Справа № 140/180/19
Суддя: Нос Степан Петрович
Дата ухвалення: 2019-07-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2019 рокуЛьвів№ 857/4656/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Носа С. П.,

суддів Хобор Р. Б., Шевчук С. М.,

за участю секретаря судового засідання Джули В. М.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Волинської митниці ДФС на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 18 березня 2019 року в справі № 140/180/19 (головуючий суддя Ковальчук В. Д., м. Луцьк, повний текст судового рішення складено 22 березня 2019 року) за позовом Дочірнього підприємства Арт-Гор Україна до Волинської митниці ДФС про визнання протиправним та скасування рішення,-

ВСТАНОВИВ:

Дочірнє підприємство Арт-Гор Україна звернулося з позовом до Волинської митниці ДФС про визнання протиправним та скасування рішення від 26 грудня 2018 року №UA205110/2018/001246/2 про коригування митної вартості товарів.

В обґрунтування вимог позовної заяви зазначає, що ним було надано документи, які дають можливість митному органу однозначно визначити митну вартість задекларованого товару за основним методом. На підтвердження цього разом з контрактом №02/18-Т, укладеного 10.12.2018 року між ДП Арт-Гор Україна (Покупець) та Компанією Т.А.С. EURO L.P. (Продавець), декларантом подано митному органу документи, які посвідчують підстави придбання товару, його кількісні та якісні характеристики, цінове та вартісне обґрунтування.

Крім того, позивач зазначає, що відповідачем безпідставно не взято до уваги дані з сайту-інтернет аукціону AUTOASTAT, з якого здійснено покупку автомобіля фірмою Т.А.С. EURO L.P.. Також звертає увагу на те, що в рішенні про коригування митної вартості товарів від 26.12.2018 року № UA205110/2018/001246/2 Волинською митницею ДФС однією із підстав у відмові прийнятті митної декларації №UA205100/2018/ є наявність розбіжностей в поданих документах, зокрема щодо отримувача товару згідно інвойса-проформи - ТзОВ АВТО ВЕСТ ГРУП, проте безпідставно не взято до уваги договір консигнації № 8/01 від 01.06.2017 року, укладений між Т.А.С. EURO L.P. та ТзОВ АВТО ВЕСТ ГРУП, відповідно до якого ТзОВ АВТО ВЕСТ ГРУП бере на себе обов`язки від імені Т.А.С. EURO L.P. реалізувати поставлені товари. Даний факт свідчить про неякісний аналіз документів посадовими особами органу доходів і зборів, оскільки наявність договору консигнації не позбавляє права власника транспортного засобу Т.А.С. EURO L.P. самостійно реалізувати його у разі можливості, що не суперечить чинному законодавству.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 18 березня 2019 року, позов задоволено повністю. Визнано протиправним та скасовано рішення Волинської митниці ДФС (44350, Волинська область, Любомльський район, село Римачі, вулиця Призалізнична, будинок 13, ) від 26 грудня 2018 року №UA205110/2018/001246/2 про коригування митної вартості товарів.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Волинська митниця ДФС подала апеляційну скаргу, в якій висловлено прохання скасувати оскаржуване рішення та прийняти постанову, якою в задоволенні позову відмовити повністю. В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказано, що оскільки позивач не згідний з митною вартістю, яка визначена митним органом у спірних рішеннях, він мав право скористатись правом випуску товару у вільний обіг на умовах, визначених ч. 7 ст. 55 МК України (сплати самостійно нарахованих митних платежів та різниці між ними і митними платежами, нарахованими митним органом), однак не зробив цього, фактично погодившись із методом визначення митної вартості та митною вартістю товару, визначеною митним органом у оскарженому рішенні №UA205110/2018/001246/2 від 26.12.2018, вказавши її у новій митній декларації №UA205100/2018/021500 від 26.12.2018 року, а тому правовий спір між сторонами щодо узгодження митної вартості припинив існувати з моменту подання нової митної декларації.

