Справа № 420/51/19
Суддя: Єфіменко К. С.
Дата ухвалення: 2019-07-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/51/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2019 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Єфіменка К.С. при секретарі Кузьменко Е.Х., розглянувши у приміщенні суду в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м.Одесі до Управління ДВС Головного територіального управління юстиції в Одеській області про визнання протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГТУЮ в Одеській області від 12.12.2018 року ВП №57902654 про стягнення виконавчого збору у розмірі 14892,00 грн.,-

ВСТАНОВИВ:

З позовом до суду звернулось Центральне об`єднане управління Пенсійного фонду України в м.Одесі до Управління ДВС Головного територіального управління юстиції в Одеській області про визнання протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГТУЮ в Одеській області від 12.12.2018 року ВП №57902654 про стягнення виконавчого збору у розмірі 14892,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 12.09.2018 року по справі №1540/3643/18 позовні вимоги ОСОБА_1 до Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі задоволено та зобов`язано Центральне об`єднання Управління пенсійного фонду України в м. Одесі призначити та виплатити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах, відповідно за Списком №1 розділу 19 "Охорона здоров`я", який затверджений Постановою КМУ №461 від 24.06.2016 з дня звернення до Управління Пенсійного фонду України в Приморському районі м. Одеси із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах ( 30.11.2017 р.), зарахувавши до його пільгового трудового стажу період роботи: з 01.06.2007 по 17.11.2018 на посаді лікаря-кардіолога 0,75 ставки лабораторії електрофізіологічних досліджень серця з рентген-операційною та лікаря-кардіолога 0,25 ставки кардіохірургічного відділення Комунальної установи "Міська клінічна лікарня №9 ім. проф. О.І. Мінакова"; з 18.11.2008 по 18.01.2009 на посаді виконуючого обов`язків завідуючого кардіохірургічного відділення лікаря-хірурга серцево судиного; з 19.01.2009 по 27.06.2018 завідуючого кардіохірургічного відділення з лабораторією ЕФД серця з рентгенопераційною артеріо- та венографії і ПІТ.

У грудні 2018 року управлінням проведено відповідний перерахунок пенсії ОСОБА_1 на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 12.09.2018 року по справі №1540/3643/18, про що управлінням 22.12.2018 року довідкою за №4522/06 було повідомлено відділ примусового виконання рішень про виконання рішення з наданням документів, які підтверджують виконання рішення суду. Проте, старшим державним виконавцем винесено постанову від 12.12.2018 року ВП №57902654 про стягнення виконавчого збору у розмірі 14892,00 грн. Позивач вважає прийняту постанову про стягнення виконавчого збору протиправною, яка належить до скасування.

06.02.2019 року через канцелярію Одеського окружного адміністративного суду за вхід.№ЕП/990/19 надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач зазначив, що на виконанні у Відділі примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області перебуває виконавчий лист №1540/3643/18, виданий Одеським окружним адміністративним судом 04.12.2018 року про зобов`язання Центральне об`єднання Управління пенсійного фонду України в м. Одесі призначити та виплатити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах, відповідно за Списком №1 розділу 19 "Охорона здоров`я", який затверджений Постановою КМУ №461 від 24.06.2016 з дня звернення до Управління Пенсійного фонду України в Приморському районі м. Одеси із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах ( 30.11.2017 р.), зарахувавши до його пільгового трудового стажу період роботи: з 01.06.2007 року по 17.11.2018 року на посаді лікаря-кардіолога 0,75 ставки лабораторії електрофізіологічних досліджень серця з рентген-операційною та лікаря-кардіолога 0,25 ставки кардіохірургічного відділення Комунальної установи "Міська клінічна лікарня №9 ім. проф. О.І. Мінакова"; з 18.11.2008 року по 18.01.2009 року на посаді виконуючого обов`язків завідуючого кардіохірургічного відділення лікаря-хірурга серцево судиного; з 19.01.2009 року по 27.06.2018 року завідуючого кардіохірургічного відділення з лабораторією ЕФД серця з рентгенопераційною артеріо- та венографії і ПІТ. Державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів). 12.12.2018 року державним виконавцем відповідно до ст.ст.3,4,24,25,26,27,63,75 Закону України «Про виконавче провадження», винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, копія якої направлена до Головного управління пенсійного фонду України в Одеській області для виконання. Державним виконавцем відповідно до вимог статей 26,27 Закону, в постанові про відкриття виконавчого провадження зазначено про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі 14892,00 грн. та 12.12.2018 року відповідно до вимог статті 27 Закону, одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження винесено постанову про стягнення виконавчого збору в розмірі 14892,00 грн. (чотири мінімальних розміри заробітної плати).

