Справа № 233/4094/19
Суддя: Каліуш О. В.
Дата ухвалення: 2019-07-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

233 № 233/4094/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2019 року м. Костянтинівка

Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі: головуючого судді Каліуш О. В., за участі секретаря судового засідання Франчук А.О., позивача ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Костянтинівка справу адміністративної юрисдикції за позовом ОСОБА_1 до поліцейського роти 2 Батальйону патрульної поліції м. Краматорська та м. Слов`янська Управління патрульної поліції в Донецькій області сержанта поліції Зінченко Каріни Олександрівни, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Департамент патрульної поліції про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Звернувшись до суду з адміністративним позовом, ОСОБА_1 просить постанову поліцейського роти 2 Батальйону патрульної поліції м. Краматорська та м. Слов`янська Управління патрульної поліції в Донецькій області сержанта поліції Зінченко К.О. серії НК № 516184 від 19.06.2019 року у справі про притягнення його до адміністративної відповідності до ч.1 ст.122 КУпАП скасувати, а справу про адміністративне правопорушення закрити.

В обґрунтування заявлених вимог позивач послався на те, що 19 червня 2019 року відповідачем відносно нього винесено постанову серії НК № 516184 у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 122 КУпАП. У постанові відповідач стверджує про порушення ним п.12 4 ПДР України, а саме про те, що 19.06.2019 року об 11.52 год. на АШ Н-20 Слов`янськ - Маріуполь 5 км + 167 м водій ОСОБА_1 , керуючи т.з. Рено Канго, держномер НОМЕР_1 , рухався зі швидкістю 73 км/год., при обмеженні швидкості в населеному пункті 50 км/год., чим перевищив швидкість на 23 км/год.

Зазначена постанова винесена безпідставно та з істотним порушенням його прав, не відповідає обставин справи та вимогам закону, а тому підлягає скасуванню.

Вимірювання швидкості руху відповідачем було здійснено приладом із функцією фото-, та відео фіксації, але не у автоматичному, а у ручному режимі. Між тим, у відповідності до ст. 40 Закону України «Про національну поліцію», поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменному одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото-, і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні …». Відтак, відповідач не мав права використовувати прилад із функціонування фото - та відео фіксації не у автоматичному режимі.

Крім того, вважає, що відповідачем винесено оскаржувану постанову із істотним порушенням його прав та правових гарантій.

На відео приладу чітко видно, що рухається низька машин. Але поліцейський стверджував, що перевищив швидкість саме він. Він рухався зі швидкістю 45 км/год. На приладі була вказана швидкість 73 км/год. Йому не була надана інформація про прилад, а саме його сертифікацію, справність.

Не зважаючи на його доводи, відповідач виніс постанову «на місці вчинення правопорушення» (просто на дорозі) та відразу після того, як правопорушення, нібито, було вчинено. За таких умов він не мав часу та, відповідно, фізичної можливості скористатися своїми правами, передбаченими ст. 268 КУпАП, зокрема, подавати докази, заявляти клопотання, користуватися правою допомогою, тощо.

Конституційний Суд України у Рішенні № 5-рп/2015 від 26.05.2015 року у справі за конституційним поданням Уповноваженого ВРУ з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 КУпАП вирішив, що положення частини першої статті 276 КУпАП, яка передбачає, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, в аспекті порушеного у конституційному поданні питання необхідно розуміти так, що використане в ньому словосполучення «за місцем його вчинення» визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справи про адміністративне правопорушення.

Факт винесення постанови безпосереднього на місці вчинення правопорушення (на дорозі), а не за місцем знаходження відповідного органу, та без надання часу на реалізацію відповідних прав, є порушенням прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, - визнаний Конституційним Судом України, рішення якого є обов`язковим до виконання на всій території України.

Окрім цього, у відповідно до ч.1 ст. 277-2 КУпАП, повістка особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, вручається не пізніш як за три доби до дня розгляду справи в суді, в якій зазначаються дата і місце розгляду справи. Винятків з цього правила для справ, які розглядаються за місцем порушення, не передбачено. Відтак, від виявлення, за думкою відповідача, правопорушення до винесення постанови повинно було надати строк для реалізації прав, передбачених ст. 268 КУпАП, і до того ж, цей строк не може бути меншим за 3 доби, оскільки саме за такий строк повинно бути повідомлено особу про розгляд справи.

Так само не містить винятків стосовно категорій справі і ст. 278 КУпАП, згідно із якою не було проведено підготовку справи до розгляду. Між тим, ряд дій, які повинні бути проведені під час такої підготовки, також є спрямованими на дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідності.

