Справа № 520/5545/19
Суддя: Чалий І.С.
Дата ухвалення: 2019-07-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2019 р.Справа № 520/5545/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Чалого І.С.,

Суддів: Перцової Т.С. , Жигилія С.П. ,

за участю секретаря судового засідання Ващук Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 05.06.2019 року, головуючий суддя І інстанції: Бідонько А.В., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, повний текст складено 05.06.19 року по справі № 520/5545/19

за позовом ОСОБА_1

до Московського відділу державної виконавчої служби м.Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області третя особа ОСОБА_2

про визнання протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до суду з позовом до Московського відділу державної виконавчої служби м.Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області, третя особа ОСОБА_2 , в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Московського відділу державної виконавчої служби міста Харків Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, винесену 25.05.2019 року в рамках виконавчого провадження №33365866 про накладення штрафу в сумі 58929, 80 грн. на ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 05.06.2019 року по справі № 520/5545/19 відмовлено у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Московського відділу державної виконавчої служби м.Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області, третя особа ОСОБА_2 про визнання протиправною та скасування постанови.

Не погодившись із вказаною ухвалою суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу в якій, посилаючись на винесення вказаної ухвали з порушенням норм процесуального права, просив суд апеляційної інстанції скасувати ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 05.06.2019 року, направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

У судове засідання суду апеляційної інстанції учасники справи не прибули, були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, відповідно до ст. 313 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши ухвалу суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Приймаючи ухвалу про відмову у відкритті провадження по в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Московського відділу державної виконавчої служби м.Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області, третя особа ОСОБА_2 про визнання протиправною та скасування постанови, суд першої інстанції виходив з того, що спір не належить до юрисдикції адміністративних судів, має розглядатись в порядку адміністративного судочинства та підсудний Червонозаводському районному суду м.Харкова, тобто суду, яким видано виконавчий лист №2-799/2006, про накладення штрафу ВП №33365866, що є предметом спору.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Порядок здійснення адміністративного судочинства встановлюється Конституцією України, цим Кодексом та міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно з ч.1 ст.287 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Віднесення судового спору до тієї чи іншої юрисдикції залежить від сукупності умов, за яких справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства. Такими умовами, зокрема, є: суб`єктний склад сторін, предмет спору та характер спірних правовідносин. Крім того, такою умовою може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в порядку якого розглядається визначена категорія справ.

Крім загального порядку оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби, визначеного наведеними нормами процесуального законодавства, відповідні спеціальні норми встановлені Законом України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження», згідно із частиною першою статті 74 якого рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Водночас частиною 2 статті 74 зазначеного Закону передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

З наведених норм права вбачається, що Законом України «Про виконавче провадження» встановлено спеціальний порядок судового оскарження рішення, дії чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця щодо накладення штрафів за невиконання рішення суду, згідно з яким відповідні спори відносяться до юрисдикції адміністративних судів та підлягають розгляду за правилами адміністративного судочинства.

Як встановлено під час судового розгляду, предметом оскарження є постанова державного виконавця, щодо накладення штрафу на боржника за невиконання рішення суду.

Враховуючи те, що Законом України «Про виконавче провадження» встановлено спеціальний порядок судового оскарження рішення, дії чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця, щодо накладення штрафу, згідно з яким відповідні спори відносяться до юрисдикції адміністративних судів та підлягають розгляду за правилами адміністративного судочинства.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції, що адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 до Московського відділу державної виконавчої служби м.Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області, третя особа ОСОБА_2 про визнання протиправною та скасування постанови не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Висновки суду першої інстанції про те, що дана справа підсудна Червонозаводському районному суду м. Харкова, оскільки оскаржувана постанова прийнята в порядку примусового виконання судового рішення, за яким видано виконавчий лист №2-799/2006, про накладення штрафу ВП №33365866, колегія суддів вважає необґрунтованим та зазначає.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій, визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За змістом п. 5 ч. 1 ст. 3 вище зазначеного Закону примусовому виконанню відповідно до цього Закону підлягають постанови державних виконавців про стягнення виконавчого збору, постанови державних виконавців чи приватних виконавців про стягнення витрат виконавчого провадження, про накладення штрафу, постанови приватних виконавців про стягнення основної винагороди.

Аналіз наведених правових норм, а також положень ч.2 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», ч.1 ст. 287 КАС України у сукупності з обставинами цієї справи дають підстави для висновку, що спір з приводу оскарження постанови державного виконавця про стягнення штрафу за невиконання судового рішення, підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства незалежно від того, яким органом, у тому числі судом якої юрисдикції, було видано виконавчий документ, що знаходився на примусовому виконанні у державного виконавця.

Дана позиція узгоджується з правовими висновками Верховного Суду викладеними у постановах від 06.06.2018 року у справі №127/9870/16-ц, від 06.06.2018 року по справі №921/16/14-г/15, від 20.09.2018 року по справі №821/872/17, від 17.10.2018 року по справі №826/5195/17, що в силу приписів ч.5 с.242 КАС України, враховується судом апеляційної інстанції.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 320 КАС України, підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи.

Зважаючи на встановлені обставини, колегія суддів дійшла висновку, що ухвала Харківського окружного адміністративного суду від 05.06.2019 року по справі №520/5545/19 прийнята з порушенням норм чинного процесуального права і підлягає скасуваню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду справи.

Керуючись ст. 229, 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 05.06.2019 року по справі № 520/5545/19 скасувати.

Справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду справи.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя І.С. Чалий
Судді Т.С. Перцова С.П. Жигилій
Повний текст постанови складено 22.07.2019 року