Справа № 500/2907/18
Суддя: Довгополов Олександр Михайлович
Дата ухвалення: 2019-07-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2019 рокуЛьвів№ 857/4911/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Довгополова О.М.,

суддів Гудима Л. Я., Святецького В. В.,

з участю секретаря судового засідання Сердюк О. Ю.,

представника позивача Магдич О. О.,

представника відповідача Васильчук І. Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу Тернопільської митниці ДФС на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 29 березня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Тернопільської митниці ДФС про скасування рішень та зобов`язання вчинити дії,-

суддя (судді) в суді першої інстанції Жук А. В.,

час ухвалення рішення: 14:09:11,

місце ухвалення рішення м. Тернопіль,

дата складання повного тексту рішення: 07.04.2019 р.,

ВСТАНОВИВ:

28 грудня 2018 року ОСОБА_1 звернулася в суд з адміністративним позовом до Тернопільської митниці ДФС, в якому, з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог, просила визнати протиправним та скасувати рішення Тернопільської митниці ДФС про коригування митної вартості товару від 12 грудня 2018 року №/2018/000141/2; зобов`язати відповідача здійснити митне оформлення автомобіля Audi Q5 Quattro Premium S Line 3.0L, 2012 року випуску, 2013 модельний рік, ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_1 при визначеній декларантом вартості товару 4400 канадських долара (92913,77 грн.), повернувши внесену передоплату в розмірі 74000,00 грн.

В обгрунтування позовних вимог зазначає, що при митному оформленні товару -транспортного засобу марки Audi, модель Q5, 2012 року випуску, номер кузова № НОМЕР_1 , який ввозився на митну територію України, вона самостійно визначила митну вартість товару за основним методом - ціною договору (контракту) та заявила цей показник у митній декларації, до якої були додані належні і достатні документи для підтвердження заявлених відомостей про митну вартість вказаного товару, однак відповідач безпідставно не погодився із заявленою нею митною вартістю товару та незаконно прийняв рішення про коригування митної вартості товару із застосуванням резервного методу.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 29 березня 2019 року позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення про коригування митної вартості товарів №/2018/000141/2 від 12 грудня 2018 року, винесене Тернопільською митницею ДФС. В решті частині позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, Тернопільська митниця ДФС подала апеляційну скаргу, в якій просила рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Вимоги апеляційної скарги обгрунтовує посиланням на те, що судом першої інстанції не враховано тієї обставини, що заявлена декларантом митна вартість товару не могла бути визнана митним органом, оскільки документально не підтверджено складові митної вартості товару, а саме, витрати на транспортування даного транспортного засобу до митного кордону України.

Заслухавши суддю-доповідача, представників сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Враховуючи те, що Тернопільською митницею ДФС подано апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог, суд переглядає оскаржуване судове рішення в цій частині.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 12 листопада 2018 року ОСОБА_1 придбала у продавця ОСОБА_2 (Торонто, Онтаріо, Канада) автомобіль Audi Q5 Quattro Premium S Line 3.0L, 2012 року випуску, 2013 модельний рік, ідентифікаційний номер кузова № НОМЕР_1 . Даний автомобіль позивач придбала за ціною 3400,00 канадських доларів, оплативши одночасно 1000 канадських доларів за доставку до України, що підтверджується рахунком-фактурою від 12 листопада 2018 року №31/2018.

27 листопада 2018 року агентом з митного оформлення ОСОБА_3 подано до Тернопільської митниці ДФС митну декларацію від 27 листопада 2018 року №UA403010.2018.009891, якою було задекларовано для митного оформлення товар, який ввозиться на територію України, а саме: автомобіль легковий, марки Audi Q5 Quattro Premium S Line 3.0L, 2012 року випуску, 2013 модельний рік, ідентифікаційний номер кузова № НОМЕР_1 .

Позивачем самостійно визначено митну вартість товару за основним методом, тобто за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), яка складає 3400,00 CAD.