29.12.2018 року до відділу, за вихідним №4522/06 від 22.12.2018 року, надійшов лист Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Одесі, яким повідомлено, що на виконання постанови Одеського окружного адміністративного суду по справі №1540/3643/18 від 12.09.2018 р. та виконавчого листа №1540/3643/18 від 04.12.2018 р., яким управління зобов`язано призначити та виплатити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах, відповідно за Списком №1 розділу 19 "Охорона здоров`я", який затверджений Постановою КМУ №461 від 24.06.2016 року з дня звернення до Управління Пенсійного фонду України в Приморському районі м. Одеси із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах ( 30.11.2017 р.), зарахувавши до його пільгового трудового стажу період роботи: з 01.06.2007 року по 17.11.2008 року на посаді лікаря-кардіолога 0,75 ставки лабораторії електрофізіологічних досліджень серця з рентген-операційною та лікаря-кардіолога 0,25 ставки кардіохірургічного відділення Комунальної установи ''Міська клінічна лікарня №9 ім. проф. О.І. Мінакова"; з 18.11.2008 року по 18.01.2009 року на посаді виконуючого обов`язків завідуючого кардіохірургічного відділення лікаря-хірурга серцево судиного; з 19.01.2009 року по 27.06.2018 року завідуючого кардіохірургічного відділення з лабораторією ЕФД серця з рентгенопераційною артеріо- та венографії і ПІТ, починаючи з 30 листопада 2017 року, розпорядженням від 22.11.2018 року №35 виконано та нараховано суму заборгованості у розмірі 37109,73 грн., яка була виплачена у грудні 2018 року основним способом на додаткову відомість.

Відповідно до вимог статті 26 Закону України «Про виконавче провадження», у постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону. Тобто, законом чітко визначено стягнення виконавчого збору одразу з відкриттям виконавчого провадження. Відповідно до змісту статті 27 Закону України «Про виконавче провадження», винесення постанови про стягнення виконавчого збору з боржника під час відкриття виконавчого провадження є не правом, а обов`язком державного виконавця. При цьому, факт виконання зобов`язання по виконавчому листу до винесення виконавцем постанови про відкриття виконавчого провадження не впливає на обов`язок державного виконавця зазначати про стягнення з боржника виконавчого збору в такій постанові за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, а також на його обов`язок винести відповідну постанову. Частиною дев`ятою статті 27 Закону України «Про виконавче провадження», передбачено, що виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження. Станом на момент відкриття виконавчого провадження рішення суду не було виконано у повному обсязі, а саме не проведено виплату заборгованості, як того вимагає рішення. Таким чином, відповідач вважає, що, оскільки рішення суду позивачем не виконано, відповідачем 12.12.2018 року було винесено постанову про стягнення виконавчого збору у розмірі 14892,00 грн. Крім того, державним виконавцем жодна норма Закону не порушена, а тому позов задоволенню не підлягає.

Ухвалою суду 09.01.2019 року даний позов було залишено без руху та надано позивачу термін на усунення недоліків позовної заяви 5 днів з моменту отримання копії ухвали суду.

Ухвалою суду 28.01.2019 року було відкрито провадження по справі №420/51/19 за правилами спрощеного позовного провадження (з викликом сторін).

Ухвалою суду від 07.02.2019 року зупинено провадження по адміністративній справі за позовом Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м.Одесі до Управління ДВС Головного територіального управління юстиції в Одеській області про визнання протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГТУЮ в Одеській області ВП №57912091 від 13.12.2018 року про стягнення виконавчого збору у розмірі 14892,00 грн., до моменту ознайомлення представником позивача з відзивом на позов та підготовки відповіді на відзив по адміністративній справі.

В судовому засіданні 16.07.2019 року провадження по справі №420/51/19 було поновлено. Представник позивача подав заяву про розгляд справи за його відсутності у порядку письмового провадження. Представник відповідача був сповіщений належним чином про день, час та місце слухання справи, але в судове засідання не прибув без поважних причин, а тому, на підставі положень ч.9 ст.205 КАС України, суд ухвалив рішення розглянути цю справу в порядку письмового провадження 17.07.2019 року за наявними в справі письмовими доказами та запереченнями.

