прийняттям/передаванням висновків органи ДФС, місцеві фінансові органи, органи Казначейства здійснюють шляхом проставляння на відповідних примірниках Реєстрів відміток про надходження документів до установи у порядку, визначеному Типовою інструкцією з діловодства у центральних органах виконавчої влади, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих органах виконавчої влади, затвердженою постановою Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2011 року № 1242 (із змінами).

За платежами, належними державному бюджету, орган ДФС у строк не пізніше ніж за п`ять робочих днів до закінчення двадцятиденного строку з дня подання платником податків заяви передає висновки згідно з реєстром висновків за платежами, належними державному бюджету, для виконання відповідному органу Казначейства.

За платежами, належними місцевим бюджетам, та платежами, які підлягають розподілу між державним та місцевими бюджетами, орган ДФС у строк не пізніше ніж за дев`ять робочих днів до закінчення двадцятиденного строку з дня подання платником податків заяви передає висновки згідно з реєстром висновків за платежами, належними місцевим бюджетам, та платежами, які підлягають розподілу між державним та місцевими бюджетами, для погодження відповідному місцевому фінансовому органу.

Відповідний місцевий фінансовий орган протягом двох робочих днів погоджує отримані висновки шляхом засвідчення підписом керівника місцевого фінансового органу, скріпленим гербовою печаткою, і не пізніше наступного робочого дня після погодження повертає їх згідно з реєстром висновків за платежами, належними місцевим бюджетам, та платежами, які підлягають розподілу між державним та місцевими бюджетами, відповідному органу ДФС.

У разі повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до місцевих бюджетів населених пунктів Донецької та Луганської областей, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють своїх повноважень, перелік яких затверджений Кабінетом Міністрів України, орган ДФС передає висновки згідно з реєстром висновків за платежами, належними місцевим бюджетам, та платежами, які підлягають розподілу між державним та місцевими бюджетами, для погодження Донецькій або Луганській обласній військово-цивільній адміністрації відповідно до пункту 24 1 розділу VI "Прикінцеві та перехідні положення" Бюджетного кодексу України.

Відповідний орган, визначений відповідно до пункту 24 1 розділу VI "Прикінцеві та перехідні положення" Бюджетного кодексу України, у строк протягом двох робочих днів погоджує отримані висновки шляхом засвідчення підписом керівника відповідного органу, скріпленим гербовою печаткою, і не пізніше наступного робочого дня після погодження повертає їх згідно з реєстром висновків за платежами, належними місцевим бюджетам, та платежами, які підлягають розподілу між державним та місцевими бюджетами, відповідному органу ДФС.

Орган ДФС не пізніше наступного робочого дня від дати отримання висновку, погодженого місцевим фінансовим органом або відповідним органом, визначеним відповідно до пункту 24 1 розділу VI "Прикінцеві та перехідні положення" Бюджетного кодексу України, передає його згідно з реєстром висновків за платежами, належними місцевим бюджетам, та платежами, які підлягають розподілу між державним та місцевими бюджетами, відповідному органу Казначейства.

Згідно із пунктом 11 Порядку № 1146 на підставі отриманих висновків відповідний орган Казначейства здійснює повернення платникам податків помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов`язань та пені у визначеному законодавством порядку.

З огляду на вказані законодавчі положення, контролюючий орган за результатами розгляду заяви платника податків про повернення надмірно сплачених податкових зобов`язань та у разі відсутності законодавчо мотивованих підстав для відмови у задоволенні такої заяви зобов`язаний підготувати висновок за формою, передбаченою Порядком, а органи Державної казначейської служби зобов`язані здійснити повернення надмірно сплачених сум грошових зобов`язань.

Суд відхиляє доводи відповідача про наявність підстав для відмови в поверненні коштів та зазначає, що відповідно до підпункту 172.2 статті 172 ПК України дохід, отриманий платником податку від продажу протягом звітного податкового року більш як одного з об`єктів нерухомості, зазначених у пункті 172.1 цієї статті, або від продажу об`єкта нерухомості, не зазначеного в пункті 172.1 цієї статті, підлягає оподаткуванню за ставкою, визначеною пунктом 167.2 статті 167 цього Кодексу.