Дочірнє підприємство Арт-Гор Україна подано відзив на апеляційну скаргу, в якому апеляційну скаргу Волинської митниці ДФС просить залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 18 березня 2019 року залишити без змін. Поряд з цим зазначає, що відповідач не виконав обов`язку щодо наведення у рішенні про коригування митної вартості товарів порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за резервним методом та не наведено достатніх підстав правомірності проведеного відповідачем розрахунку митної вартості у такий спосіб та за довільною методикою, без врахування технічного стану транспортного засобу внаслідок ушкоджень автомобіля, що безумовно впливає на митну вартість вказаного товару. Наявність ушкоджень та технічна несправність транспортного засобу підтверджується звітом №140/19 про оцінку транспортного засобу від 25 січня 2019 року, складеного оцінювачем Галік (сертифікат №285/18 від 30.03.2018 року), а також правом власності на транспортний засіб, що не підлягає ремонту, видане в Тєхасі №0529284 Страховою компанією. Відтак, оскаржуване рішення не містить числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товару, яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості га до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом, та у ньому відсутнє належне обґрунтування числового значення митної вартості товару, скоригованої відповідачем, та фактів, які вплинули на таке коригування. Наведене не дає підстав вважати таке рішення обґрунтованим та мотивованим у контексті норм пунктів 2, 4 частини другої статті 55 МК України.

Представник позивач, у судовому засіданні, вимоги апеляційної скарги заперечив та просив відмовити в її задоволенні.

Представник відповідача, у судовому засіданні, вимоги апеляційної скарги підтримав та просив таку задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, проаналізувавши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів не знаходить підстав для її задоволення.

Встановлено, що 17 грудня 2018 року декларантом ТзОВ Західброксервіс в інтересах позивача подано для митного оформлення в режимі імпорту митну декларацію (МД) №UA205100/2018/02077 з метою декларування товару легковий автомобіль марки KIA, модель SORENTO, ідентифікаційний номер (номер кузова) 5 НОМЕР_1 , загальна кількість місць, включаючи місце водія - 5, призначений для використання по дорогах загального користування (перевезення пасажирів), тип двигуна бензиновий, робочий об`єм циліндрів - 2359 см.куб, потужність - 138 kW, тип кузову - універсал, колісна формула - 4x2, колір - сірий, бувший у використанні, календарний рік виготовлення - 2016, модельний рік виготовлення -2016, дата введення в експлуатацію - 01.01.2016 року, де в графі 42 (МД) №UA205100/2018/02077 вказано ціну товару в сумі 5 700,00 євро та зазначено в графі 45 митну вартість в сумі 180 631, 61 грн.

Декларант на підтвердження обґрунтованості заявленої в МД митної вартості товару та обраного методу її визначення надав митному органу разом з декларацією такі документи: інвойс № 181214.1- TAC/AGU від 14.12.2018 року; рахунок-проформу № 9-08 від 19.02.2018 року; міжнародну товарно-транспортну накладну (CMR) Б/Н від 19.02.2018 року; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу №0529284 від 25.10.17 року; контракт №02/18-Т від 10.12.2018 року; експертну довідку №10581/18 від 14 грудня 2018 року; договір консигнації № 8/01 від 01.06.2017 року; скріншот із сайту AUTOASTAT (а.с.17-37).

Через спрацювання ризиків АСАУР митницею встановлено, що митна вартість товару нижча митної вартості ідентичних товарів, а також враховуючи розбіжності у доданих до митної декларації документах, апелянтом надіслано декларанту електронне повідомлення про надання додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості товару, а саме: банківські платіжні документи (банківські платіжні доручення, чеки), що підтверджують оплату за товар та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару (п.2.4, 2.5 ст.53 МКУ); за наявності інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару (п.2.4, 2.5 ст.53 МКУ); висновки про якісні та вартісні характеристики оцінюваного товару, підготовлені спеціалізованими експертними установами (п.3.8 ст.53 МКУ); копію митної декларації країни відправлення (п.3.7 ст.53 МК України); якщо здійснювалось страхування - страхові документи (п.2.8 ст.53 МК України); інші документи, що містять відомості про вартість страхування (п.2.8 ст.53 МК України); транспортні (перевізні) документи, що містять відомості про вартість перевезення (п.2.6 ст.53 МКУ); інші додаткові наявні документи для підтвердження заявленої митної вартості товару (за бажанням).

На вказану вимогу позивачем не було надано додаткових документів.

У зв`язку з чим, 26 грудня 2018 року митним органом було прийнято рішення №UA205110/2018/001246/2 про коригування митної вартості. (а.с.12)

Відповідно до графи 30 вказаного рішення митним органом було визначено митну вартість товару легковий автомобіль марки KIA, модель SORENTO, ідентифікаційний номер (номер кузова) 5 НОМЕР_1 … за ціною 15 425, 00 доларів США (замість 5 750, 00 Євро, що була заявлена декларантом).