Дослідивши наявні в справі письмові докази, суд встановив наступні факти та обставини:

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 12.09.2018 року по справі №1540/3643/18 позовні вимоги ОСОБА_1 до Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі задоволено, а саме: зобов`язано Центральне об`єднання Управління пенсійного фонду України в м. Одесі призначити та виплатити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах, відповідно за Списком №1 розділу 19 "Охорона здоров`я", який затверджений Постановою КМУ №461 від 24.06.2016 з дня звернення до Управління Пенсійного фонду України в Приморському районі м. Одеси із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах ( 30.11.2017 р.), зарахувавши до його пільгового трудового стажу період роботи: з 01.06.2007 по 17.11.2018 на посаді лікаря-кардіолога 0,75 ставки лабораторії електрофізіологічних досліджень серця з рентген-операційною та лікаря-кардіолога 0,25 ставки кардіохірургічного відділення Комунальної установи "Міська клінічна лікарня №9 ім. проф. О.І. Мінакова"; з 18.11.2008 по 18.01.2009 на посаді виконуючого обов`язків завідуючого кардіохірургічного відділення лікаря-хірурга серцево судиного; з 19.01.2009 по 27.06.2018 завідуючого кардіохірургічного відділення з лабораторією ЕФД серця з рентгенопераційною артеріо- та венографії і ПІТ.

Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 07.11.2018 року по справі №1540/3643/18, яку отримано управлінням 15.11.2018 року, апеляційну скаргу управління на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 12.09.2018 повернуто апелянту у зв`язку з несплатою судового збору за подачу апеляційної скарги.

З метою виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 12.09.2018 року по справі №1540/3643/18 до управління 20.12.2018 року надійшла постанова відділу примусового виконання рішень про відкриття виконавчого провадження від 12.12.2018 року ВП №57902654, у якій зазначалось, що вищезазначене рішення суду необхідно виконати протягом 10 робочих днів та постанова про стягнення виконавчого збору від 12.12.2018 року ВП № 57902654 (а.с.8,18).

Листом від 22.12.2018 року управлінням надано довідку про здійснення нарахування на виконання рішення суду з усіма документами, які підтверджують виконання рішення суду (а.с.19).

Проте, старшим державним виконавцем винесено постанову від 12.12.2018 року ВП №57902654 про стягнення виконавчого збору у розмірі 14892,00 грн.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про виконавче провадження", виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною 1 ст.28 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1 - 4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Згідно з ч.1-3 ст.63 Закону України "Про виконавче провадження" за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність. Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

Таким чином, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, тобто встановленого 10-деного строку на виконання рішення суду, повинен особисто перевірити виконання рішення боржником.

Однак, суд вказує на те, що згідно вищезазначеного листа позивача адресованого відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області повідомлено про виконання рішення суду.

Так, судом встановлено, що позивачем здійснено виплату пенсії ОСОБА_1 .

Згідно з ч.1 ст. 47 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне забезпечення» від 09.07.2003 року пенсія виплачується щомісяця, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, або через установи банків у порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України.

Згідно з ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Виплата пенсій провадиться за поточний місяць загальною сумою у встановлений строк, але не пізніше останнього числа місяця, за який виплачується пенсія.

Відповідно до Договору №33 від 16.09.2009 року укладеного між управлінням Пенсійного фонду України в Приморському районі м. Одеси та ВАТ "Державний ощадний банк України" (далі - Банк), управління Фонду щомісячно в термін до 1 числа місяця, за який виплачується пенсія, подає до Банку списки на зарахування пенсій на поточні рахунки та описи до них (абзац другий параграфу першого статті третьої розділу другого Договору) забезпечує перерахування коштів на виплату коштів на виплату пенсій та допомоги на рахунки установ Банку (абзац 4 параграфу першого стаття третьої розділу другого Договору).

Поряд із цим управлінням Фонду до Пенсійного фонду України направляються дані про потребу в коштах на виплату пенсій та грошової допомоги.

Отже, на даний момент законодавством України не передбачено виплату пенсії за рішенням суду інакше як у день виплати пенсії.

Так, управлінням Державної виконавчої служби винесено постанову про стягнення виконавчого збору одночасно з відкриттям виконавчого провадження. Однак, відповідно до ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VІІІ від 02.06.2016 року (далі - Закон) виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби.

У відповідності до ст.10 Закону України «Про виконавче провадження» заходами примусового виконання рішень є:

1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами;

2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника;

3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися

майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем;

4) інші заходи примусового характеру, передбачені Законом. (Дані заходи викладені у ст.64-67 Закону).

Системний аналіз наведених норм дає підстави вважати, що обов`язковими умовами стягнення виконавчого збору є:

1) фактичне виконання судового рішення;

2) вжиття державним виконавцем заходів примусового виконання рішень.

Отже, державним виконавцем не було здійснено дій примусового характеру.

Відповідно до ч.1 ст.26 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону: 1) за заявою стягувача про примусове виконання рішення; 2) за заявою прокурора у разі представництва інтересів громадянина або держави в суді; 3) якщо виконавчий документ надійшов від суду у випадках, передбачених законом; 4) якщо виконавчий документ надійшов від суду на підставі ухвали про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду (суду іноземної держави, інших компетентних органів іноземної держави, до повноважень яких належить розгляд цивільних чи господарських справ, іноземних чи міжнародних арбітражів) у порядку, встановленому законом; 5) у разі якщо виконавчий документ надійшов від Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів.

