Справа № 620/1114/19
Суддя: Заяць О.В.
Дата ухвалення: 2019-07-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 липня 2019 року Чернігів Справа № 620/1114/19

Чернігівський окружний адміністративний суду складі:

головуючого судді Заяць О.В.,

за участю секретаря Новик Н.С.,

представника позивача Акуленка В.М.,

представника відповідача Голода О.О.,

представника третьої особи Мірошниченка О.В.,

розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , третя особа - Військова частина НОМЕР_2 , про скасування наказу,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом про визнання протиправним та скасування наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 28.03.2019 №80 Про прийняття рішення щодо притягнення до матеріальної відповідальності підполковника ОСОБА_2 .

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що вважає оскаржуваний наказ неправомірним, а також таким, що порушує його права та інтереси. При застосуванні стягнення у вигляді притягнення позивача до матеріальної відповідальності відповідачем не було враховано суті діяння, обставин його скоєння, а отже таке стягнення, на думку позивача, є протиправним.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві з наданням додаткових пояснень, та просив їх задовольнити.

Представник військової частини НОМЕР_1 адміністративний позов не визнав, надавши свої письмові заперечення та вказав, що дії посадових осіб військової частини НОМЕР_1 щодо складання наказу командира №80 від 28.03.2019 про притягнення до матеріальної відповідальності вчинені у повній відповідності до чинного законодавства.

Представник військової частини НОМЕР_2 у судово засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення сторін, суд встановив наступне.

У військовій частині НОМЕР_2 в січня 2019 року було проведено службове розслідування, по факту нестачі АКБ 12 СТ 85 в кількості 88 шт.

За результатами службового розслідування видано наказ командира військової частини НОМЕР_2 від 17.01.2019 №46 Про результати проведення службового розслідування по факту нестачі АКБ 12 СТ 85 в кількості 88 шт., у пункті 4 якого наказано: «Начальнику стройовій частини відділення персоналу штабу військової частини НОМЕР_2 у п`ятиденний термін направити копію матеріалів службового розслідування до військової частини НОМЕР_3 для прийняття рішення щодо притягнення підполковника ОСОБА_3 відповідно норм положення про матеріальну відповідальність за шкоду заподіяну державі, затвердженою Постановою Верховної Ради України від 23.06.1995 №243/95 за порушення ст. 102 до обмеженої матеріальної відповідальності в розміру одного місячного грошового забезпечення».

На підставі вказаного наказу, командиром військової частини НОМЕР_1 , видано наказ від 28.03.2019 №80 «Про прийняття рішення щодо притягнення до матеріальної відповідальності підполковника ОСОБА_3 », пунктом 1, вказаного наказу притягнуто до обмеженої матеріальної відповідальності підполковника ОСОБА_3 , командира навчального батальйону у сумі 9945,00 грн.

Загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб полку і його підрозділів визначає Статут внутрішньої служби Збройних Сил України, затверджений Законом України від 24.03.1999 № 548-XIV (далі Статут, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Так, ст.9 Статуту встановлено, що військовослужбовці Збройних Сил України мають права і свободи з урахуванням особливостей, що визначаються Конституцією України, законами України з військових питань, статутами Збройних Сил України та іншими нормативно-правовими актам. Відповідно до ст.11 Статуту, необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України, покладає на військовослужбовців такі обов`язки, зокрема, знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, берегти державне майно. Кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями (ст.16 Статуту). Згідно ст.ст.26, 27 Статуту військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення чи провини несуть дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом. Військовослужбовці, на яких накладається дисциплінарне стягнення за вчинене правопорушення, не звільняються від матеріальної та цивільно-правової відповідальності за ці правопорушення.

Загальні підстави і порядок притягнення до матеріальної відповідальності військовослужбовців і призваних на збори військовозобов`язаних, винних у заподіяні шкоди державі під час виконання ними службових обов`язків, передбачених актами законодавства, військовими статутами, порадниками, інструкціями та іншими нормативно правовими актами визначені Положенням про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду заподіяну державі, затвердженим постановою Верховної Ради України від 23.06.1995 №243/95-ВР (далі Положення №243/95). Відповідно до п.2 та п.3 Положення №243/95 відшкодуванню підлягає пряма дійсна шкода, заподіяна розкраданням, пошкодженням, втратою чи незаконним використанням військового майна, погіршенням або зниженням його цінності, що спричинило додаткові витрати для військових частин, установ, організацій, підприємств та військово-навчальних закладів (далі військові частини) для відновлення, придбання майна чи інших матеріальних цінностей або надлишкові виплати.

