Справа № 480/1745/19
Суддя: Л.М. Опімах
Дата ухвалення: 2019-07-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 липня 2019 р. Справа №480/1745/19

Сумський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Опімах Л.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Сумській області про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, мотивуючи вимоги тим, що 11.04.2019 р. він звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Сумській області з заявою про державну реєстрацію земельної ділянки, яка передається ОСОБА_1 у власність, загальною (орієнтовною) площею 2,00 га для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення, що розташована на території Буринської міської ради Сумської області за межами населеного пункту.

Відповідно до ст. 24 Закону України "Про Державний земельний кадастр" державний кадастровий реєстратор, який здійснює державну реєстрацію земельних ділянок, протягом чотирнадцяти днів з дня реєстрації заяви перевіряє відповідність документів вимогам законодавства та за результатами перевірки здійснює державну реєстрацію земельної ділянки або надає заявнику мотивовану відмову у державній реєстрації. Однак у передбачений законом 14-денний термін жодного рішення державним кадастровим реєстратором Головного управління Держгеокадастру у Сумській області прийнято не було, натомість про фактичне незадоволення заяви відповідач повідомив листом від 24.04.2019 р. № 261/176-19, яким про прийняте рішення про відмову в реєстрації також не повідомлено. Вважає відмову в державній реєстрації земельної ділянки протиправною та такою, що не відповідає вимогам чинного законодавства України, та просить суд зобов`язати відповідача зареєструвати земельну ділянку площею 2,00 га, розташовану за адресою: Сумська область, Буринський район, Буринська міська рада. Так, вичерпний перелік підстав для відмови в державній реєстрації земельної ділянки наведений у ч. 6 ст. 24 Закону України "Про Державний земельний кадастр", при цьому в листі Головного управління Держгеокадастру у Сумській області від 24.04.2019 р. № 261/176-19 не наведено жодної з них. Таким чином, підстави для відмови позивачу в державній реєстрації земельної ділянки відсутні. Просив позов задовольнити.

Відповідач позов не визнав, у наданому суду відзиві на позовну заяву зазначив, що Головним управлінням Держгеокадастру у Сумській області повідомлено позивача, що вказана земельна ділянка знаходиться в масиві з кадастровим номером НОМЕР_1 площею 5,0536 га, який відповідно до наказу Головного управління Держгеокадастру у Сумській області від 22.12.2018 р. № 18-10507/16-18-СГ "Про передачу земельних ділянок державної власності у комунальну власність" передано у комунальну власність Буринської міської об`єднаної територіальної громади Буринського району Сумської області та зареєстровано 27.12.2008 р. за № 209 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за Буринською міською радою. Відповідно до ст. 24 Закону України "Про Державний земельний кадастр" однією з підстав для відмови в державній реєстрації земельної ділянки є невідповідність поданих документів вимогам законодавства. Так, законодавством визначено, що складання та підписання акту погодження меж є обов`язковим при виготовленні проекту землеустрою, при цьому в поданому проекті вказані матеріали погодження відсутні. Тому, оскільки земельна ділянка, яка планується до відведення перебуває в масиві, який вже сформований і перебуває у власності Буринської міської ради, позивачу слід було долучити до документації із землеустрою матеріали поділу сформованої земельної ділянки комунальної власності з кадастровим номером НОМЕР_1 , звернувшись до власника земельної ділянки - Буринської міської ради. Крім того, відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності земельна ділянка, яку позивач бажає до відведення, належить до земель комунальної власності, реєстрація відбулася 27.12.2018 р. Отже, Головне управління на даний час не є розпорядником земельної ділянки, частину якої бажає отримати у власність позивач. Крім того, відповідно до інформації з Офіційного інформаційного порталу (електронної інформаційної системи) Публічної кадастрової карти України, на якому оприлюднені відомості Державного земельного кадастру про земельні ділянки, відомості про спірну земельну ділянку в ДЗК відсутні, а сформований масив загальною площею 5,0536 га поділений на 4 земельні ділянки. Отже, земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_1 не існує, оскільки Буринська ОТГ як її розпорядник здійснила поділ вказаної земельної ділянки. Просив у задоволенні позову відмовити.

Позивач подав відповідь на відзив, в якому зазначив, що дії відповідача не грунтуються на вимогах закону, а тому є протиправними.

Вивчивши матеріали справи й оцінивши докази у справі, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 11.04.2019 р. позивач звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Сумській області з заявою про державну реєстрацію земельної ділянки, яка передається ОСОБА_1 у власність, загальною (орієнтовною) площею 2,00 га для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення, що розташована на території Буринської міської ради Сумської області за межами населеного пункту.

Листом від 24.04.2019 р. № 261/176-19 відповідач надав відповідь на звернення позивача, в якому повідомив про фактичне незадоволення його заяви (а.с.11,12).