Не погоджуючись з прийнятим Волинською митницею ДФС рішення від 26.12.2018 №UA205110/2018/001246/2 про коригування митної вартості товарів позивач звернувся з позовом до суду.

Задовольняючи даний позов, суд першої інстанції мотивував це тим, що відповідачем не обґрунтовано ціну товару, яка визначена ним у розмірі 15 425,00 доларів США внаслідок проведеного коригування митної вартості за резервним методом; відповідач не довів того, що товар за такою митною вартістю дійсно був увезений до України.

Судом апеляційної інстанції здійснено перевірку висновків суду першої інстанції щодо відповідності дій відповідача вимогам ч. 2 ст. 2 КАС України, внаслідок чого суд апеляційної інстанції погоджується з такими та вважає за необхідне зазначити наступне.

Статтею 57 МК України встановлено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані, зокрема, подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню (ч. 2 ст. 52 МК України).

Згідно з ст. 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування (частина друга статті 53 МК України).

Як встановлено, декларант позивача надав наявні у нього документи, що підтверджують митну вартість товарів і обраний ним метод її визначення згідно з ч. 2 ст. 53 МК України: рахунок-фактуру (інвойс) від 12 листопада 2018 року №019/11/2018 на суму 5230,00 євро; довідку про транспорті витрати від 23 листопада 2018 року на суму 70,00 євро; висновок експертного авто-товарознавчого дослідження від 22 листопада 2018 року № 1686-F про встановлення вартості автомобіля у розмірі 5620,00 євро. Також очевидно, що оскільки у фактурі передбачався готівковий спосіб розрахунку протягом 60 днів, то платіжні документи декларант не подавав з причин їх відсутності.

У частині третій статті 53 МК України визначено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1)договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4)виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

З аналізу зазначеного видно, що лише виявлення одного або декількох фактів, зазначених у вищевказаній статті, є підставою для витребування додаткових документів, перелік яких наведений у цій нормі.

В оскаржуваному рішенні митний орган поставив під сумнів достовірність наданих декларантом документів у зв`язку із наявністю розбіжностей у відомостях рахунку-фактури (інвойсу) №181214.2-TАС/AGU від 14 грудня 2018 року та рахунку-проформі №9-08 від 19.02.2018 року, а також свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу №0529284 від 25.10.2017 року в частині визначення покупця (отримувача) товару та власника транспортного засобу.

Цією обставиною він обґрунтовує необхідність подання декларантом додаткових документів, однак колегія суддів вважає, що така позиція апелянта є хибною, оскільки визначення покупця (отримувача) товару чи власника товару не впливає на його митну вартість. Так, з інших документів, поданих при митному оформленні, зрозуміло, що покупцем товару є позивач - ДП Арт-Гор Україна, а продавцем товару - Т.А.С. EURO L.P.. До того ж, і в інвойсі №181214.2-TАС/AGU від 14 грудня 2018 року, і в рахунку-проформі №9-08 від 19.02.2018 року продавцем вказана саме Компанія Т.А.С. EURO L.P., що відповідає контракту №02/18-Т від 10.12.2018 року, укладеного між Компанія Т.А.С. EURO L.P. (Продавець) та ДП Арт-Гор Україна (Покупець) (а.с.22-26).

Відносно зазначення в рахунку-проформі №9-08 від 19.02.2018 року (а.с.18) отримувачем товару AUTO WEST GROUP LTD, а не позивача, апеляційний суд зазначає, що на підтвердження цього ДП Арт-Гор Україна надано апелянту під час митного оформлення договір консигнації №8/01 від 01.06.2017 року, укладеного між ТзОВ АВТО ВЕСТ ГРУП (Консигнатор) та Компанією Т.А.С. EURO L.P. (Консигнат) (а.с.28-34).

Відповідно до пункту 1.1 цього договору Консигнат поставляє товар автомобілі легкові нові і бувші у використанні ... для демонстрації і продажу на умовах консигнації і продажу на умовах консигнації на митний ліцензійний склад консигнатора для їх реалізації від свого імені на домовленій території. Поставка може здійснюватися третьою стороною за дорученням консигнанта.

