Справа № 727/3161/19
Суддя: Залімський І. Г.
Дата ухвалення: 2019-07-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 727/3161/19

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Ярема Л.В.

Суддя-доповідач - Залімський І. Г.

18 липня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Залімського І. Г.

суддів: Смілянця Е. С. Сушка О.О. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу управління патрульної поліції в Чернівецькій області Департаменту патрульної поліції на рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 30 травня 2019 року (ухвалене у м. Чернівці Житомирі 30 травня 2019 року о 11:14) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора взводу №1 роти №2 батальйону Управління патрульної поліції в Чернівецькій області Департаменту патрульної поліції Чолана Володимира Володимировича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Шевченківського районного суду м. Чернівці із позовом до інспектора взводу №1 роти №2 батальйону Управління патрульної поліції в Чернівецькій області Департаменту патрульної поліції Чолана Володимира Володимировича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення від 10.03.2019 серії ЕАВ №978122.

Рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 30 травня 2019 року позов задоволено.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, управління патрульної поліції в Чернівецькій області Департаменту патрульної поліції подало апеляційну скаргу, в якій просить рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 30 травня 2019 року скасувати, прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неповного з`ясування обставин справи і, як наслідок, невірного вирішення справи та прийняття необґрунтованої постанови.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що судом першої інстанції не надано належної оцінки доказам, які підтверджують вчинення позивачем вимог ПДР, а саме постанови у справі про адміністративне правопорушення та фото з лазерного вимірювача швидкості TruCam LTI 20/20, якими зафіксовано факт перевищення швидкості транспортним засобом позивача.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу відповідача в якому вказав на законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, а також на безпідставність доводів апеляційної скарги.

Також до суду надійшло клопотання позивача про відкладення розгляду справи, в обґрунтування клопотання якого зазначено, що позивач не має можливості взяти участь у судовому засідання у зв`язку із одруженням.

Розглянувши вказане клопотання, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для відкладення розгляду справи, з огляду на відсутність підстав для обов`язкового відкладення розгляду справи, передбачених ч.2 ст.205 КАС України, та скорочені строки розгляду даної категорії адміністративних справ.

Відповідач в судове засідання повноважного представника не направив, хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи.

Згідно ч.2 ст.313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, колегія суддів визнала за можливе розглянути апеляційну скаргу в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, 10.03.2019 інспектором 1-го батальйону 2-ої роти Управління патрульної поліції в Чернівецькій області Чоланом В.В. винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАВ №978122, згідно якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП та накладено штраф у розмірі 255 грн. Згідно даної постанови позивач 10.03.2019 о 11:08, на автодорозі Н-03 348-й км в межах населеного пункту Хотинського району в Чернівецькій області, керуючи транспортним засобом марки «Мерседес-Бенц CLK» з номерним знаком НОМЕР_1 , рухався зі швидкістю 86 км/год, при цьому перевищив встановлені обмеження швидкості руху в населеному пункті на 36 км/год, чим порушив п.12.4 ПДР.

Швидкість руху вимірювалася лазерним вимірювачем швидкості руху транспортного засобу TruCam LTI 20/20, відповідачем надано фотознімок та відеозапис з пристрою TruCam LTI 20/20 на яких, на думку відповідача, зафіксовано порушення позивачем вимог п.12.4 ПДР.

Позивач зазначає, що 10.03.2019 о 11:08 рухався за кермом автомобіля «Мерседес-Бенц CLK» з номерним знаком НОМЕР_1 по автодорозі Н-03 із орієнтовною швидкістю 86 км/год, під`їжджаючи до населеного пункту. Однак на момент в`їзду транспортного засобу в населений пункт, а саме перетину дорожнього знаку 5.45 "Початок населеного пункту", він зменшив швидкість до дозволеної в населеному пункті, але фактично через 400 м після зазначеного дорожнього знаку знаходився наряд патрульної поліції, який відразу зупинив його транспортний засіб. Позивач вказує про те, що швидкість 86 км/год вимірювач швидкості зафіксував саме тоді, коли транспортний засіб ще не перетнув межу населеного пункту.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не доведено факту вчинення позивачем вказаного порушення. Надані представником відповідача фото- та відеофайл від 10.03.2019 не є належними та допустимими доказами вчинення позивачем адміністративного правопорушення, адже місце здійснення фіксації встановити неможливо.

Колегія суддів погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції та враховує викладене нижче.

Відповідно до ст.23 Закону України Про Національну поліцію поліція відповідно до покладених на неї завдань виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення; вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення.

До основних повноважень поліції входить регулювання дорожнього руху та здійснення контролю за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі. У випадках, визначених законом, поліція здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Стаття 14 Закону України "Про дорожній рух" зобов`язує учасників дорожнього руху знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Згідно п. 12.4 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (ПДР), у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Частиною 1 статі 122 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками у вигляді накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Згідно з КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення, у тому числі й віднесених до компетенції органів внутрішніх справ, здійснюється на основі додержання принципу законності (частини перша, друга статті 7); завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (стаття 245).

Водночас, стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Судом встановлено, що в матеріалах справи наявні відеозапис та фотознімок, здійснений сертифікованим приладом TruCam LTІ 20/20, на якому зафіксовано, що автомобіль позивача рухався зі швидкістю 86 км/год.

Разом з цим, вказані фотознімок та відеозапис не дають можливості достовірно встановити місце фіксації швидкості транспортного засобу позивача, адже на них відображена фіксація швидкості руху автомобіля без співставлення з дорожніми знаками, іншими об`єктами, які б вказували на те, що транспортний засіб позивача на момент фіксації рухався у населеному пункті. Постанова про накладення адміністративного стягнення від 10.03.2019 серії ЕАВ №978122 та процесуальні документи у даній справі не містять інформації про місце несення служби інспектором взводу №1 роти №2 батальйону Управління патрульної поліції в Чернівецькій області Департаменту патрульної поліції Чоланом В.В. на час фіксації вказаного порушення, а наявний у матеріалах справи фотознімок не містить даних із глобальної системи позиціонування (GPS) щодо місця фіксації порушення.

Тому, колегія суддів вважає, що матеріали справи не містять, а відповідачем не надано достатніх доказів порушення позивачем вимог п.12.4 ПДР України. Тобто, в порушення вказаних норм КУпАП, відповідач при винесенні оскаржуваної постанови керувався виключно власними припущеннями щодо вчинення позивачем вказаного правопорушення, що є неприпустимим та свідчить про протиправність спірної постанови відповідача.

На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права і прийшов до обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 315 та статті 316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу управління патрульної поліції в Чернівецькій області Департаменту патрульної поліції залишити без задоволення, а рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 30 травня 2019 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий Залімський І. Г.

Судді Смілянець Е. С. Сушко О.О.