Справа № 300/271/19
Суддя: Панікар І.В.
Дата ухвалення: 2019-07-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" липня 2019 р. справа № 300/271/19

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:

судді Панікара І.В.,

за участю секретаря судового засідання: Подольської Т.М.,

представника відповідача: Кононової О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Івано-Франківської митниці Державної фіскальної служби про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості товару від 26.12.2018 року №UA206010/2018/000455/2 та картки відмови, -

ВСТАНОВИВ:

06.02.2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Івано-Франківської митниці Державної фіскальної служби про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості товару від 26.12.2018 року №UA206010/2018/000455/2 та картки відмови.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем, в порушення статей 53, 55, 57, 58 Митного кодексу України, за наявності усіх документів, які підтверджують заявлену декларантом митну вартість товару - транспортного засобу марки SKODA, модель Octavia, тип двигуна-дизель, тип кузова - універсал, робочий об`єм циліндрів двигуна - 1598 см. куб, потужність двигуна - НОМЕР_4, номер кузова - НОМЕР_1 , календарний рік виготовлення - 2015, модельний рік виготовлення - 2015, та обраний метод його визначення, а саме основний - за ціною договору (контракту), протиправно здійснено визначення митної вартості товару, який ввозиться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту за другорядним методом, а саме - резервним, внаслідок чого прийнято, оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів за № UA206010/2018/000455/2 від 26.12.2018 року та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA206010/2018/11081 від 26.12.2018 року.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 11.02.2019 року в адміністративній справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження.

В період з 28.05.2019 року по 31.05.2019 року головуючий по справі суддя Панікар І.В. перебував на листку непрацездатності, з 03.06.2019 року по 17.06.2019 року у відпустці та з 18.06.2019 по 21.06.2019 року у службовому відрядженні, у зв`язку з чим, 60-денний строк розгляду справи продовжено на 24 календарних дні.

Відповідач скористався процесуальним правом подання відзиву на позовну заяву, направивши його на адресу суду 04.03.2019 року. Згідно змісту відзиву, представник відповідача позовних вимог не визнала. Окрім того, направила на адресу суду додаткові письмові пояснення. У викладених документах пояснила, що прийняття оскаржуваного рішення здійснено на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені Митним Кодексом України. Зокрема, представником зазначено про те, що хоча декларантом і було подано повний перелік первинних документів, визначених частиною 2 статті 53 цього Кодексу, які підтверджують заявлену митну вартість транспортного засобу, що ввозиться. Зіславшись на приписи статті 320 Митного Кодексу України, вказала, що під час проведення митних формальностей за митною декларацією автоматичною системою аналізу і управління ризиками було згенеровано форму митного контролю 105-2 "Митна вартість товару нижча митної вартості аналогічних товарів". Після чого, інспектору митної служби видано конкретне числове значення митної вартості такого транспортного засобу за VIN-кодами та іншими характеристиками авто, дійсна його вартість якого становить не 5900 Євро, як вказав декларант, а 10550 Євро. За наведених вище обставин 26.12.2018 року Івано-Франківською митницею Державної фіскальної служби винесена картка відмови в прийнятті митної декларації та прийнято рішення про коригування митної вартості. Окрім того, вказала, що декларант погодився з рішенням про коригування, оскільки оформив митну декларацію із зазначенням у ній суми за скоригованою вартістю автомобіля, що з урахуванням практики Верховного суду у справі №816/2396/17, свідчить про безспірний характер правовідносин, що склалися між сторонами. Внаслідок викладеного, вважає позовні вимоги необгрунтованими та такими, що не підлягають до задоволення.

Представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні стосовно задоволення позову заперечила з підстав, наведених у відзиві на позов, письмових пояснень та заперечень на відповідь на відзив.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, дослідивши в сукупності письмові докази, якими сторони обґрунтовують позовні вимоги та заперечення, суд встановив наступне.

Позивачем придбано легковий автомобіль марки SKODA, модель Octavia, тип двигуна-дизель, тип кузова - універсал, робочий об`єм циліндрів двигуна - 1598 см. куб, потужність двигуна - НОМЕР_4, номер кузова - НОМЕР_1 , календарний рік виготовлення - 2015, модельний рік виготовлення - 2015 за ціною 5900 Євро.

Вивезення придбаного автомобіля з території Європейського союзу підтверджено копією митної декларації країни відправлення №18DE16E4 від 06.12.2018 року. Вартість ввезеного автомобіля у вказаній декларації визначена в сумі 5900 Євро (а.с. 22-23).

26.12.2018 року фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 (уповноваженою особою позивача, декларантом/представником) на підставі митної декларації № UA206010/2018/416698, придбаний позивачем автомобіль ввезено на територію України, що підтверджується Актом про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу, складеним посадовими особами Львівської митниці Державної фіскальної служби (а.с.17-21).

У поданій представником позивача, митним брокером, фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 (декларантом) у електронній формі митній декларації за №UA206010/2018/416698 на ввезений транспортний засіб, заявлено його митну вартість в розмірі 5900 Євро. Митну вартість транспортного засобу визначено за основним методом - за ціною договору (вартість операції). Так, в графі 42 митної декларації "ціна товару" зазначено 5900 Євро, в графі 45 "коригування" вказано 184747,24 гривень, в графі 23 "курс валюти" - 31,31309200 гривень (а.с.63).