Згідно з пунктом 2.1 цього договору, за дорученням консигнанта консигнатор має право здійснювати відправку і (чи) доставку покупцям (споживачам) консигнаційних товарів консигнанта на території України, країн Європи, СНД, Прибалтики і інших країн, вказаних консигнантом.

Отже, з вказаного можна зробити висновок, що покупцем товару Легковий автомобіль марки KIA, модель SORENTO, ідентифікаційний номер (номер кузова) - 5XYPG4A33GG158055… є саме позивач - ДП Арт-Гор Україна, а не ТзОВ АВТО ВЕСТ ГРУП, яка наділена повноваженнями від імені Компанії Т.А.С. EURO L.P. реалізувати поставлені товари, однак вищенаведений договір консигнації не позбавляє можливості власника товару - Компанію Т.А.С. EURO L.P. безпосередньо реалізувати покупцям товари. Відтак, суд не вбачає розбіжностей у наданих позивачем під час декларування документах.

Також не є розбіжностями зазначення у технічному паспорті №0529284 придбаного позивачем автомобіля власників: LAKEISHA MONIQUE SHAW HOUSTON, ТХ та VTS BRATHERS 330 Е COMERC NJ 08302 (а.с.20-21), оскільки вищенаведений транспортний засіб був придбаний продавцем - Компанією Т.А.С. EURO L.P. через інтернет-аукціон AUTOASTAT, на підтвердження цього декларант додав до митної декларації №UA205100/2018/02077 від 17.12.2018 року скріншот із сайту AUTOASTAT, де зазначена вартість та характеристики придбаного автомобіля (а.с.35-37).

Покликання апелянта на те, що подані декларантом документи не містять усіх даних, необхідних для визначення митної вартості товару, є безпідставними, оскільки з поданих декларантом документів видно, що позивач придбав автомобіль, митне оформлення якого здійснювалося за МД від 17 грудня 2018 року №UA205100/2018/02077, за ціною 5700 євро, про що свідчать рахунок-фактура (інвойс) №181214.2-TАС/AGU від 14 грудня 2018 року та рахунок-проформа №9-08 від 19.02.2018 року (а.с.17-18, 76).

Також, згідно наявного у матеріалах справи звіту №140/19 про оцінку транспортного засобу від 25 січня 2019 року, складеного оцінювачем ОСОБА_1 (сертифікат №285/18 від 30.03.2018 року) (а.с.71-74), ринкова вартість оцінюваного автомобіля марки KIA, модель SORENTO, ідентифікаційний номер (номер кузова) - 5XYPG4A33GG158055 складає 6355 доларів США, що становить 5603,56 євро за курсом НБУ станом на 25.01.2019 року. Зазначене також підтверджує, що позивач задекларував даний автомобіль у митній декларації від 17 грудня 2018 року №UA205100/2018/02077 в межах ринкової вартості. Крім цього, відповідно до цього звіту на ринкову оцінку транспортного засобу вплинув технічний стан автомобіля, який зазнав пошкодження внаслідок затоплення водою, має пошкодження кузов: деформація без пошкодження лакофарбового покриття, оббивка салону, оббивка сидінь. Зазначене також підтверджується правом власності на транспортний засіб, що не підлягає ремонту, видане в Техасі №0529284 Страховою компанією Стейт Фарм Мьючуел Отомобайл, відповідно до якого транспортний засіб може бути використаний лише як джерело для запчастин або кусок металу (а.с.75).

Встановленні обставини у своїй сукупності свідчать про те, що митним органом під час прийняття оскаржуваного рішення необґрунтовано встановлено рівень митної вартості в розмірі 15425 доларів США, оскільки не враховано технічний стан задекларованого позивачем автомобіля.

За змістом пункту 5 Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб органів доходів і зборів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, затверджених наказом Державної фіскальної служби України від 11.09.2015 №689, під час робіт з аналізу, виявлення та оцінки ризиків можуть використовуватися такі джерела інформації: спеціалізовані програмно-інформаційні комплекси Єдиної автоматизованої інформаційної системи ДФС; спеціалізовані видання, які містять інформацію про ціни, сформовані на світовому ринку; інформація, отримана від ДФС, про ціни на товари та/або сировину, матеріали, комплектуючі, які входять до складу товарів; інформація, отримана від митних органів іноземних держав за результатами перевірки автентичності документів, які подавалися під час митного контролю та митного оформлення товару; інформація, отримана за результатами здійснення митного контролю, в тому числі, за результатами проведення документальних перевірок дотримання вимог законодавства з питань державної митної справи; інформація, отримана від державних органів, установ та організацій на запити територіальних органів та/або ДФС; цінова інформація, отримана в рамках домовленостей, укладених між ДФС та асоціаціями, спілками та іншими об`єднаннями імпортерів та виробників; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, що мають відповідні повноваження згідно із законодавством; інформація отримана з мережі Інтернет.

