Справа № 215/5543/17(2-а/215/99/18)
Суддя: Калашнікова О.В.
Дата ухвалення: 2019-07-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

19 липня 2019 року

Київ

справа №215/5543/17(2-а/215/99/18)

адміністративне провадження №К/9901/19274/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Калашнікової О.В.

суддів: Губської О.А., Загороднюка А.Г.,

перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Третього апеляційного адміністративного суду від 04 березня 2019 року

у справі за позовом ОСОБА_1

до КЗ «Криворізька міська поліклініка № 5»

про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії та визнання права,

ВСТАНОВИВ :

09 липня 2019 року на адресу Верховного Суду надійшла зазначена касаційна скарга.

З матеріалів касаційної скарги й ухвалених у цій справі судових рішень убачається таке.

Тернівський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області ухвалою від 21 травня 2018 року відмовив в задоволенні заяви ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору. Продовжив ОСОБА_1 строк для усунення недоліків вказаних в ухвалі Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 грудня 2017 року.

Позивач оскаржив указану ухвалу в апеляційному порядку.

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд ухвалою від 17 вересня 2018 року, надавши оцінку клопотання позивача про звільнення від сплати судового збору, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 травня 2018 року залишив без руху з підстав її невідповідності вимогам статті 296 Кодексу адміністративного судочинства України в частині необхідності надання документу про сплату судового збору.

Оскільки у встановлений судом строк, недоліки зазначені в ухвалі Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 07 червня 2018 скаржником не усунуто, ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 25 вересня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 травня 2018 року повернуто.

Ухвалою Верховного Суду від 30 листопада 2018 року відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 25 вересня 2018 року.

У листопаді 2018 року позивач повторно звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою на ухвалу Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 травня 2018 року.

Третій апеляційний адміністративний суд ухвалою від 30 листопада 2018 року, надавши оцінку клопотанням позивача про звільнення від сплати судового збору та про поновлення строку на апеляційне оскарження, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 травня 2018 року залишив без руху з підстав її невідповідності вимогам статтям 295, 296 Кодексу адміністративного судочинства України в частині необхідності надання заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження, із зазначенням поважних підстав для поновлення та документу про сплату судового збору.

Оцінивши доводи клопотань про усунення недоліків апеляційної скарги, подані позивачем у справі Третій апеляційний адміністративний суд ухвалою від 04 березня 2019 року відмовив в задоволенні клопотань про поновлення строку апеляційного оскарження та про звільнення від сплати судового збору та відмовив у відкритті апеляційного провадження у справі.

Не погоджуючись з ухвалою апеляційного суду про відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою, позивач оскаржив її в касаційному порядку.

За правилами частини першої статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.

Перевіряючи доводи касаційної скарги на предмет обґрунтованості, Верховний Суд зазначає таке.

Так, відмовляючи у відкритті апеляційної інстанції, суд апеляційної інстанції виходив із необґрунтованості поданих ОСОБА_1 клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження. Окрім того, суд зазначив про необґрунтованість клопотання про звільнення від сплати судового збору.

Так, відповідно до частини третьої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до частини третьої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що копію оскаржуваної ухвали Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 21 травня 2018 року скаржником отримано 23 травня 2018 року.

Апеляційна скарга ОСОБА_1 зареєстрована в суді 21 листопада 2018 року, що свідчить про пропуск строку на апеляційне оскарження.

Частиною третьою статті 298 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 295 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 299 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі якщо, зокрема, скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Судом апеляційної інстанції встановлено, та не спростовано позивачем в касаційній скарзі, що позивач вже подавав апеляційну скаргу на ухвалу суду першої інстанції, проте вказана апеляційна скарга ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду була залишена без руху у зв`язку з її недоліками (ненаданням суду документа про сплату судового збору), та згодом повернута ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 25 вересня 2018 року у зв`язку з не усуненням таких недоліків.