На підтвердження заявленої митної вартості до вказаної митної декларації декларантом долучено: рахунок - фактуру від 12 листопада 2018 року № 31/2018 року, декларацію про походження товару від 27 вересня 2018 року № К3244581, акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу від 17 листопада 2018 року №UA205010/2018/117149, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 від 27 вересня 2018 року, документ, що підтверджує вартість перевезення товару від 27 листопада 2018 року, висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією від 21 листопада 2018 року № 2352/18, Договір про надання послуг митного брокера від 14 листопада 2018 року №14/11/4, паспорт громадянина України з відміткою про реєстрацію місця проживання в Україні, паспортний документ фізичної особи, що дає право на перетин державного кордону України.

28 листопада 2018 року Тернопільською митницею ДФС розпочато процедуру консультацій із декларантом шляхом формування електронного повідомлення про необхідність надання відповідно до частини другої статті 53 Митного кодексу України додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості товару, а саме: якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації товару, транспортні (перевізні) документи, коносамент, страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування, інформацію про ціну продажу даного колісного транспортного засобу з аукціону, копію митної декларації країни відправлення; рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг.

Листом від 28 листопада 2018 року уповноваженою особою декларанта надана відповідь митному органу про те, що інших документів, крім тих, що подані разом із ВМД немає і протягом 10 днів не надасть.

За результатами розгляду поданої електронної митної декларації від 27 листопада 2018 року № UA403010.2018.009891 та доданих до неї документів прийнято рішення про коригування митної вартості товарів від 12 грудня 2018 року № UA403000/2018/000141/2, яким визначено митну вартість імпортованого автомобіля за резервним методом визначення митної вартості товарів (стаття 64 Митного кодексу України) у розмірі 17632,19 CAD. Зазначено, що вартість імпортованого товару не може бути визнана у зв`язку з тим, що документально не підтверджено числові значення складових митної вартості, які є обов`язковими при її обчисленні. На вимогу митного органу декларантом не було подано документів, що підтверджують заявлену митну вартість згідно з частиною другою статті 53 Митного кодексу України та додаткових документів відповідно до частини третьої статті 53 Митного кодексу України. Другорядні методи не були застосовані через відсутність достатньої інформації про ціну угоди щодо ідентичних чи подібних товарів, що продаються на території України, а також про складові компоненти, що можуть бути виділені із ціни. Метод на основі додавання вартості не може бути використаний оскільки відсутня інформація про вартість всіх витрат, що зараховуються до ціни товару. За результатом проведеної консультації декларантом, відповідно до положень частини четвертої статті 57 Митного кодексу України, дійшли згоди про неможливість визначення митної вартості згідно з положеннями статей 59-63 Митного кодексу України. Митна вартість товару визначена за резервним методом визначення митної вартості згідно з статтею 64 Митного кодексу України. За основу для обрахунку митної вартості даного товару взято інформацію щодо вартості даного транспортного засобу згідно Інтернет каталогу SchwaсkeNet.de на рівні 11080 євро/шт. та транспортні витрати 1000 CAD.

Внаслідок прийняття рішення про коригування митної вартості від 12 грудня 2018 року №/2018/000141/2 митним органом відмовлено у митному оформлені товарів за заявленою декларантом митною вартістю та надано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №/2018/00366, якою позивачу відмовлено у митному оформлені (випуску) товарів.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції керувався тим, що подані позивачем для здійснення митного оформлення транспортного засобу документи підтверджували визначену митну вартість товару за ціною договору, а тому відповідачем протиправно відмовлено у митному оформленні.

Суд погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до статей 49, 50 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.

Згідно із частиною першою статті 51 Митного кодексу України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 52 Митного кодексу України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VІІІ цього Кодексу та цією главою.

За приписами частини другої статті 52 Митного кодексу України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.

Як встановлено частиною першою статті 53 Митного кодексу України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Відповідно до частини другої статті 53 Митного кодексу України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах 5 і 6 статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

За правилами частини третьої статті 53 Митного кодексу України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформацію біржових організацій про вартість товару або сировини.

Згідно з частиною першою статті 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Відповідно до частини четвертої статті 54 Митного кодексу України орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний: здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію про причини, за яких заявлена ними митна вартість не може бути визнана; надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію щодо порядку і методу визначення митної вартості, застосованих у разі коригування митної вартості, а також щодо підстав здійснення такого коригування.

