Справа № 703/1945/19
Суддя: А.М. Бабич
Дата ухвалення: 2019-07-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2019 року справа № 703/1945/19

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд одноособово у складі головуючого судді Бабич А.М., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Смілянської міської ради Черкаської області про визнання незаконним рішення і зобов`язання вчинити дії,

УСТАНОВИВ:

05.06.2019 із Смілянського міськрайонного суду Черкаської області у Черкаський окружний адміністративний суд за підсудністю надійшов позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) (далі - позивач) до Смілянської міської ради Черкаської області (20700, Черкаська обл., м. Сміла, вул. Незалежності, буд.37; ) (далі - відповідач) про:

визнання незаконним рішення відповідача від 29.11.2018 №83-111/VII в частині відмови у наданні позивачу дозволу на розробку проекту землеустрою стосовно відведення у власність земельної ділянки для індивідуального дачного будівництва, площею 0,1000 га за адресою: АДРЕСА_2 ;

зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача про надання дозволу на розробку проекту землеустрою стосовно відведення у власність земельної ділянки для індивідуального дачного будівництва, площею 0,1000 га за адресою: АДРЕСА_2 , - та прийняти рішення, передбачене ч.7 ст.118 Земельного кодексу України.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідач відмовив у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою за відсутності правових підстав, виключний перелік яких визначений законом. Тому просив задовольнити позов.

Ухвалою суду від 10.06.2019 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено розгляд справи здійснювати на виконання ст.12 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) за правилами спрощеного позовного провадження. Також встановлено відповідачу строк, тривалістю п`ятнадцять днів з дня отримання копії ухвали про відкриття провадження у справі, для надання відзиву на позовну заяву, повідомлено про строки для надання клопотань про розгляд справи з викликом у судове засідання. Згідно з даними рекомендованих повідомлень вказану ухвалу сторони отримали 14.06.2019.

03.07.2019 відповідач надав суду відзив, в якому просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Зазначив, що метою отримання позивачем дозволу на розробку проекту землеустрою є отримання земельної ділянки у власність для ведення індивідуального дачного будівництва. Однак відповідно до ДБН Б.2.2-12:2018 «Планування і забудова територій» розміщення нової дачної забудови у межах населених пунктів не допускається. Ці обставини підтверджують невідповідність місця розташування бажаної земельної ділянки вимогам законів та прийнятим відповідно до них нормативно-правовим актам. Крім того позовна вимога зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача про надання дозволу на розробку проекту землеустрою фактично вирішена за наслідками розгляду справи №2340/4500/18.

08.07.2019 позивач подав суду відповідь на відзив, в якому зазначив, що вищевказані ДБН Б.2.2-12:2018 «Планування і забудова територій» визнано протиправними та нечинними постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 13.06.2019. Тому їх застосування до спірних правовідносин є необґрунтованим.

Оскільки сторони клопотань про розгляд справи з їх повідомленням (викликом у судове засідання) або заперечень на розгляд справи саме у спрощеному провадженні суду не надали, з огляду на відсутність необхідності виклику та допиту свідків, призначення експертизи, суд вирішив розглянути справу у спрощеному провадженні без проведення судового засідання та їх виклику (у письмовому провадженні).

Оцінивши доводи сторін, дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, з огляду на таке.

02.10.2018 позивач звернувся до відповідача заявою (вх.№ Д-384/02-03-2), в якій просив надати дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,10 га у приватну власність для ведення індивідуального дачного будівництва за адресою: АДРЕСА_2 . До неї додав: копію паспорта та довідки про присвоєння РНОКПП і графічне викопіювання земельної ділянки.

Заява 16.10.2018 розглянута на засіданні Комісії з питань земельних відносин та містобудування, екології та раціонального природокористування. З урахуванням її рекомендацій було підготовлено відповідний проект рішення для розгляду на черговій сесії міської ради. Листом від 25.10.2018 №Д-3 84/02-03-2 позивача повідомлено про підготовку проекту рішення за результатами розгляду його заяви. Також повідомлено про опублікування на сайті міської ради відповідного проекту рішення.

29.11.2018 на сесії Смілянської міської ради прийнято рішення №83-111/VІІ "Про відмову ОСОБА_1 в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки земельної ділянки для ведення індивідуального дачного будівництва на АДРЕСА_2 (далі - спірне рішення). Підставою зазначено, що розміщення нової дачної забудови в межах населених пунктів не допускається державними будівельними нормами.

Надаючи правову оцінку спірному рішенню суд врахував таке.

Стаття 14 Конституції України гарантує право власності на землю. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Законом, який регулює земельні правовідносини, є Земельний кодекс України від 25.10.2001 №2768-III (далі - ЗК України), а також прийняті відповідно до Конституції України та цього Кодексу нормативно-правові акти.

Відповідно до п.б ч.1 ст.81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі, зокрема, безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності.

Частиною 1 ст.116 ЗК України встановлено, що громадяни набувають права власності земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

На підставі ч.1 ст.122 ЗК України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться, зокрема, у разі одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом (п. "в" ч. 3 ст. 116 ЗК України).

У статті 121 ЗК України передбачено норми безоплатної передачі земельних ділянок громадянам. Зокрема, для індивідуального дачного будівництва - не більше 0,10 гектара.