Згідно пункту 172.4 статті 172 ПК України під час проведення операцій з продажу (обміну) об`єктів нерухомості між фізичними особами нотаріус посвідчує відповідний договір за наявності оціночної вартості такого нерухомого майна та документа про сплату податку до бюджету стороною (сторонами) договору та щокварталу подає до контролюючого органу за місцем розташування державної нотаріальної контори або робочого місця приватного нотаріуса інформацію про такий договір, включаючи інформацію про його вартість та суму сплаченого податку в порядку, встановленому цим розділом для податкового розрахунку.

Відповідно до пунктів 172 .7, 172.8, 172.9 статті 172 ПК України одночасно з дією пункту 172.4 цієї статті, якщо стороною договору купівлі-продажу, міни об`єкта нерухомого майна є юридична особа чи фізична особа - підприємець, така особа є податковим агентом платника податку щодо нарахування, утримання та сплати (перерахування) до бюджету податку з доходів, отриманих платником податку від такого продажу (обміну).

Для цілей цієї статті під продажем розуміється будь-який перехід права власності на об`єкти нерухомості, крім їх успадкування та дарування.

За приписами пункту 172.6 статті 172 ПК України у разі не вчинення нотаріальної дії щодо посвідчення договору купівлі-продажу, міни об`єкта нерухомості, за яким сплачено податок, платник податку має право на повернення надміру сплаченої суми податку на підставі податкової декларації, поданої в установленому порядку, та підтвердних документів про фактичну сплату податку.

У зв`язку з вищенаведеним, суд дійшов висновку про те, що у разі розірвання договору купівлі-продажу нерухомого майна, за який сплачений податок, платник такого податку має право на його повернення.

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постанові від 23.06.2018 у адміністративній справі № 810/3522/16 (адміністративне провадження К/9901/42103/18).

Суд також відхиляє доводи відповідача щодо порушення позивачем строків подання заяви про повернення надміру сплаченого ПДФО, визначених пунктом 102.5 статті 102 Податкового кодексу України, з огляду на таке.

Відповідно до пункту 102.5 статті 102 Податкового кодексу України заяви про повернення надміру сплачених грошових зобов`язань або про їх відшкодування у випадках, передбачених цим Кодексом, можуть бути подані не пізніше 1095 дня, що настає за днем здійснення такої переплати або отримання права на таке відшкодування.

Пунктом 43.3 статті 43 того самого Кодексу передбачено, що обов`язковою умовою для здійснення повернення сум грошового зобов`язання є подання платником податків заяви про таке повернення протягом 1095 днів від дня виникнення помилково та/або надміру сплаченої суми.

Таким чином, умовою для повернення надмірно сплаченого ПДФО є подання відповідної заяви протягом 1095 днів від дати виникнення у платника податку права на повернення надміру сплаченої суми податку.

Оскільки договір купівлі-продажу, який був підставою для сплати позивачем ПДФО в розмірі 259285,00 гри., був розірваний 11.06.2018 року, то саме з цієї дати грошові кошти набули статусу переплати та відповідно з цієї дати у позивача виникло право звернутися до відповідача із заявою про їх повернення. Тобто, строк для подання позивачем заяви про повернення надміру сплаченого ПДФО почався 12.06.2018 року.

Відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку (ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України).

За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов до висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є обґрунтованими, а вимоги такими, що належить задовольнити.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд враховує таке.

Згідно статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Відповідно до частини 1 статті 139 вказаного Кодексу при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Зважаючи на те, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню, то всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у м. Києві.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 9, 14, 73-77, 139, 242 - 246, 255, 295, підпунктом 15.5 пункту 15 частини 1 розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

вирішив:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві, що полягає у неподанні відповідному органу Державної казначейської служби України висновку про повернення ОСОБА_1 сплачених грошових коштів у розмірі 259285 (двісті п`ятдесят дев`ять тисяч двісті вісімдесят п`ять) гривень 00 коп.

Зобов`язати Головне управління Державної фіскальної служби у місті Києві підготувати та подати до відповідного органу Державної казначейської служби України висновок про повернення ОСОБА_1 сплачених грошових коштів у розмірі 259285 (двісті п`ятдесят дев`ять тисяч двісті вісімдесят п`ять) гривень 00 коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Учасники справи:

1) позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 );

2) відповідач - Головне управління Державної фіскальної служби у м. Києві (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19, ідентифікаційний код 39439980);

3) третя особа - Головне управління Державної казначейської служби України в м. Києві (02000, м. Київ, вул. Терещенківська, 11А, ідентифікаційний код 37993783).

Рішення складене у повному обсязі та підписане 22.07.2019.

Суддя В.О. Гаврилюк