Наявність у митного органу інформації про ціну подібних чи аналогічних товарів може призвести до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості товарів та ініціювання повної її перевірки, однак така інформація не є підставою для прийняття рішення про коригування митної вартості товару.

Відповідно до ч. 6 ст. 54 МК України, орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4)надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

У рішенні про коригування митної вартості товарів від 26 грудня 2018 року №UA205110/2018/001246/2 вказано, що воно прийняте у зв`язку із неподанням декларантом інших додаткових документів для підтвердження митної вартості, а документи, подані для підтвердження митної вартості товару не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості, а також у зв`язку з спрацюванням ризиків АСАУР. Тобто, апелянт при прийнятті рішення застосував п. 2 ч. 6 ст. 54 МК України. При цьому митну вартість він визначив також за другорядним методом резервним.

Відповідно до ст. 64 МК України, у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ). Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях.

Відповідно до пунктів 2, 4 ч. 2 ст. 55 МК України прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Згідно з пунктом 2.1 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 2012 року №598, … посилання на використання цінової бази Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби у рішенні допускається тільки при визначенні митної вартості відповідно до положень статей 59, 60 та 64 Кодексу з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, з поясненнями щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо. У випадку визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу (стаття 64 Кодексу) зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні. Зазначається послідовність застосування методів визначення митної вартості та причин, через які не був застосований кожний з методів, що передує методу, обраному митним органом.

Згідно з пунктом 2 параграфу (а) статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року оцінка імпортованого товару для митних цілей повинна базуватися на дійсній вартості імпортованого товару, на який розраховується мито або аналогічного товару і не повинна базуватися на вартості товару національного походження чи на довільній або фіктивній вартості. Відповідно до пункту 2 параграфу (b) статті VII цієї угоди під дійсною вартістю слід розуміти ціну, за яку, під час та в місці, визначеними законодавством імпортуючої країни, такий чи аналогічний товар продається або пропонується до продажу при звичайному ході торгівлі за умов повної конкуренції. Згідно з пунктом 2 параграфу (с) статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року якщо дійсна вартість не може бути визначена відповідно до параграфу (b) цього параграфа, оцінка для митних цілей повинна базуватися на найближчому еквіваленті такої вартості, який можна визначити.

Однак, в оскаржуваному рішенні зазначено про неможливість застосування другого-п`ятого методів визначення митної вартості у зв`язку з відсутністю інформації щодо угод на ідентичні та подібні (аналогічні) товари та даних, на підставі яких можливе визначення митної вартості згідно з методами четвертим та п`ятим. При прийнятті оскаржуваного рішення апелянтом використано виключно інформацію, надану у зв`язку зі спрацюванням ризиків АСАУР Митна вартість товару нижча митної вартості ідентичних товарів... вартість 15 425, 00 доларів США.

Відтак, вказане свідчить про відсутність виконання з боку митного органу обов`язку щодо наведення у рішенні про коригування митної вартості товарів порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за резервним методом.

Апелянтом не наведено достатніх підстав правомірності проведеного ним розрахунку митної вартості у такий спосіб та за довільною методикою, без врахування технічного стану транспортного засобу внаслідок ушкоджень автомобіля, що безумовно впливає на митну вартість вказаного товару, зокрема наявність ушкоджень та технічна несправність транспортного засобу підтверджується звітом №140/19 про оцінку транспортного засобу від 25.01.2019, складеного оцінювачем ОСОБА_1 (сертифікат №285/18 від 30.03.2018) (а.с.71-74), а також правом власності на транспортний засіб, що не підлягає ремонту, видане в Техасі №0529284 Страховою компанією Стейт Фарм Мьючуел Отомобайл (а.с.75).

Відтак, наведене не дає підстав вважати таке рішення обґрунтованим та мотивованим у контексті норм пунктів 2, 4 частини другої статті 55 МК України.