З огляду на це позивач, який, як підтверджується наявною в матеріалах справи копією його паспорта серії НОМЕР_2 , є громадянином України, має право на набуття права власності на земельну ділянку для індивідуального дачного будівництва.

Частинами 1-2 ст.116 ЗК України визначено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. При цьому, підставою для набуття прав на земельну ділянку є відповідне рішення органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування.

Згідно з ч.6 ст.118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Матеріалами, з якими позивач звертався до відповідача, підтверджується, що вказаних вимог він дотримався та надав відповідачу усі визначені наведеною нормою документи.

У частині 7 ст. 118 ЗК України наведено два альтернативні варіанти правомірної поведінки органу, у разі звернення до нього особи з клопотанням про надання дозволу на розробку проекту землеустрою:

а) надати дозвіл;

б) надати мотивовану відмову у наданні дозволу.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку (абзац 1 ч.7 ст.118 ЗК України).

Для вирішення спору суд врахував правову позицію Верховного Суду (далі - ВС) щодо застосування вказаних норм у подібних правовідносинах, викладену у постанові від 19.06.2018 у справі №803/1183/17 (провадження №К/9901/49708/18), що відповідно до ч.5 ст.242 КАС України підлягає безумовному врахуванню.

ВС вказав, Земельним кодексом України визначено вичерпний перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Чинним законодавством не передбачено право суб`єкта владних повноважень відступати від положень статті 118 ЗК України.

Отже, відмова у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з підстав, не передбачених ст.118 ЗК України, є неправомірною.

Вказана у спірному рішенні підстава для відмови позивачу у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для індивідуального дачного будівництва відповідач не є правомірною з огляду на таке.

ДБН Б.2.2-12:2018 «Планування і забудова територій» затверджений наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 23 квітня 2018 року №100, що не зареєстрований в Міністерстві юстиції України, а отже не є нормативно-правовим актом.

Наказом вказаного Міністерства від 30 серпня 2018 року №228 на виконання ухвали Окружного адміністративного суду міста Києва про забезпечення адміністративного позову від 27 серпня 2018 року у справі №826/13433/18 зупинено дію вказаного наказу від 23 квітня 2018 року №100 "Про затвердження ДБН Б.2.2-12:2018 "Планування і забудова територій". У подальшому постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 13.06.2019 у справі №826/13433/18 його визнано протиправним та нечинним.

Тому суд дійшов висновку, що застосування відповідачем до спірних правовідносин вимог ДБН Б.2.2-12:2018 "Планування і забудова територій" є безпідставним, а доводи відповідача доводи про заборону на розміщення нової дачної забудови у межах населених пунктів є необґрунтованими.

Жодних належних, допустимих і достовірних доказів наявності визначених ст.118 ЗК України підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сторони не надали.

Тому суд дійшов висновку, що відповідач не довів правомірності спірного рішення, а отже воно є протиправним та підлягає скасуванню.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.5 КАС України способом захисту прав особи від протиправної бездіяльності суб`єкта владних повноважень є визнання її протиправною та зобов`язання вчинити певні дії. Тобто дії, які він повинен вчинити за законом.

На підставі абз.2 ч.4 ст.245 КАС України у випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Виконуючи завдання адміністративного суду, передбачене у ст.2 КАС України, суд дійшов висновку для належного та повного судового захисту порушених прав позивача зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву позивача від 02.10.2018 (вх.Д-384/02-03-2) з доданими документами в строк, межах та порядку, визначених законом, і відповідно до вимог ст.118 ЗК України прийняти рішення, передбачене ч.7 ст.118 ЗК України.

Доводи відповідача, що постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 25.02.2019 за наслідками розгляду справи №2340/4500/18 вже вирішено спір про зобов`язання відповідача розглянути заяву позивача про надання дозволу на розробку проекту землеустрою, суд не врахував, оскільки: по-перше, у задоволенні позову у вищевказаній справі відмовлено; по-друге, предметом спору у згаданій справі було визнання протиправними дій відповідача щодо неприйняття рішення за наслідками розгляду заяви позивача про надання дозволу на розробку проекту землеустрою у місячний строк, тоді як предметом цього спору є рішення зі вказаними підставами (тобто інший спір щодо інших підстав).

З огляду на вказане суд дійшов висновку задовольнити позов повністю.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збор,у відсутні підстави для його розподілу.

Керуючись ст.ст.6, 14, 242-245, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Смілянської міської ради Черкаської області від 29.11.2018 №83-111/VII в частині відмови у наданні ОСОБА_1 дозволу на розробку проекту землеустрою стосовно відведення у власність земельної ділянки для індивідуального дачного будівництва, площею 0,10 га за адресою: АДРЕСА_2 .

Зобов`язати Смілянську міську раду Черкаської області (20700, Черкаська обл., м.Сміла, вул. Незалежності, буд.37; ) повторно розглянути заяву від 02.10.2018 (вх.Д-384/02-03-2) ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) з усіма доданими до неї документами про надання дозволу на розробку проекту землеустрою стосовно відведення у власність земельної ділянки для індивідуального дачного будівництва, площею 0,1000 га за адресою: АДРЕСА_2 , - в строк, межах та порядку, визначених законом, та прийняти рішення, визначене ч.7 ст.118 Земельного кодексу України.

2. Судові витрати розподілу не підлягають.

3. Копію рішення направити учасникам справи.

4. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного його тексту.

Суддя А.М. Бабич

Рішення складене у повному обсязі 23.07.2019