До вказаної митної декларації декларантом долучено: рахунок-фактуру (інвойс) №2018-451 від 06.12.2018 року; декларацію про походження товару №0380 від 06.12.2018 року; акт про проведення огляду (перегляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу за № UА209020/2018/71634 від 11.12.2018 року; рахунок, що підтверджує вартість товару № Б/Н від 06.12.2018 року; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_2 ; копію митної декларації країни відправлення 18DE16E4 від 06.12.2018 року.

В ході проведення процедури митних консультацій, позивачем на запит митного органу надано відповідь про відсутність у нього інших документів на підтвердженя вартості автомобіля, окрім даних про вартість транспортного засобу на аукціоні.

26.12.2018 року відповідач, за результатами розгляду поданої уповноваженою особою декларанта митної декларації та доданих до неї документів, відмовив у митному оформленні транспортного засобу за заявленою митною вартістю у зв`язку з тим, що митна вартість товару визначена за резервним методом, щодо подібних товарів (стаття 60 Митного кодексу України). Перший метод не застосований у зв`язку з ненаданням документів відповідно до частини 2 статті 53 Митного кодексу України. 2 метод визначення митної вартості (стаття 59-63 Митного кодексу України) не застосований, у зв`язку з відсутністю інформації щодо угод на ідентичні товари. Джерело інформації: "Вартість транспортного засобу нижча митної вартості ідентичних товарів. Обов`язкове залучення відповідного спеціалізованого підрозділу для визначення МВ за VIN-кодами: TMBJG7NE4F0198118, валюта EUR, вартість 10550".

Відмову у митному оформленні транспортного засобу відповідач оформив карткою відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення за № UA206010/2018/11081 від 26.12.2018 року.

У зв`язку з наведеним, відповідач здійснив коригування митної вартості транспортного засобу та виніс оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів за № UA206010/2018/000455/2 від 26.12.2018 року, яким визначив митну вартість імпортованого автомобіля за резервним методом визначення митної вартості у розмірі 10550 Євро (стаття 60 Митного кодексу України). У графі 31 вказаного рішення зазначено "Код МВВ митного органу 6", у графі 33 обставинами прийняття рішення та джерела інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості зазначено, що Митна вартість товару визначена за методом вартості щодо подібних товарів (стаття 60 Митного кодексу України). Перший метод не застосований у зв`язку з ненаданням документів відповідно до частини 2 статті 53 Митного кодексу України. 2 метод визначення митної вартості (стаття 59-63 Митного кодексу України) не застосований, у зв`язку з відсутністю інформації щодо угод на ідентичні товари. Джерело інформації: "Вартість транспортного засобу нижча митної вартості ідентичних товарів. Обов`язкове залучення відповідного спеціалізованого підрозділу для визначення МВ за VIN-кодами: TMBJG7NE4F0198118, валюта EUR, вартість 10550".

Не погоджуючись із вказаними рішеннями, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить із наступного.

Відповідно до вимог пункту 3 частини 1 статті 244 Кодексу адміністративного судочинства України визначаючи яку правову норму слід застосувати до спірних правовідносин, суд зазначає, що при вирішенні даної справи керується нормами Законів та підзаконних нормативно-правових актів в тій редакції, яка чинна на момент виникнення чи дії конкретної події, обставини і врегулювання відповідних відносин.

Засади державної митної справи, зокрема, процедури митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України, умови та порядок справляння митних платежів, визначаються Митним Кодексом України.

За приписами частини 1 статті 246 Митного кодексу України метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Згідно частини 1 статті 248 коментованого Кодексу митне оформлення розпочинається з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання органом доходів і зборів від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії (частина 1 статті 257 Митного кодексу України).

Відповідно до частини 6 статті 257 цього Кодексу умови та порядок декларування, перелік відомостей, необхідних для здійснення митного контролю та митного оформлення, визначаються цим Кодексом, Положення про митні декларації та форми цих декларацій затверджуються Кабінетом Міністрів України, а порядок заповнення таких декларацій та інших документів, що застосовуються під час митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, - центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Положеннями статті 49 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, визначено як вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Частинами 1, 2 статті 51 цього Кодексу передбачено, що митна вартість товарів, які переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Згідно частини 1 статті 52 Митного кодексу України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Частиною 4 статті 58 Митного кодексу України визначено, що митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

Стаття 53 Митного кодексу України визначає вичерпний перелік документів, які подаються декларантом для підтвердження заявленої митної вартості. В силу вимог частини 5 даної норми права забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

У випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, які підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Як вже встановлено судом, позивачем на підтвердження митної вартості автомобіля надано копію договору купівлі-продажу та рахунку-фактури (оригіналу та його перекладу) із зазначенням ціни у 5900 Євро та даних, що автомобіль є вживаним; копію квитанції про оплату автомобіля; копію свідоцтва про допуск до експлуатації автомобіля.