Згідно з ч.1 та ч.2 ст. 27 Закону України "Про виконавче провадження": виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України. Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом.

Відповідно до ч.1 ст.10 Закону України "Про виконавче провадження" заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Згідно з ч.ч.1-2 ст.18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний: 1) здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; 2) надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; 3) розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання; 4) заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; 5) роз`яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов`язки.

Суд зазначає, що іншими заходами примусового характеру, що передбачені цим Законом, у разі виконання рішення немайнового характеру можуть бути заходи, які передбачені статтями 64-67 Закону.

За своїм змістом виконавчий збір є своєрідною винагородою державному виконавцю за вчинення заходів примусового виконання рішення, за умови, що такі заходи призвели до виконання рішення.

Позивач зазначив, що рішення Одеського окружного адміністративного суду від 12.09.2018 року по справі №1540/3643/18 є рішенням немайнового характеру. Порядок виконання таких рішень передбачений розділом VІІІ Закону.

Згідно з ч.6 ст.26 Закону України "Про виконавче провадження" за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що належать до негайного виконання).

Відповідно до ст.63 Закону України "Про виконавче провадження" за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження. У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність. Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником. У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.

Згідно з ч.1 ст.75 Закону України "Про виконавче провадження" у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

Таким чином, положення Закону, що визначають порядок виконання рішень немайнового характеру, які не можуть бути виконані без участі боржника, не передбачають вчинення державним виконавцем заходів примусового виконання рішення та, як наслідок, стягнення з боржника виконавчого збору.

Крім того, суд вважає, що фактично судове рішення державним виконавцем виконане не було. Державний виконавець не надав суду доказів вчинення будь-яких дій , які б свідчили про реалізацію заходів примусового виконання рішення передбачених ст.10 Закону України "Про виконавче провадження".

Враховуючі наведені обставини в сукупності, суд робить висновок, що в даному випадку стягнення виконавчого збору з позивача згідно з постановою державного виконавця від 12.12.2018 року ВП №57902654 є безпідставним та необґрунтованим, що свідчить про протиправність спірної постанови про стягнення з боржника виконавчого збору.

Зокрема, під час розгляду справи відповідач не надав до суду належних та допустимих доказів, які б давали підстави вважати, що станом на дату розгляду справи, позивач не виконав рішення суду без поважних причин.

Відповідно до ч.1 ст.74 Закону України "Про виконавче провадження" рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Згідно з ч.1 ст.287 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Таким чином, постанова старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Коваленка В.О. від 12.12.2018 року ВП № 57902654 про накладення на Центральне об`єднане управління Пенсійного фонду України в м.Одесі виконавчого збору у розмірі 14892,00 грн. є протиправною та належить до скасування.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з п.3 ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Таким чином, оцінюючи у сукупності надані сторонами докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м.Одесі до Управління ДВС Головного територіального управління юстиції в Одеській області про визнання протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГТУЮ в Одеській області від 12.12.2018 року ВП №57902654 про стягнення виконавчого збору у розмірі 14892,00 грн., підлягають задоволенню відповідно до положень ч.1 ст.245 КАС України.

Суд зазначає, що спочатку представником позивача були невірно зазначені номер та дата оскарженої постанови, за якими вже було винесено рішення суду по справі №420/52/19 від 29.01.2019 року, однак позивачем були уточнені позовні вимоги заявою від 18.01.2019 року, в зв`язку із чим, клопотання представника відповідача про залишення позовних вимог без розгляду від 13.02.2019 року є не актуальною, а тому не підлягає задоволенню.

Судові витрати розподілити за правилами ст.139 КАС України.

Керуючись ст.ст.139,242-246,371 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Заяву Управління представника ДВС ГТУЮ в Одеській області від 13.02.2019 року №09.1-1202 про залишення позовних вимог без розгляду - залишити без задоволення.

2. Позовні вимоги задовольнити повністю.

3.Визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГТУЮ в Одеській області від 12.12.2018 року ВП №57902654 про стягнення виконавчого збору у розмірі 14892,00 грн.

4. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області (площа Б.Дерев`янка,1, м.Одеса, 65072, ) на користь Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м.Одесі (вул.Ільфа і Петрова,4-А, м.Одеса,65121, ) сплачений платіжним дорученням №24 від 21.01.2019 року судовий збір в розмірі 1762,00 грн. (одна тисяча сімсот шістдесят дві) гривні 00 копійок.

Рішення суду може бути оскаржено до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в місячний строк з дня отримання повного тексту судового рішення, в порядку п.15.5 Перехідних положень КАС України.

Суддя Єфіменко К.С.

.