Частиною п`ятою статті 54 Митного кодексу України передбачено, що орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: 1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; 2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; 3) у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів; 4) проводити в порядку, визначеному статтями 345 - 354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску; 5) звертатися до органів доходів і зборів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості; 6) застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.

Згідно з частиною шостою статті 54 Митного кодексу України орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Частиною сьомою статті 54 Митного кодексу України передбачено, що у разі, якщо під час проведення митного контролю орган доходів і зборів не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.

Відповідно до статті 57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за основним методом (тобто за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції)) та другорядними: за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; на основі віднімання вартості; на основі додавання вартості (обчислена вартість); за резервним.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

Зокрема, частиною першою статті 58 Митного кодексу України передбачено, що метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів.

Відповідно до частини другої, третьої статті 58 Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні. У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що органи доходів і зборів мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Наявність в органу доходів і зборів обгрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Як видно з матеріалів справи, на підтвердження заявленої митної вартості згаданого вище транспортного засобу декларантом долучено рахунок-фактуру (інвойс) від 12 листопада 2018 року № 31/2018, згідно з яким ціна товару 3400 канадських доларів, доставка до України 1000 канадських доларів, форма оплати готівка.

Крім того, разом з митною декларацією позивачем подано до митного органу висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією, а саме - висновок від 21 листопада 2018 року експертного автотоварознавчого дослідження, виконаний судовим експертом Мазуром М. С.

Відповідно до вказаного висновку вартість увезеного на митну територію України автомобіля марки Audi Q5 Quattro Premium S Line 3.0L, номер кузова - НОМЕР_1 (без врахування митних платежів, зборів та інших платежів за його розмитнення й реєстрацію в Україні) становить 84727,81 гривень (4020,49 канадських доларів).

Колегія суддів звертає увагу на те, що транспортний засіб позивачем був придбаний пошкодженим та в несправному стані, що підтверджується актом про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу № UA205010/2018/117149 від 17 листопада 2018 року, товаросупровідними документами фірми « Вікторіятранс», згідно з якими станом на момент продажу та доставки в Україну даний автомобіль був пошкоджений та потребував ремонту, що було враховано експертом при здійснені оцінки транспортного засобу.

Підставою для витребування додаткових документів був висновок відповідача про те, що подані позивачем документи не містили всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості.

Однак, відповідачем не вказано конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також не обґрунтовано необхідність перевірки спірних відомостей та не зазначено документи, які зможуть усунути сумніви у їх достовірності.

Слід зазначити, що ненадання декларантом запитуваних митним органом документів, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товару за першим методом, не є достатньою підставою для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості.

Разом з тим, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про безпідставність посилання відповідача на неподання позивачем інших документів, передбачених частиною другою статті 53 Митного кодексу України, з огляду на здійснення позивачем оплати за товар готівкою, відсутність факту укладення зовнішньоекономічного контракту (договору) та переміщення транспортного засобу за допомогою перевізника.

З огляду на викладене, колегія суддів зазначає, що позивач подав відповідачу для митного оформлення транспортного засобу ряд документів, передбачених статтею 53 Митного кодексу України, які чітко ідентифікували оцінюваний товар та містили об`єктивні і достовірні дані, що піддавалися обчисленню, вказували на ціну товару, тобто підтверджували митну вартість товару за ціною договору.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що відповідачем не надано достатніх доказів обґрунтованості прийняття ним рішення про коригування митної вартості товарів від 12 грудня 2018 року № UA403000/2018/000141/2, що свідчить про його протиправність та наявність підстав для його скасування.

За наведених обставин колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, що відповідно до статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись статтями 310, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Тернопільської митниці ДФС залишити без задоволення.

Рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 29 березня 2019 року у справі № 500/2907/18 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Тернопільської митниці ДФС про скасування рішень та зобов`язання вчинити дії залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня її прийняття (проголошення), а у разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя О. М. Довгополов
судді Л. Я. Гудим
В. В. Святецький
Повне судове рішення складено 19.07.2019 р.