Приписами пунктів 17, 18, 19, 21, 22, 23 Положення №243/95-ВР передбачено, що у разі виявлення факту заподіяння матеріальної шкоди командир (начальник) військової частини призначає розслідування для встановлення причин виникнення шкоди, її розміру та винних осіб. Розслідування має бути завершено протягом одного місяця з дня виявлення шкоди. У необхідних випадках цей термін може бути продовжено вищим за підлеглістю командиром (начальником), але не більш як на один місяць. Розслідування призначається письмовим розпорядженням командира (начальника) військової частини, який має право прийняти рішення про притягнення військовослужбовця і призваного на збори військовозобов`язаного до матеріальної відповідальності. Розслідуванням повинно бути встановлено: в чому полягає матеріальна шкода та яка її вартісна оцінка; якими конкретно неправомірними діями військовослужбовця або призваного на збори військовозобов`язаного заподіяно шкоду, вимоги яких законів, військових статутів, порадників, інструкцій та інших нормативних актів при цьому було порушено; умисно чи з необережності та з якою метою заподіяно шкоду; чи заподіяно шкоду винною особою під час виконання службових обов`язків; ступінь вини кожного у разі заподіяння шкоди кількома особами; умови та причини, що сприяли заподіянню шкоди, та її наслідки. У висновку розслідування викладаються факти, встановлені відповідно до вимог пунктів 3 і 19 цього Положення, та пропозиції про притягнення винної особи (винних осіб) до обмеженої, повної чи підвищеної матеріальної відповідальності, а в разі необхідності - обґрунтування можливості зменшення суми, що підлягає стягненню з винного для відшкодування заподіяної шкоди. Військовослужбовці та призвані на збори військовозобов`язані, які притягаються до матеріальної відповідальності, ознайомлюються з матеріалами розслідування, про що у висновках робиться відповідний запис. Вони мають право подавати свої заперечення та клопотання на ім`я командира (начальника) військової частини. Командир (начальник) військової частини після розгляду матеріалів розслідування зобов`язаний особисто провести бесіду з військовослужбовцем або призваним на збори військовозобов`язаним, який притягається до матеріальної відповідальності.

При цьому, матеріали справи не містять жодних відомостей про те, що саме з вини позивача державі було завдано збитки у зв`язку з неналежним виконанням ним службових обов`язків щодо контролю за наявністю АКБ 12 СТ 85.

Крім того, в описовій частині наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 17.01.2019 №46 «Про результати проведення, службового розслідуванім по факту нестачі АКБ 12 СТ 85 в кількості 88 шт.», на першій сторінці заначено, що згідно до актів зміни якісного стану дані акумуляторні батареї було переведено в V (п`яту) категорію у 2018 році та зазначено номери та дати складання актів переведення.

Суд також враховує, що пунктами 10-12 Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду заподіяну державі визначено, що військовослужбовці і призвані на збори військовозобов`язані за шкоду, заподіяну недбалим виконанням ними службових обов`язків, передбачених військовими статутами, порадниками, інструкціями та іншими нормативними актами, несуть матеріальну відповідальність у розмірі заподіяної шкоди, але не більше місячного грошового забезпечення. Військові будівельники військово-будівельних частин, окремих батальйонів і рот у випадках, передбачених цим пунктом, несуть матеріальну відповідальність у розмірі заподіяної шкоди, але не більше середньомісячної заробітної плати. За пошкодження, псування або втрату через необережність майна, виданого військовослужбовцям призваним на збори військовозобов`язаним на період зборів в особисте користування, вони несуть матеріальну відповідальність у розмірі заподіяної з їх вини шкоди, але не більше тримісячного грошового забезпечення. Командири (начальники) військових частин за шкоду, заподіяну державі їх підлеглими, несуть матеріальну відповідальність у розмірі заподіяної шкоди, але не більше тримісячного грошового забезпечення, якщо вони своїми розпорядженнями порушили встановлений порядок обліку, зберігання, використання, перевезення військового майна. У разі, якщо командири (начальники військових частин не вжили належних заходів, передбачених військовими статутами, порадниками, інструкціями та іншими нормативними актами щодо запобігання розкраданню, знищенню чи псуванню військового майна або щодо притягнення винних до відповідальності, вони несуть матеріальну відповідальність у розмірі заподіяної шкоди, але не більше місячного грошового забезпечення.

З цього слідує, що обмежена матеріальна відповідальність військовослужбовців, відповідно до пунктів 10-11 Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду заподіяну державі, затвердженого постановою Верховної Ради України від 23.06.1995 №243/95, настає тільки якщо командири своїми розпорядженнями порушили встановлений порядок обліку, зберігання, використання, перевезення військового майна та не вжили належних заходів, передбачених військовими статутами, порадниками, інструкціями та іншими нормативними актами щодо запобігання розкраданню, знищенню чи псуванню військового майна або щодо притягнення винних до відповідальності.

В той же час, притягнення позивача до відповідальності, з підстав викладених у Акті службового розслідування (а.с.13-17), не свідчить про розкрадання, пошкодження, втрату чи незаконне використання військового майна, погіршення або заниження його цінності. Тобто, внутрішнім аудитом не встановлено, що втрата майна сталася з вини позивача саме шляхом розкрадання, пошкодження, втрати чи незаконного використання військового майна, погіршенням або заниженням його цінності.

Крім того, в порушення вимог п. 29 Положенням про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду заподіяну державі, затверджену Постановою Верховної Ради України від 23 червня 1995 року №243/95-ВР військовою частиною НОМЕР_1 оскаржуваний наказ винесено з запізнення на 45 днів.

Суд вважає, що відповідачем не доведена протиправна поведінка позивача, наявність причинного зв`язку між його протиправною поведінкою і настанням шкоди, вина у заподіянні шкоди, умови та причини, що сприяли її заподіянню.

Зважаючи на наведене вище, виходячи системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, позов підлягає задоволенню.

Відповідно до положень статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, враховуючи відсутність судових витрат позивача, їх розподіл не здійснюється.

Керуючись ст. ст.139, 227, 241-243, 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , третя особа - Військова частина НОМЕР_2 , про скасування наказу задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 28.03.2019 № 80 «Про прийняття рішення щодо притягнення до матеріальної відповідальності підполковника ОСОБА_1 ».

Рішення суду набирає законної сили в порядку статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення суду. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Повний текст рішення виготовлено 18 липня 2019 року.

Суддя О.В. Заяць