Відносно посилань митного органу на те, що оскільки товар було випущено у вільний обіг за МД №UA205100/2018/021500 від 26.12.2018 року (а.с.58) без надання гарантій, передбачених ч.7 ст.55 МК України, а тому відповідно до п.56.11 ст.56 ПК України грошове зобов`язання, самостійно визначене платником податків не підлягає оскарженню, слід вказати наступне.

Предметом спору в даній справі є оскаржуване рішення від 26 грудня 2018 року №UA205110/2018/001246/2 про коригування митної вартості товарів, порядок прийняття якого регламентується митним законодавством України, а не Податковим кодексом України, який в даному випадку визначає правила оподаткування товарів, що переміщуються через митний кордон України, а тому посилання апелянта на п.56.11 ст.56 ПК України не беруться на уваги.

Стосовно ж правової позиції, викладеної Верховним Судом в постанові від 30.10.2018 по справі №816/2396/17 (адміністративне провадження №К/9901/61818/18) у якій у задоволенні позову про визнання протиправним та скасування рішення про корегування митної вартості відмовлено у зв`язку з тим, що декларант не скористався правом випуску товару у вільний обіг на умовах, визначених ч. 7 ст. 55 МК України, та подав нову декларацію у якій вказав ціну визначену митним органом, що вказує на фактичне погодження ним із визначеною митною вартістю товару, то колегія суддів вважає за необхідне відступити від правової позиції, викладеної у вказаному рішенні Верховного Суду, виходячи з такого.

Статтею 24 МК України встановлено, що кожна особа має право оскаржити рішення, дії або бездіяльність органів доходів і зборів, їх посадових осіб та інших працівників, якщо вважає, що цими рішеннями, діями або бездіяльністю порушено її права, свободи чи інтереси.

Предметом оскарження є рішення - окремі акти, якими органи доходів і зборів або їх посадові особи приймають рішення з питань, передбачених законодавством України з питань державної митної справи, а також задовольняють скарги, заяви, клопотання конкретних фізичних чи юридичних осіб або відмовляють у їх задоволенні (п.1.ч. 2 ст.24 МК України).

Правила цієї глави застосовуються у всіх випадках оскарження рішень, дій або бездіяльності органів доходів і зборів, їх посадових осіб та інших працівників, крім оскарження постанов по справах про порушення митних правил та випадків, коли законом встановлено інший порядок оскарження зазначених рішень, дій чи бездіяльності (ч. 3. ст.24 МК України).

Відповідно до ч.1 ст. 29 МК України рішення, дії або бездіяльність органів доходів і зборів або їх посадових осіб можуть бути оскаржені безпосередньо до суду в порядку, визначеному законом.

Посадові особи та інші працівники органів доходів і зборів, які прийняли неправомірні рішення, вчинили неправомірні дії або допустили бездіяльність, у тому числі в особистих корисливих цілях або на користь третіх осіб, несуть кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та іншу відповідальність відповідно до закону (ч.1 ст. 30 МК України).

Згідно з ч.3 ст.54 та ч. 1 ст. 55 МК України орган доходів і зборів наділений повноваженнями щодо прийняття рішення про коригування митної вартості з підстав та порядку визначеному названими нормами МК України.

Дослідивши постатейний зміст положень Митного Кодексу України, колегією суддів встановлено, що положення обумовленого нормативно-правового акту не містять жодних обмежень для декларанта з приводу неможливості оскаржити рішення митного органу про коригування митної вартості після випуску товарів у вільний обіг не залежно від застосованого методу випуску у вільний обіг - «під гарантію» або шляхом подання «нової декларації із зазначенням митної вартості, визначеної у рішенні про коригування митної вартості».

Враховуючи положення ч. 2 ст. 2 КАС України суд в свою чергу зобов`язаний в ході розгляду справи про оскарження названого рішення перевірити чи прийнято (вчинено) вказане рішення в момент його прийняття митним органом зокрема: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

При цьому, колегія суддів зауважує, що жодна норма, як матеріального так і процесуального права не позбавляє можливості позивача звернутись до суду впродовж шести місяців (з моменту отримання рішення про коригування митної вартості) щодо його оскарження та не звільняє суд від обов`язку перевірити чи прийняте суб`єктом владних повноважень рішення (на момент його прийняття) відповідало вимогам, визначеним ч. 2 ст.2 КАС України та ст. 54,55 МК України.