До цього слід додати, що не складання відповідачем протоколу про адміністративне правопорушення не дало йому можливості навіть ніяким чином висловити свою незгоду із винуватістю у вчиненні адміністративного правопорушення, оскільки ніде, окрім протоколу, він свою позицію зафіксувати не зміг би. Ніякого пояснення відповідачем у нього не відбиралося. У оскаржуваній постанові ніяким чином його пояснення або незгода із винуватістю у вчиненні адміністративного правопорушення не відображені. Тим більше, що він не міг подати клопотання, скористатися правовою допомогою тощо, за такої процедури.

Відтак, грубі порушення вимог ст. 268 КУпАП щодо нього при винесенні оскаржуваної постанови відповідачем є очевидними.

До постанови у справі про адміністративне правопорушення не долучено доказів, передбачених ст. 251 КУпАП, а саме: протоколу у справі про адміністративне правопорушення, пояснень особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновків експерта, речових доказів тощо.

За таких умов, постанову слід визнати такою, що винесена без достатніх доказів.

Крім того, відповідач позбавив його можливості оскарження, надавши копію постанови де зовсім неможливо прочитати обставини, які йому інкримінують.

Відповідач поліцейський роти № 2 батальйону патрульної поліції в містах Краматорськ та Слов`янськ Управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції Зінченко К.О. надала суду відзив на позовну заяву ОСОБА_1 (а.с.38-41), в якому просила відмовити у задоволені позову в повному обсязі, пославшись на те, що водій ОСОБА_1 порушив вимоги п.12.4 ПДР України, допустивши перевищення встановленого обмеження швидкості руху в межах населеного пункту на 23 км/год., що було зафіксовано вимірювачем швидкості TruCAM LTI 20/20, серійний номер ТС000747. Прилад TruCAM було введено в експлуатацію в період його перебування в Державному реєстрі, а тому його подальша експлуатація не обмежена нормами чинного законодавства. Вважає, що єдиною та визначальною вимогою діючого законодавства у сфері метрології та метрологічної діяльності до засобів вимірювальної техніки, які вже введено в експлуатацію, є необхідність здійснення їх повірки.

Ухвалою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 04 липня 2019 року залучено до участі в даної справи в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Департамент патрульної поліції (а.с.26).

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав повністю з підстав, наведених у позовній заяві, просив позов задовольнити.

Відповідач - поліцейський роти № 2 батальйону патрульної поліції в містах Краматорськ та Слов`янськ Управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції Зінченко К.О., будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи (а.с.31), в судове засідання не з`явилась, у відзиві на позовну заяву просила розглянути справу у її відсутність.

Представник третьої особи ОСОБА_2 , будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи (а.с.32), у судове засідання не з`явився, причини неявки не повідомив, письмові пояснення по справі не надав. Неявка представника третьої особи не перешкоджає розгляду даної справи.

Дослідивши всі обставини у справі та перевіривши їх доказами, суд прийшов до таких висновків.

Судом встановлено, що постановою серії НК № 516184 від 19.06.2019 року у справі про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 піддано адміністративному стягненню за ч.1 ст.122 КУпАП у виді штрафу у розмірі 255,00 грн. (а.с.6).

Як вбачається із оскаржуваної постанови, 19 червня 2019 року об 11 годині 52 хвилин ОСОБА_1 на АШ Н - 20 Слов`янськ - Маріуполь, 5 км + 167 м, керуючи т/з Рено Канго, держномер НОМЕР_1 , в порушення вимог п. 12.4 ПДР України, рухався зі швидкістю 73 км/год., перевищив встановлене обмеження швидкості руху транспортних засобів в населеному пункту на 23 км/год. Швидкість руху вимірювалась лазерним вимірювачем швидкості руху TruCAM LTI 20/20, серійний номер ТС000747.

Даючи оцінку оскаржуваній постанові суд прийшов до таких висновків.

Відповідно до ч.1 статті 8 Закону України «Про Національну поліцію» поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Згідно п. 8 ч.1 статті 23 зазначеного Закону поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Відповідно до ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил паркування транспортних засобів, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (статті 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частини перша, друга, третя і п`ята статті 122, статті 124-1 - 126.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

В статті 258 КУпАП зазначені випадки, коли протокол про адміністративне правопорушення не складається.

За приписами ч.2 наведеної статті протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу (ч.4 ст. 258 КУпАП).

Отже, виходячи з контексту ст. 258 КУпАП суд вважає помилковими доводи позивача про те, що відповідач мала скласти протокол про адміністративне правопорушення відхиляє їх.

