Справа № 160/431/19
Суддя: Шлай А.В.
Дата ухвалення: 2019-07-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

16 липня 2019 року м. Дніпросправа № 160/431/19

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Шлай А.В. (доповідач),

суддів: Кругового О.О., Прокопчук Т.С.,

за участю секретаря судового засідання Іотової А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29 березня 2019 р. (суддя Букіна Л.Є) в адміністративній справі №160/431/19 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просив визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення, прийняті 19.12.2018 року № про нарахування штрафу у розмірі 7666 грн. 66 коп. за затримку на 4033 календарних днів сплати грошового зобов`язання в сумі 38333 грн. 30 коп. В обґрунтування позову вказував на відсутність у відповідача, як контролюючого органу, повноважень на проведення камеральної перевірки з питання своєчасності сплати податків.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29 січня 2019 р. відкрито провадження у справі, розгляд якої призначено в порядку спрощеного позовного провадження.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29 березня 2019 р. у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач звернулася з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржене рішення скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити. Скаржник вказує, що надані відповідачем докази направлення податкових повідомлень-рішень на його адресу і повернення їх за закінченням терміну зверігання не свідчать про вручення таких рішень. Відповідачем не надано докази за допомогою яких можно ідентифікувати адреси та назви документів, які відправлялись.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просить залишити оскаржене рішення суду першої інстанції без змін, як законне та обґрунтоване.

Відповідно до частини 2 статті 313 Кодексу адміністративного судочинства України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

На підставі частини 4 статті 229 цього ж Кодексу фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось у зв`язку із неявкою сторін.

Здійснюючи перевірку оскарженого рішення суду першої інстанції, колегія суддів керується приписами статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до яких рішення суду повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини:

З червня 2017 року по березень 2018 року податковим органом сформовано і направлено на адресу позивача податкові повідомлення рішення, зокрема: податкове повідомлення-рішення від 30.06.2017 року № б/н, яким ОСОБА_1 визначено грошове зобов`язання з транспортного податку з фізичних осіб за 2017 рік у розмірі 16666,37 грн.; податкове повідомлення-рішення від 06.12.2017 року № 12/1319, яким ОСОБА_1 визначено грошове зобов`язання з транспортного податку з фізичних осіб за 2017 рік у розмірі 8333,32 грн.; податкове повідомлення-рішення від 20.03.2018 року № 928279, яким ОСОБА_1 визначено грошове зобов`язання з транспортного податку з фізичних осіб за 2018 рік у розмірі 25000,00 грн. Також встановлено, що податкове повідомлення-рішення від 30.06.2017 року № б/н та податкове повідомлення-рішення від 20.03.2018 року № 928279 направлялися на адресу позивача (м. Дніпро, вул. Кіма, 70), проте поверталися до відповідача з приміткою "за закінченням терміну зберігання" 05.09.2017 року і 05.06.2018 року відповідно. 28.11.2018 року податковим органом на підставі п.п.20.1.4 п.20.1 ст.20 та п.75.1 ст.75 Податкового кодексу України проведено камеральну перевірку фізичної особи ОСОБА_1 з питань своєчасності сплати узгодженої суми податкових зобов`язань по транспортному податку, сплачений фізичними особами, згідно з податкового повідомлення-рішення від 30.06.2017 року № б/н та податкового повідомлення-рішення від 20.03.2018 року № 928279, за результатами якої складено акт від 28.11.2018 року № 72860/04-36-53-10/ НОМЕР_1 (далі - Акт перевірки). Актом перевірки встановлено порушення позивачем термінів сплати узгоджених грошових зобов`язань з транспортного податку, сплаченого протягом строків, визначених в пп. 267.8.1 п. 267.8 ст. 267 Податкового кодексу України. На підставі вказаного акту відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення від 19.12.2018 р. № , яким на підставі ст. 126 Податкового кодексу України, за затримку на 40 і 33 календарних днів сплати суми грошового зобов`язання в розмірі 38333,3 грн. позивача зобов`язано сплатити штраф у розмірі 20 % в сумі 7666,66 грн.

Позивач, вважаючи, що у відповідача відсутні повноваження під час проведення камеральної перевірки досліджувати питання своєчасності сплати податків, звернувся до суду із цим позовом.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов висновку, що станом на час проведення камеральної перевірки та прийняття спірного податкового повідомлення- рішення, відповідач був уповноваженний досліджувати питання своечасності сплати узгодженої суми грошового зобов`язання.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції та враховує правову позицію, висловлену Верховним Судом у постанові від 19 лютого 2019 р. у справі №823/457/18 (адміністративне провадження №К/9901/56338/18), яка полягає у наступному:

Камеральна перевірка є одним з видів податкових перевірок, встановлених пунктом 75.1 статті 75 Податкового кодексу України, та за своєю правовою сутністю є формою поточного документального контролю за дотриманням платником вимог податкового законодавства на підставі декларацій та інших документів податкової звітності, одержаних від платника. При цьому, будь-якого окремого рішення для проведення даного виду перевірки не вимагається, оскільки подання платником податків податкової звітної документації автоматично виступає юридичним фактом для перевірки її достовірності. У зв`язку з набранням чинності з 01 січня 2017 року змін до Податкового кодексу України (Закон України "Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо покращення інвестиційного клімату в Україні" від 21 грудня 2016 року №1797-VIII), зокрема і до ст. 75, предметом камеральної перевірки може бути своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання, в тому числі і з податку на додану вартість. Таким чином, своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання є предметом камеральної перевірки, яка проводиться виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах податкового органу.

Щодо доводів скаржника про відсутність доказів направлення на його адресу податкових повідомлень-рішень, якими визначені грошової зобов`язання зі сплати транспортного податку.

Суд першої інстанції здійснив перевірку зазначених доводів та дійшов висновку про їх безпідставність. Пунктами 42.1, 42.2, 42.4 статті 42 Податкового кодексу України передбачено, що податкові повідомлення - рішення, податкові вимоги або інші документи, адресовані контролюючим органом платнику податків, повинні бути складені у письмовій формі, відповідним чином підписані та у випадках, передбачених законодавством, завірені печаткою такого контролюючого органу. Документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику). У разі якщо пошта не може вручити платнику податків документ через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їх відмову прийняти документ, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, документ вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення.

Відповідач, як суб`єкт владних повноважень, довів належними та допустимими доказами виконання наведених вище приписів Податкового кодексу України (а.с.45-51).

Згідно із пп. 267.8.1. пункту 267.8 статті 267 Податкового кодексу України транспортний податок сплачується фізичними особами - протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення.

Відповідно до ст. 126 Податкового кодексу України у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання (крім випадків, передбачених пунктом 126.2 цієї статті) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Обставина порушення позивачем встановленого законом строкусплати узгодженого грошового зобов`язання встановлена судом першої інстанції на підставі належних та допустимих доказів (а.с.52, 53).

Доводи апеляційної скарги зазначених висновків суду першої інстанції не спростовують, підстави для скасування оскарженого рішення відсутні.

Відповідно до статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29 березня 2019р. в адміністративній справі №160/431/19- залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили 16 липня 2019 р. і касаційному оскарженню не підлягає, відповідно до пункту 10 частини 6 статті 12 та пункту 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий - суддя А.В. Шлай

суддя О.О. Круговий

суддя Т.С. Прокопчук