Справа № 280/5272/18
Суддя: Новікова Інна Вячеславівна
Дата ухвалення: 2019-07-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2019 року о 16 год. 40 хв.Справа № 280/5272/18 м.Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді Новікової І.В.

за участю секретаря судового засідання Ширшова А.А.

представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - Довбишенко М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_2

до Головного управління ДФС у Запорізькій області

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_2 , звернулася з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Запорізькій області (далі - відповідач), в якому позивач просив суд визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення - рішення від 03.08.2018 №, № та №.

Ухвалою суду від 17.12.2019 відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче засідання на 16.01.2019.

Ухвалою суду від 16.01.2019 підготовче засідання відкладено на 13.02.2019.

Ухвалою суду від 13.02.2019 підготовче засідання відкладено на 13.03.2019, а також продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів. Крім того, ухвалою суду від 13.02.2019 витребувано додаткові докази по справі від АТ «ОТП Банк».

Ухвалою суду від 13.03.2019 провадження у справі зупинено до 10.04.2019. Крім того, ухвалою суду від 13.03.2019 повторно витребувано додаткові докази по справі від АТ «ОТП Банк».

Ухвалою суду від 10.04.2019 продовжено строк зупинення провадження у справі до 22.05.2019.

Ухвалою суду від 22.05.2019 провадження у справі поновлено. Крім того, ухвалою суду від 22.05.2019 закрито підготовче провадження у справі та призначено судове засідання на 18.06.2019.

В судовому засіданні 18.06.2019 провадження у справі зупинено до 16.07.2019, а також витребувано додаткові докази по справі.

16.07.2019 судом поновлено провадження у справі. Крім того, в судовому засіданні 16.07.2019 судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення суду.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що прийняті контролюючим органом податкові повідомлення - рішення є протиправними та безпідставними, у зв`язку з чим підлягають скасуванню. Зазначає, що підставою для прийняття спірних рішень стало твердження контролюючого органу про наявність у позивача обов`язку подати податкову декларацію та сплатити податки та збори із суми 2 299 951,65 грн., які були прощені позивачу за договором з АТ «ОТП Банк». Разом з тим, позивач вказує, що контролюючим органом не було належним чином встановлено складову прощеної суми кредитної заборгованості, а саме яку суму складає основне зобов`язання, штрафні санкції, пеня, тощо.

Також, представник позивача вказував на ту обставину, що під час прийняття спірних податкових повідомлень - рішень контролюючим органом не було враховано положення пункту 8 підрозділу 1 розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України, відповідно до якого для визначення суми прощеної кредитної заборгованості в іноземній валюті необхідно застосовувати курс валюти визначений Національним банком України станом на 01.01.2014, а саме 7,99300. Зазначені обставини, на думку представника позивача, свідчать про те, що контролюючим органом не було належним чином встановлено суму прощення заборгованості та необґрунтовано прийнято спірні рішення.

В судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечив. В обґрунтування заперечень послався на те, що згідно інформації відділу Державного реєстру ДФС України («Відомості з центральної бази даних Державного реєстру фізичних осіб ДПА України про суми виплачених доходів») встановлено, що фізична особа ОСОБА_2 у 2016 році отримано дохід у сумі 2299951,65 грн. від АТ «ОТП Банк», , за ознакою доходу 126 - «Дохід, отриманий платником податку, як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 розділу IV Кодексу) (підпункт 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 розділу IV Кодексу)». Проте, громадянкою ОСОБА_2 не надано податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2016 рік, не задекларовано дохід отриманий у вигляді «додаткового блага» за ознакою «126», а також самостійно не розраховано та не сплачено до бюджету податок з отриманого доходу, що зумовило прийняття оскаржуваних рішень.

В судовому засіданні представник відповідача підтримав позицію викладену в письмових поясненнях та просив відмовити в задоволенні позовних вимог.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, вважає за необхідне зазначити наступне.

З матеріалів справи встановлено, що у період з 31.05.2018 по 13.06.2018 співробітниками ГУ ДФС у Запорізькій області проведено невиїзну позапланову документальну перевірку платника податків - фізичної особи який не є суб`єктом господарювання ОСОБА_2 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ) з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, достовірності нарахування та сплати податку з доходів фізичних осіб за ознакою доходу «126» у 2016 році, за результатами якої складено Акт перевірки від 19.06.2018 №476/08-26-17-02/ НОМЕР_1 .