Натомість, відмовляючи у задоволенні позову суд касаційної інстанції перелічених вище обставин (саме на момент прийняття оскаржуваного рішення) не з`ясовує, а в якості підстав для відмови наводить обставини (з приводу подання декларантом нової декларації із зазначенням ціни визначеної митним органом), які виникли в часі значно пізніше після ухвалення такого рішення. Водночас, суд не звертає уваги, що зазначені ним обставини не були правовою підставою для прийняття рішення про коригування митної вартості.

Стосовно ж доводів суду, щодо факту подання декларантом нової декларації із зазначенням ціни, визначеної митним органом свідчить про визнання декларантом правомірності оскаржуваного рішення, то колегія суддів зазначає, що частиною 2 ст. 122 КАС України надано проміжок часу в шість місяців для того, щоб особа з`ясувала обставини з приводу того чи винесене суб`єктом владних повноважень відповідає приписам визначеним ч. 2 ст. 2 КАС України та ст. 54,55 Митного Кодексу та чи не порушує належних їй прав.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Будь-яке обмеження прав і свобод особи повинно бути чітким та законодавчо визначеним, однак у даному випадку національним законодавством з недостатньою чіткістю врегульовано питання щодо неможливості оскарження та скасування рішень про коригування митної вартості постановлених митним органом з порушенням закону у випадку випущення товарів у вільний обіг за новою декларацією із зазначенням митної вартості, вказаної митним органом в оскаржуваному рішенні.

Підтвердженням вказаних обставин щодо недостатньої чіткості закону на противагу від зазначеного судового рішення Верховного Суду від 30.10.2018 по справі №816/2396/17 (адміністративне провадження №К/9901/61818/18) мають місце численні судові рішення Верховного суду, а зокрема від 24 січня 2019 року у справі №821/1697/17, від 22 квітня 2019 року у справі №815/6242/17, 09 квітня 2019 року у справі №825/1990/17, 27 червня 2019 року у яких Верховний суд надає правову оцінку рішенню про коригування митної вартості після випуску товару у вільний обіг незалежно від застосованого методу випуску у вільний обіг - «під гарантію» або шляхом подання «нової декларації із зазначенням митної вартості, визначеної у рішенні про коригування митної вартості» та встановивши обставини щодо прийняття рішення в порушення закону, суд приймає рішення про визнання протиправним та скасування рішенню про коригування митної вартості.

Водночас, колегія суддів зазначає, що з аналізу положень Митного Кодексу України слідує, що випуск товарів у вільний обіг «під гарантію» надає особі додаткові права щодо можливості надати митному органу (впродовж 80 календарних днів) додатково витребуваних документів, які у декларанта були відсутні на момент митного оформлення та можливості перегляду митним органом раніше прийнятого ним рішення.

У випадку ж випуску товарів у вільний обіг за новою декларацією (у якій зазначена митна вартість товару, визначена митним органом) єдиним негативним правовим наслідком для декларанта є неможливість надання ним в продовж 80 календарних днів митному органу додаткових документів та перегляду митним органом прийнятого ним рішення.

Враховуючи викладене, при наданні правової оцінки правомірності прийнятого митним органом рішення про коригування митної вартості товару, випущеного у вільний обліг «під гарантію», суд враховує і додатково надані декларантом (в продовж 80 календарних днів) митному органу документи.

У разі ж випуску товарів у вільних обіг шляхом подання «нової декларації із зазначенням митної вартості, визначеної у рішенні про коригування митної вартості», суд надає правову оцінку оскаржуваному рішенню виходячи лише з переліку документів, що були надані до моменту прийняття такого рішення.

Як підсумок колегія суддів, виходить із верховенства права та вважає за необхідне розглянути дану справу відповідно до приписів ч. 2 ст. 2 КАС України.

Враховуючи викладене апеляційний суд прийшов до переконання, що митним органом не обґрунтовано ціну товару, яка визначена ним у розмірі 15 425, 00 доларів США внаслідок проведеного коригування митної вартості за резервним методом, а відтак рішення від 26.12.2018 №UA205110/2018/001246/2 про коригування митної вартості товарів є протиправним та підлягає безумовному скасуванню.

Згідно з ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про задоволення позовних вимог, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, тому підстав для скасування рішення суду першої інстанції немає.

Керуючись статтями 241, 243, 308, 310, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Волинської митниці ДФС залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 18 березня 2019 року в справі №140/180/19 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя С. П. Нос
судді Р. Б. Хобор
С. М. Шевчук
Повне судове рішення складено 19 липня 2019 року