Суд не погоджується з таким рішенням відповідача та вважає бездіяльність Головного управління Держгеокадастру у Сумській області щодо нездійснення державної реєстрації земельної ділянки необґрунтованою з огляду на таке.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 79-1 Земельного кодексу України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру.

Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі.

Правові, економічні та організаційні основи діяльності у сфері Державного земельного кадастру установлює Закон України "Про Державний земельний кадастр" (далі - Закон).

Процедуру та вимоги щодо ведення Державного земельного кадастру визначає Порядок ведення Державного земельного кадастру, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2012 р. N 1051 (далі - Порядок).

Відповідно до ст. 1 Закону Державний земельний кадастр - єдина державна геоінформаційна система відомостей про землі, розташовані в межах державного кордону України, їх цільове призначення, обмеження у їх використанні, а також дані про кількісну і якісну характеристику земель, їх оцінку, про розподіл земель між власниками і користувачами; державна реєстрація земельної ділянки - внесення до Державного земельного кадастру передбачених цим Законом відомостей про формування земельної ділянки та присвоєння їй кадастрового номера.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону державна реєстрація земельної ділянки здійснюється при її формуванні шляхом відкриття Поземельної книги на таку ділянку.

Вказаній нормі кореспондують положення пункту 107 Порядку ведення Державного земельного кадастру, відповідно до якого державна реєстрація земельної ділянки здійснюється під час її формування за результатами складення документації із землеустрою після її погодження у встановленому порядку та до прийняття рішення про її затвердження органом державної влади або органом місцевого самоврядування (у разі, коли згідно із законом така документація підлягає затвердженню таким органом) шляхом відкриття Поземельної книги на таку земельну ділянку відповідно до пунктів 49- 4 цього Порядку.

На підставі ч. 1 ст. 9, ч. 2 ст. 24 Закону внесення відомостей до Державного земельного кадастру і надання таких відомостей, а також державна реєстрація земельних ділянок за місцем їх розташування здійснюється державними кадастровими реєстраторами центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Відповідно до ч.ч. 4, 5, 6 ст. 24 Закону, п. 110 Порядку для державної реєстрації земельної ділянки Державному кадастровому реєстратору, який здійснює таку реєстрацію, подаються: заява за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері земельних відносин; оригінал документації із землеустрою, яка є підставою для формування земельної ділянки; документація із землеустрою, яка є підставою для формування земельної ділянки у формі електронного документа.

Державний кадастровий реєстратор, який здійснює державну реєстрацію земельних ділянок, протягом чотирнадцяти днів з дня реєстрації заяви перевіряє відповідність документів вимогам законодавства та за результатами перевірки здійснює державну реєстрацію земельної ділянки або надає заявнику мотивовану відмову у державній реєстрації.

На підставі п. 111 Порядку за результатами перевірки Державний кадастровий реєстратор здійснює державну реєстрацію земельної ділянки або приймає рішення про відмову у державній реєстрації земельної ділянки відповідно до пунктів 70, 73, 77-85 цього Порядку.

Підставою для відмови у здійсненні державної реєстрації земельної ділянки є: розташування земельної ділянки на території дії повноважень іншого Державного кадастрового реєстратора; подання заявником документів, передбачених частиною четвертою цієї статті, не в повному обсязі; невідповідність поданих документів вимогам законодавства; знаходження в межах земельної ділянки, яку передбачається зареєструвати, іншої земельної ділянки або її частини (ч. 6 ст. 24 Закону).

З наведених норм вбачається, що державна реєстрація земельної ділянки здійснюється, зокрема, за заявою особи, якій за рішенням органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування надано дозвіл на розроблення документації із землеустрою, що є підставою для формування земельної ділянки при передачі її у власність чи користування із земель державної чи комунальної власності, або уповноваженої нею особи.

Так, позивачу було надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою, відповідно до якого розроблено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, загальною (орієнтовною) площею 2,00 га для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення, що розташована на території Буринської міської ради Сумської області за межами населеного пункту (а.с.13-15).

Наявність документації із землеустрою є підставою для державної реєстрації земельної ділянки.

У свою чергу, у разі невідповідності документів вимогам законодавства, поданих для державної реєстрації земельної ділянки, Державний кадастровий реєстратор приймає рішення про відмову у державній реєстрації земельної ділянки.