Будь-яких доводів в обґрунтування такого тривалого пропуску строку звернення з апеляційною скаргою, позивач в касаційній скарзі не наводить.

Посилання на те, що судом не з`ясовано дату отримання скаржником оскаржуваного рішення суду першої інстанцій Суд вважає недоцільним з огляду на достовірні відомості наявні в суду апеляційної інстанції про те, що позивач у справі був обізнаний про наявність оскаржуваної ухвали суду першої інстанції та був обізнаний з її змістом. Зазначене підтверджує факт оскарження ухвали Тернівський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області ухвалою від 21 травня 2018 року ще у травні 2018 року.

Інші доводи касаційної скарги наведених висновків суду апеляційної інстанції не спростовують.

Щодо доводів автора касаційної скарги в частині незгоди з висновком суду апеляційної інстанції про відсутність підстав для звільнення апелянта від сплати судового збору, Верховний Суд зазначає таке.

За приписами частини першої статті 133 Кодексу адміністративного судочинства України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Відповідно до частин першої, другої статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно з частиною першою статті 8 Закону України "Про судовий збір" враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов:

1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або

2) позивачами є:

а) військовослужбовці;

б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів;

в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда;

г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї;

ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або

3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Частиною другою цієї ж статті закріплено, що суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Отже, суд наділено повноваженням зменшити тягар несення судових витрат для особи, яка до нього звертається. Водночас конструкція наведених правових норм дає підстави для висновку, що зменшення тягаря несення судових витрат є не обов`язком суду, а повноваженням за певних обставин.

При цьому в частині сплати судового збору законодавець визначив вичерпний перелік умов, за наявності яких можливе зменшення тягаря несення цих судових витрат.

Особа, яка звертається до суду, має право подати відповідне клопотання, в якому навести обставини щодо її майнового стану та, за наявності, обставини, з якими закон пов`язує можливість реалізації судом права зменшити тягар несення судових витрат у частині сплати судового збору. Такі обставини повинні бути підтверджені належними, допустимими та достовірними доказами.

З тексту ухвали вбачається, що в клопотанні про звільнення від сплати судового збору заявник зазначав про те, що розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік.

Враховуючи подання апеляційної скарги (до якої було додано клопотання про звільнення від сплати судового збору) у 2018 році ОСОБА_1 необхідно було подати докази, які підтверджують, розмір судового збору не перевищує 5 відсотків доходу позивача за 2017 рік. Однак, скаржником додано відомості з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків за другий-четвертий квартал 2017 року та перший-другий квартал 2018 року, а не за попередній календарний рік.

Таким чином, скаржником не додано належних доказів, які б доводили про скрутне матеріальне становище, що свідчить про правильність висновків суду апеляційної інстанції про відсутність підстав для звільнення від сплати судового збору.

Враховуючи наведене та беручи до уваги, що суд апеляційної інстанції під час вирішення питання про прийняття апеляційної скарги надав оцінку клопотанням апелянта про звільнення від сплати судового збору та поновлення строку на апеляційне оскарження, доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про наявність порушення з боку суду апеляційної інстанції норм процесуального права.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 333 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо суд у порядку, передбаченому частинами другою, третьою цієї статті, дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою.

За змістом пункту 2 частини другої цієї ж статті у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Дія цієї норми поширюється, серед іншого, на ухвали судів апеляційної інстанції, перелік яких наведений у частині третій статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України, який включає й ухвали суду апеляційної інстанції про повернення апеляційної скарги.

За такого правового регулювання та обставин справи у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.

На підставі викладеного, керуючись статтями 3, 333 КАС України,

УХВАЛИВ :

Відмовити у відкритті касаційного провадження за скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Третього апеляційного адміністративного суду від 04 березня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до КЗ «Криворізька міська поліклініка № 5» про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії та визнання права.

Копію цієї ухвали разом із касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

О.В. Калашнікова

О.А. Губська

А.Г. Загороднюк ,

Судді Верховного Суду