Відповідно до висновків Акту перевірки від 19.06.2018 №476/08-26-17-02/ , встановлено порушення позивачем:

- пп. «д» 164.2.17 п.164.2 ст.164, п.167.1 ст.167, підпункту 1.3 пункту 16-1 підрозділу 10 Податкового кодексу України, в результаті донараховано військового збору за 2016 рік у сумі 34488,94 грн.;

- пп.49.18.4 п.49.18 ст.49, пп.179.1, пп.179.7 ст.179 Податкового кодексу України, не надано податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2016 рік;

- пп. «д» 164.2.17 п.164.2 ст.164, п.167.1 ст.167 Податкового кодексу України, в результаті донараховано податок на доходи фізичних осіб за 2016 рік у сумі 413867,28 грн.

На підставі висновків Акту перевірки від 19.06.2018 №476/08-26-17-02/ , контролюючим органом прийнято податкові повідомлення - рішення:

від 03.08.2018 №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування, на загальну суму 517334,10 грн., в т.ч. за податковим зобов`язанням - 413867,28 грн. та 103466,82 грн. - за штрафними санкціями;

від 03.08.2018 №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з військового збору, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування, на загальну суму 43111,18 грн., в т.ч. за податковим зобов`язанням - 34488,94 грн. та 8622,24 грн. - за штрафними санкціями;

від 03.08.2018 №, яким до позивача застосовано штрафні санкції в розмірі 170,00 грн.

Позивач, не погодившись з правомірністю прийняття спірних податкових повідомлень - рішень, звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з приписів ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС), відповідно до яких у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють: чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії): безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

З матеріалів адміністративної справи судом встановлено, що підставою для прийняття оскаржуваних податкових повідомлень - рішень став висновок контролюючого органу про отримання позивачем у 2016 році доходу у вигляді додаткового блага в розмірі 2 299 951,65 грн., з якого позивачем не було сплачено податок на доходи фізичних осіб та військовий збір.

Судом встановлено, що 10.04.2008 між ОСОБА_2 та ЗАТ «ОТП Банк» укладено кредитний договір №ML-204/078/2008, відповідно до умов якого Банк надає Позичальнику кредит, а Позичальник приймає його на наступних умовах: розмір та валюта кредиту - 100000,00 доларів США.

Крім того, 17.03.2016 між ПАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_2 укладено додатковий договір №2 до кредитного договору №ML-204/078/2008 від 10.04.2008, відповідно до підпункту 2.1.1 якого, сторони домовились, що Позичальник 17.03.2016 зобов`язується погасити боргові зобов`язання в розмірі 18800,00 доларів США, що в еквіваленті по курсу НБУ на день укладення цього додаткового договору складає 504680,19 грн.

Згідно з пп.2.1.2 за умови належного виконання Позичальником умов Кредитного договору та цього Додаткового договору, Сторони домовились: що Банк керуючись ст.605 Цивільного кодексу України, здійснює анулювання (прощення) боргу в розмірі 85676,22 доларів США, що в еквіваленті по курсу НБУ на день укладення цього Додаткового договору складає 2 299 951,65 грн. і Позичальник буде вважатись таким, що погасив свої Боргові зобов`язання перед Банком у повному обсязі.

При цьому, в підпункті 2.1.2 додатковий договір №2 до кредитного договору №ML-204/078/2008 від 10.04.2008 міститься застереження такого змісту: «Позичальник стверджує, що Банк проінформував його про необхідність сплати податків та зборів з Суми прощеного боргу (в тому числі у разі її зміни), у випадках, передбачених законодавством України».

Проте, позивачем не було нараховано та сплачено податок на доходи фізичних осіб та військовий збір з анульованої заборгованості, а також не подано податкову декларацію за 2016 рік із відображенням отриманого додаткового блага.

Суд зазначає, що відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства врегульовані Податковим кодексом України (далі - ПК України).

Згідно з пунктом 162.1 статті 162 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), платниками податку з доходів фізичних осіб є: фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи; фізична особа - нерезидент, яка отримує доходи з джерела їх походження в Україні; податковий агент.

Відповідно до пункту 163.1 статті 163 Податкового кодексу України, об`єктом оподаткування резидента є: загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання); іноземні доходи - доходи (прибуток), отримані з джерел за межами України.

Відповідно до п.179.1 ст.179 ПК України, платник податку зобов`язаний подавати річну декларацію про майновий стан і доходи (податкову декларацію) відповідно до цього Кодексу.

Фізична особа зобов`язана самостійно до 1 серпня року, що настає за звітним, сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену в поданій нею податковій декларації. Сума податкових зобов`язань, донарахована контролюючим органом, сплачується до відповідного бюджету у строки, встановлені цим Кодексом (п.179.7 ст.179 ПК України).

Підпунктом 164.1 статті 164 ПК України визначено, що базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом.

Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

До загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються: дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді: основної суми боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, у разі якщо його сума перевищує 50 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року. Кредитор зобов`язаний повідомити платника податку - боржника шляхом направлення рекомендованого листа з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або надання повідомлення боржнику під підпис особисто про прощення (анулювання) боргу та включити суму прощеного (анульованого) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було прощено. Боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації. У разі неповідомлення кредитором боржника про прощення (анулювання) боргу у порядку, визначеному цим підпунктом, такий кредитор зобов`язаний виконати всі обов`язки податкового агента щодо доходів, визначених цим підпунктом (пп.«д» 164.2.17 п.164.2 ст.164 ПК України).

За змістом підпункту 14.1.54 пункту 14.1 статті 14 ПК України, дохід з джерелом їх походження з України - будь-який дохід, отриманий резидентами або нерезидентами, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності на території України (включаючи виплату (нарахування) винагороди іноземними роботодавцями), її континентальному шельфі, у виключній (морській) економічній зоні, у тому числі, але не виключно, доходи у вигляді: а) процентів, дивідендів, роялті та будь-яких інших пасивних (інвестиційних) доходів, сплачених резидентами України; б) доходів від надання резидентам або нерезидентам в оренду (користування) майна, розташованого в Україні, включаючи рухомий склад транспорту, приписаного до розташованих в Україні портів; в) доходів від продажу рухомого та нерухомого майна, доходів від відчуження корпоративних прав, цінних паперів, у тому числі акцій українських емітентів; г) доходів, отриманих у вигляді внесків та премій на страхування і перестрахування ризиків на території України; ґ) доходів страховиків - резидентів від страхування ризиків страхувальників - резидентів за межами України; д) інших доходів від діяльності, у тому числі пов`язаних з повною або частковою переуступкою прав та обов`язків за угодами про розподіл продукції на митній території України або на територіях, що перебувають під контролем контролюючих органів (у зонах митного контролю, на спеціалізованих ліцензійних митних складах тощо); е) спадщини, подарунків, виграшів, призів; є) заробітної плати, інших виплат та винагород, виплачених відповідно до умов трудового та цивільно-правового договору; ж) доходів від зайняття підприємницькою та незалежною професійною діяльністю.

В свою чергу, згідно підпункту 14.1.47 пункту 14.1 статті 14 ПК України, додаткові блага - кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов`язаний з виконанням обов`язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV цього Кодексу).

Відповідно до пп.165.1.55 п.165.1 ст.165 ПК України, до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку не включаються такі доходи: сума процентів, комісії та/або штрафних санкцій (пені), прощених (анульованих) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним із процедурою його банкрутства, до закінчення строку позовної давності.

Таким чином, законодавець під додатковим благом розуміє тільки основну суму боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, і не включає в цю суму боргу (кредиту) проценти, нараховані за користування кредитом, комісії та/або штрафні санкції (пеню), прощені (анульовані) кредитором.

Так, для з`ясування заборгованості позивача за кредитним договором, в тому числі її складової, судом було витребувано відповідну інформацію від АТ «ОТП «Банк».

На виконання ухвали суду АТ «ОТП «Банк» надано довідку від 10.04.2019 (а.с.117), відповідно до якої встановлено, що станом на 17.03.2016 (дата укладання Додаткової угоди) ОСОБА_2 мала заборгованість по кредитному договору №ML-204/078/2008 від 10.04.2008 в сумі 104476,22 доларів США, в т.ч.: строкова заборгованість за кредитом - 83969,58 доларів США; нараховані відсотки - 208,66 доларів США; прострочена заборгованість за кредитом - 3022,77 доларів США; прострочені відсотки за кредитом - 16977,49 доларів США; відсотки на прострочену заборгованість - 297,72 долари США; пеня - 0,00 гривень.

При цьому, з матеріалів справи судом встановлено, що сума прощеної заборгованості складає 85676,22 доларів США, що в еквіваленті по курсу НБУ на день укладення цього Додаткового договору складає 2 299 951,65 грн., при цьому, судом встановлено, що вказана сума боргу є основною сумою боргу (кредиту) та не включає в себе штрафи, пеню, тощо, що підтверджується довідкою АТ «ОТП Банк» від 10.04.2019 №204-05-5/63 (а.с.118).

В свою чергу, контролюючим органом під час визначення суми грошового зобов`язання було взято виключно суму 2 299 951,65 грн., що відповідає вимогам чинного законодавства України.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що сума коштів в розмірі 2 299 951,65 грн. анульована за самостійним рішенням АТ «ОТП Банк» та включена до податкового розрахунку за формою 1-ДФ є додатковим благом ОСОБА_2 , у зв`язку з чим у позивача був наявний обов`язок нарахувати та сплатити з такої суми податок на доходи фізичних осіб та військовий збір, а також подати до контролюючого органу відповідну декларацію.