З системного аналізу вищенаведених норм вбачається, що ними встановлені підстави, порядок, строки державної реєстрації земельної ділянки та визначені посадові особи, уповноважені розглядати ці питання. Вони передбачають, зокрема, що для реєстрації земельної ділянки зацікавлена особа звертається до відповідних органів із заявою та доданими до неї визначеними документами, за результатами розгляду якої визначена у ст. 9 Закону України "Про Державний земельний кадастр", п. 5 Порядку ведення Державного земельного кадастру посадова особа - Державний кадастровий реєстратор - здійснює державну реєстрацію земельної ділянки або приймає рішення про відмову у державній реєстрації земельної ділянки. Відмова у державній реєстрації земельної ділянки має бути оформлена у вигляді рішення, що є виключною компетенцією Державного кадастрового реєстратора.

У даному випадку за результатами перевірки відповідності поданих позивачем документів для державної реєстрації земельної ділянки вимогам законодавства відповідач, встановивши їх невідповідність таким вимогам, всупереч п. 111 Порядку рішення не прийняв.

Як зазначено вище, позивач у своїй заяві від 10.04.2019 р. просив зареєструвати земельну ділянку площею 2,00 га, яка розташована за адресою: Сумська область, Буринський район, Буринська міська рада.

Разом з тим, отримавши від позивача зазначену заяву, відповідач мав здійснити державну реєстрацію земельної ділянки або прийняти рішення про відмову у державній реєстрації земельної ділянки, натомість в порушення п. 111 Порядку подана позивачем заява по суті фактично не розглянута. Головним управлінням Держгеокадастру у Сумській області листом від 24 квітня 2019 року на вищевказану заяву надано відповідь з пропозицією долучити до документації із землеустрою додаткові документи та фактично повідомлено про незадоволення заяви, що є порушенням прав та інтересів позивача, оскільки нормами чинного законодавства встановлено чіткий порядок дій за заявою про державну реєстрацію земельної ділянки: або здійснити державну реєстрацію земельної ділянки або прийняти рішення про відмову у державній реєстрації земельної ділянки, який у даному випадку відповідачем не дотримано.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Враховуючи, що відповідач, не здійснивши державну реєстрацію земельної ділянки, яка передається ОСОБА_1 , не дотримався вимог Закону України "Про Державний земельний кадастр" та Порядку ведення Державного земельного кадастру, така бездіяльність не може відповідати приписам ч. 2 ст. 2 КАС України, а тому позовні вимоги в частині визнання протиправною бездіяльності Головного управління Держгеокадастру у Сумській області щодо нездійснення державної реєстрації земельної ділянки, яка передається позивачу, є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Крім того, не здійснивши державну реєстрацію земельної ділянки, яка передається ОСОБА_1 , відповідач також не прийняв рішення про відмову у державній реєстрації земельної ділянки.

Відповідно до п. 19 ч. 1 ст. 4 КАС України індивідуальний акт - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк. Тобто, рішення Головного управління Держгеокадастру про відмову у державній реєстрації земельної ділянки є актом індивідуальної дії, відповідно, має виражати волю суб`єкта владних повноважень, його владні приписи, повинне мати офіційний характер, обов`язковий до виконання, має регулювати певні суспільні відносини, спричиняти правові наслідки, повинне бути юридично оформлене у визначеній формі.

Водночас, лист відповідача від 24.04.2019 р. на заяву щодо реєстрації земельної ділянки взагалі не вирішує зазначене у заяві питання, цей документ не містить чіткого припису органу влади стосовно порушеного питання та не спричиняє правових наслідків.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

За таких обставин суд вважає, що відповідачем рішення фактично не прийняте, що свідчить про його протиправну бездіяльність, а відтак порушене право позивача підлягає захисту шляхом зобов`язання Головного управління Держгеокадастру у Сумській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про державну реєстрацію земельної ділянки відповідно до вимог ч. 5 ст. 24 Закону України "Про Державний земельний кадастр", п. 111 Порядку ведення Державного земельного кадастру та прийняти рішення відповідно до вимог чинного законодавства.

Відповідно до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України суд вважає за необхідне присудити позивачу за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держгеокадастру у Сумській області 768,40 грн в рахунок відшкодування судового збору (а.с.3).

Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241- 246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) до (40021 м. Суми, вул. Петропавлівська, 108, ) про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити дії - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Держгеокадастру у Сумській області щодо нездійснення державної реєстрації земельної ділянки, яка передається ОСОБА_1 у власність, загальною (орієнтовною) площею 2,00 га для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення, що розташована на території Буринської міської ради Сумської області за межами населеного пункту.

Зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Сумській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 10.04.2019 р. про реєстрацію земельної ділянки площею 2,00 га, яка розташована за адресою: Сумська область, Буринський район, Буринська міська рада, та прийняти рішення відповідно до вимог чинного законодавства.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держгеокадастру у Сумській області на користь ОСОБА_1 768,40 грн в рахунок відшкодування судового збору.

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Апеляційні скарги до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подаються через Сумський окружний адміністративний суд.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Л.М. Опімах