Відповідно до частини 1 статті 55 Митного кодексу України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною 6 статті 54 цього Кодексу виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Однак, суд вказує на протиправність зроблених відповідачем висновків про неможливість визначення митної вартості за першим основним методом за ціною договору.

Така протиправність, на переконання суду, обґрунтовується наданням декларантом документів, які є достатніми для визначення митної вартості товару за ціною договору та в повній мірі підтверджують заявлену декларантом митну вартість товару.

Насамперед суд дійшов висновку, що відповідач, реалізовуючи своє право переконатися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості, регламентованого частиною 5 статті 54 Митного кодексу України, не довів перед судом про наявність жодних застережень щодо застосування у спірних відносинах першого методу, визначених у частинах 1 і 2 статті 58 цього Кодексу, в тому числі в частині не підтвердження позивачем документально відповідних відомостей про митну вартість товару, чи будь-якої іншої її складової, яка є обов`язковою при відповідному обчисленні митної вартості.

Окрім того, відповідач не зміг аргументовано довести, що заявлені позивачем відомості про митну вартість автомобіля є неповними та/або недостовірними, у тому числі обґрунтувати невірне визначення митної вартості товару.

Сам по собі факт ненадання декларантом запитуваних митним органом документів, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товару за першим методом, не є достатнім для висновку про наявність підстав для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості.

За змістом пункту 2 частини 6 статті 54 Митного кодексу України орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, серед іншого, у разі неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах 2-4 статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Із встановлених при розгляді справи обставин суд констатує, що декларантом було подано усі документи згідно з переліком (частина 2 статті 53 Митного кодексу України), а у поданих документах наявні всіх відомості, що підтверджують числові значення складової митної вартості товару та відомості щодо ціни, яка була фактично сплачена готівкою за такий транспортний засіб.

Таким чином, за умови подання позивачем при декларуванні автомобіля вище вказаних документів, за змістом яких позивач сплатив його вартість в сумі 5900 Євро, що підтверджено копією квитанції про оплату автомобіля, а продавець дані кошти отримав, у відповідача не було обґрунтованих підстав вважати, що має місце заявлення неповної та/або недостовірної відомості про митну вартість товару, у тому числі невірне визначення митної вартості такого товару.

Таким чином, наведене вище свідчить про недотримання Івано-Франківською митницею Державної фіскальної служби України вимог частини 2 статті 53 Митного кодексу України при здійсненні перевірки правильності визначення митної вартості імпортованого транспортного засобу за основним методом - ціною договору.

З урахуванням наведеного, суд вважає, що відповідачем не обґрунтовано ціну, що визначена ним у розмірі 10550 Євро внаслідок проведеного коригування митної вартості транспортного засобу.

Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідачем безпідставно, в порушення статті 58 Митного кодексу України, здійснено визначення митної вартості імпортованого транспортного засобу не за ціною договору як основним методом, а із застосуванням іншого методу, без достатніх на те підстав.

Щодо правової позиції, на яку посилається відповідач, яка висловлена у постанові Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у справі №816/2396/17, провадження №К/9901/61818/18 слід зазначити наступне. Вказана правова позиція не обґрунтовує заперечень відповідача проти позову та не підлягає застосуванню до правовідносин у даній справі, оскільки предметом розгляду даної справи є визнання протиправними та скасування рішення Івано-Франківської митниці Державної фіскальної служби про коригування митної вартості товарів та картки відмови у митному оформленні (випуску) товарів. Предметом розгляду справи у касаційній інстанції було визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості товарів, картки відмови у митному оформленні (випуску) товарів та зобов`язання митний орган прийняти висновок про повернення з бюджету суми надмірно сплаченого ввізного мита за ввіз автомобіля і подання його для виконання до органу казначейської служби.

Також слід зазначити, що у разі незгоди з рішенням чи дією митних органів щодо визначення, призначення, заявлення, з`ясування достовірності, коригування та/чи інших дій щодо митної вартості, митного контролю і митного оформлення, декларант може піддати ці дії чи рішення судовому контролю.

Вказана правова позиція висловлена у постанові Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у справі №826/4987/16 від 28.02.2019.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення за № UA206010/2018/11081 від 26.12.2018 року та рішення Івано-Франківської митниці Державної фіскальної служби України про коригування митної вартості товарів за № UA206010/2018/000455/2 від 26.12.2018 року - протиправними, а позовні вимоги такими, що підлягають до задоволення.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

За наслідками розгляду справи підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 1536,80 гривень (а.с. 3-4).

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задоволити.

Визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів Івано-Франківської митниці Державної фіскальної служби № UA206010/2018/000455/2 від 26.12.2018 року.

Визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення Івано-Франківської митниці Державної фіскальної служби № UA206010/2018/11081 від 26.12.2018 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Івано-Франківської митниці Державної фіскальної служби (код ЄДРПОУ - 39640261) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний код - НОМЕР_3 ) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1536 (одна тисяча п`ятсот тридцять шість) гривень 80 копійок.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_3 );

Івано-Франківська митниця Державної фіскальної служби (вул. Короля Данила 20, м. Івано-Франківськ, 76010, ).

Суддя Панікар І.В.

Рішення складене в повному обсязі 16 липня 2019 р.