Разом з тим, позивачем у встановлені строки зазначений обов`язок виконано не було, у зв`язку з чим контролюючим органом правомірно було визначено позивачу грошове зобов`язання та застосовано штрафні санкції шляхом прийняття спірних податкових повідомлень - рішень.

Стосовно посилань представника позивача на порушення контролюючим органом пункту 8 підрозділу 1 розділу XX «Перехідні положення» ПК України, суд зазначає наступне.

Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо кредитних зобов`язань» №321-VIII від 09.04.2015, положення якого набрали чинності 07.05.2015, підрозділ 1 розділу XX «Перехідні положення» доповнено пунктом 8, у відповідності з яким не вважається додатковим благом платника податку та не включається до розрахунку загального місячного (річного) оподатковуваного доходу сума, прощена (анульована) кредитором у розмірі різниці між основною сумою боргу за фінансовим кредитом в іноземній валюті, визначена за офіційним курсом Національного банку України на дату зміни валюти зобов`язання за таким кредитом з іноземної валюти у гривню, та сумою такого боргу, визначеною за офіційним курсом Національного банку України станом на 1 січня 2014 року, а також сума процентів, комісії та/або штрафних санкцій (пені) за такими кредитами, прощених (анульованих) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним із процедурою його банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Норми цього пункту застосовуються до фінансових кредитів в іноземній валюті, не погашених до 1 січня 2014 року.

Дія абзацу першого цього пункту поширюється на операції з прощення (анулювання) кредитором боржникові заборгованості за фінансовим кредитом в іноземній валюті, що здійснювалися починаючи з 1 січня 2015 року.

Отже, з метою оподаткування доходи, отримані платником податку у вигляді основної суми боргу (кредиту), прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним із процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, та суми прощеної (анульованої) кредитором у розмірі різниці, розрахованої відповідно до пункту 8 підрозділу 1 розділу XX «Перехідні положення» ПК України, слід розглядати окремо.

За змістом наведених положень у разі якщо кредитором (банком) здійснено анулювання (прощення) основної суми боргу (кредиту), а не суми у розмірі різниці, розрахованої кредитором відповідно до пункту 8 підрозділу 1 розділу XX «Перехідні положення» ПК України, то з метою оподаткування сума такого анульованого боргу вважається додатковим благом і включається до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу у відповідності до підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України з обчисленням та перерахуванням до бюджету відповідної суми податку.

Судом встановлено, що 10.04.2008 між ОСОБА_2 та ЗАТ «ОТП Банк» укладено кредитний договір №ML-204/078/2008, відповідно до умов якого Банк надає Позичальнику кредит, а Позичальник приймає його на наступних умовах: розмір та валюта кредиту - 100000,00 доларів США.

Відповідно до договору дата остаточного повернення Кредиту - 10.04.2030.

17.03.2016 між сторонами укладено Додаткову угоду, відповідно до якої сторони визнали, що станом на 17.03.2016 (дата укладання Додаткової угоди) ОСОБА_2 мала заборгованість по кредитному договору №ML-204/078/2008 від 10.04.2008 в сумі 104476,22 доларів США, в т.ч.: строкова заборгованість за кредитом - 83969,58 доларів США; нараховані відсотки - 208,66 доларів США; прострочена заборгованість за кредитом - 3022,77 доларів США; прострочені відсотки за кредитом - 16977,49 доларів США; відсотки на прострочену заборгованість - 297,72 долари США; пеня - 0,00 гривень.

В даному випадку, банк простив позивачу лише доларову частину суми отриманого ним кредиту у 85676,22 доларів США, не здійснюючи її валютування у гривню, що свідчить про відсутність правових підстав застосовувати до спірних правовідносин пункт 8 підрозділу 1 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України (зміна валюти зобов`язання за кредитом з іноземної валюти у гривню та прощення розміру різниці, відповідно розрахованої).

Такому висновку відповідає правова позиція, що була викладена Верховним Судом (постанова від 05.09.2018, провадження №К/9901/49091/18, від 03.06.2019 у справі №826/945/17).

Відповідно до ч.1 ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Частиною 2 статті 77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

За результатами розгляду адміністративної справи суд дійшов висновку, що відповідач під час прийняття оскаржуваних податкових повідомлень - рішень дія на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, а також обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішень.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_2 .

Керуючись ст.ст. 2, 5, 9, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ІПН НОМЕР_1 ) - відмовити в повному обсязі.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено до Третього апеляційного адміністративного суду за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення у повному обсязі складено та підписано 22.07.2019.

Суддя І.В. Новікова