Справа № 810/973/17
Суддя: Беспалов Олександр Олександрович
Дата ухвалення: 2019-07-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 810/973/17 Суддя (судді) першої інстанції: Василенко Г.Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі: судді-доповідача: Беспалова О. О., суддів: Костюк Л. О., Парінова А. Б., розглянувши в порядку письмового провадження у місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Київського окружного адміністративного суду від 30 листопада 2018 року (місце ухвалення: місто Київ, час ухвалення: не зазначений, дата складання повного тексту: не зазначена) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Вишгородської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Вишгородської ОДПІ Головного управління ДФС у Київській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 27.09.2016 р. № 6133-0000 та № 6134-0000.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 30 листопада 2018 року позов залишено без задоволення.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити, вважаючи, що оскаржуване рішення прийняте з неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що податок на нерухоме майно є місцевим податком, а тому, на думку апелянта, його розмір встановлюється органом місцевого самоврядування, з яким у позивача укладені договори оренди.

Також апелянт наголошує на тому, що в обох договорах оренди встановлена орендна плата у розмірі трикратного розміру сплати земельного податку, встановленого для земель житлового фонду.

Натомість, суд першої інстанції, на переконання позивача, повинен був перевірити чи змінювалась ставка земельного податку органом місцевого самоврядування та чи вносились відповідні зміни у договори.

До Шостого апеляційного адміністративного суду надійшов відзив, зареєстрований 26.04.2019 р. за вх. № 15771, у якому відповідач зазначає, що мінімальний розмір орендної плати визначено Податковим кодексом України, а тому розмір, що визначений договором, не може йому суперечити.

У відповідності до ст. 308 КАС України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги, в судове засідання не з`явилися.

Враховуючи, що особиста участь сторін в судовому засіданні не обов`язкова, колегія суддів визнала можливим проводити розгляд апеляційної скарги за відсутності представників сторін.

В судовому засіданні 18.07.2019 р. Шостим апеляційним адміністративним судом постановлено ухвалу про розгляд справи в порядку письмового провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України.

Заслухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів встановила таке.

Як вбачається з матеріалів справи та було вірно встановлено судом першої інстанції, 09.04.2012 р. між позивачем (орендар) та Феневицькою сільською радою Іванківського району Київської області (орендодавець) укладено договір, за яким позивачу надано в оренду земельну ділянку для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибну ділянку) площею 0, 2500 га, кадастровий номер НОМЕР_1 , яка знаходиться в межах АДРЕСА_1 , строком на 49 років.

27.08.2012 р. аналогічний договір укладено щодо земельної ділянки площею 0,3045 га, кадастровий номер НОМЕР_2 , яка знаходиться в межах АДРЕСА_2 , строком на 49 років.

Вишгородською ОДПІ Головного управління ДФС у Київській області згідно з підпунктом 54.3.3 пункту 54.3 статті 54, пунктом 286.5 статті 286 Податкового кодексу України 27.09.2016 винесено податкове повідомлення - рішення №6133-0000, яким за ОСОБА_1 визначено суму податкового зобов`язання за платежем орендна плата з фізичних осіб в розмірі 5046,42 грн. та податкове повідомлення-рішення № 6134-0000 яким за ОСОБА_1 визначено суму податкового зобов`язання за платежем орендна плата з фізичних осіб в розмірі 2477,05 грн.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

Підпунктом 288.5.1 пункту 288.5 статті 288 зазначеного Кодексу встановлено, що розмір орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу не може бути меншою: для земель сільськогосподарського призначення - розміру земельного податку, що встановлюється розділом XIII ПК України; для інших категорій земель - трикратного розміру земельного податку, що встановлюється цим розділом, та не може перевищувати, зокрема, для інших земельних ділянок, наданих в оренду, 12 % нормативної грошової оцінки (підпункт 288.5.2 зазначеного пункту).

Таким чином, річна сума платежу орендної плати за землю у випадку позивача не може бути меншою розміру, визначеного пп. 288.5.1 п. 288.5 ст. 288 Податкового кодексу України, а саме - трикратного розміру земельного податку.

Статтею 271 Податкового кодексу України визначено, що базою оподаткування плати за землю є нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до порядку, встановленого розділом XIII Податкового кодексу, а у разі якщо нормативну грошову оцінку не проведено - площа земельних ділянок.

Згідно з статтею 23 Закону України «Про оцінку земель» від 11 грудня 2003 року № 1378-IV технічна документація з нормативної грошової оцінки земельних ділянок у межах населених пунктів затверджується відповідною сільською, селищною і міською радою. Витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки видається відповідним органом виконавчої влади з питань земельних ресурсів.

Постановою Кабінету Міністрів України від 03.03.2004 № 220 затверджено Типовий договір оренди землі, пунктом 9 якого встановлено, що розмір орендної плати за земельні ділянки державної або комунальної власності вноситься у грошовій формі та зазначається у відсотках нормативної грошової оцінки земельної ділянки або розміру земельного податку.

Розмір орендної плати за землю переглядається у разі зміни умов господарювання, передбачених договором, зміни розмірів земельного податку, підвищення цін і тарифів, зміни коефіцієнтів індексації, визначених законодавством, погіршення стану орендованої земельної ділянки не з вини орендаря, що підтверджено документами, в інших випадках, передбачених законом (п. 13 Типового договору оренди землі).

Пунктами 13 Договорів позивача про оренду землі встановлено, що розмір орендної плати переглядається один раз у рік у разі зміни розмірів земельного податку, підвищення цін і тарифів, зміни коефіцієнту індексації, визначених законодавством; погіршення стану орендованої земельної ділянки не з вини орендаря, що підтверджено документами (а. с. 13, 31).

Невиконання цих умов стронами договору не може мати наслідком сплату земельного податку у меншому розмірі ніж той, що передбачений ПК україни.

Відтак доводи апеляційної скарги не спростовують позицію суду першої інстанції та відхиляються колегією суддів за необгрунтованістю.

Згідно ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

У відповідності до ст. 139 КАС України підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст.ст. 229, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 328, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Київського окружного адміністративного суду від 30 листопада 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Вишгородської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень залишити без задоволення.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 30 листопада 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328, 329 КАС України.

Суддя-доповідач О. О. Беспалов
Суддя Л. О. Костюк
Суддя А. Б. Парінов

(Повний текст постанови складено 22.07.2019 р.)