Суд також відхиляє доводи позивача про те, що відповідач мала здійснити розгляд справи за місцем знаходження відповідного органу. Відповідно до рішення Конституційного суду України від 26.05.2015 року № 5-рп/2015, положення частини першої статті 276 КУпАП, яке передбачає, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення», в аспекті порушеного у конституційному поданні питання необхідно розуміти так, що використане в ньому словосполучення «за місцем його вчинення» визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення. Відповідно до рішення Конституційного суду України від 13.07.2001 року № 11-рп/2001, адміністративно-територіальна одиниця - це компактна частина єдиної території України, що є просторовою основою для організації і діяльності державної влади та органів місцевого самоврядування.

Відповідно до ч. 1 статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

В пункті 1.3 ПДР України зазначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Відповідно до п.12.4 ПДР України, у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Відповідно до ч.1 статті 122 КУпАП, перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, що притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами та інше.

Стаття 280 КУпАП передбачає, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч.2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

За таких обставин, відповідач у справі зобов`язаний довести правомірність свого рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, та, зокрема, довести факт вчинення позивачем порушення ПДР України відповідними доказами.

В матеріалах справи наявна фотографія, здійснена засобом TruCAM LTI 20/20, серійний номер ТС000747, з якої вбачається, що автомобіль Рено Канго, держномер НОМЕР_1 , 19.06.2019 року об 11 годині 52 хв. рухався на АШ Н-20, 5 км +200 м у м. Слов`янськ Донецької області зі швидкістю 73 км. на годину (а.с. 42).

Стосовно правових підстав застосування лазерного вимірювача швидкості TruCam LTI 20/20, суд вважає необхідним зазначити таке.

Лазерний вимірювач швидкості TruCam LTI 20/20 отримав сертифікат затвердження типу засобів вимірювальної техніки від 29 серпня 2012 року № ІІА-МІ/1-2903-2012. На підставі позитивних результатів державних приймальних випробувань Міністерством економічного розвитку і торгівлі України затверджений тип засобу вимірювальної техніки «Вимірювач швидкості автотранспортних засобів лазерний LTI 20/20 TruCam», який було зареєстровано в державному реєстрі засобів вимірювальної техніки за номером У З197-12.

Наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 02.11.2015 року № 1362 пристрій TruCam був виключений з Державного реєстру засобів вимірювальної техніки.

Проте, чинним законодавством не передбачено повторного проходження даної процедури (сертифікації) для приладів, які вже були завезені на територію України та введені в експлуатацію. Тобто, вказана процедура проводилась виключно відносно тих засобів вимірювальної техніки, які планувалося серійно виробляти в Україні або ввозити на територію України відповідними партіями.

Суд звертає увагу, що така процедура як «сертифікація» взагалі не міститься в нормах чинного законодавства України.

Всі прилади, що використовуються працівниками Департаменту патрульної поліції, пройшли повірку. Міжповірочний інтервал для TruCam визначено Переліком засобів вимірювальної техніки, типи яких затверджені на підставі результатів державних приймальних та контрольних випробувань і міжнародних договорів України, затвердженим наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України 05 квітня 2012 року № 437 і становить 1 рік.

Проведення повірки передбачено Порядком проведення повірки законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, та оформлення іі результатів, затвердженим наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 08 лютого 2016 року № 193.

Відповідно до свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 22-01/12175, виданого ДП «Укрметртестстандарт» від 30 жовтня 2018 року, лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів TruCam LTІ 20/20 № ТС000747 є придатним до застосування (а.с. 43).

Лазерний вимірювач швидкості TruCam LT1 20/20 здійснює вимірювання процесу порушення швидкісного режиму, що дозволяє ідентифікувати транспортний засіб, номерний знак. Прилад автоматично визначає координати кожного вимірювання швидкості, розрізняє режими обмеження швидкості, встановлені для вантажних, легкових транспортних засобів, а також мотоциклів.

Для фіксації допустимих швидкісних режимів руху транспортних засобів на приладі встановлюється поріг допустимої швидкості руху. При цьому враховується похибка приладу ±2 км/год. Прилад дозволяє вимірювати швидкість на дистанціях від 15 м до 1200 м.

Правильність реалізації у приладі TruCam зазначеного алгоритму підтверджено за результатами державної експертизи у сфері криптографічного захисту інформації.

Застосування алгоритму шифрування AES забезпечує контроль цілісності інформації не тільки в самому приладі TruCam, але також в зашифрованих файлах, що скопійовані на будь-які інші електронні носії.

Зазначені властивості алгоритму унеможливлюють підробку змісту інформації про порушення правил дорожнього руху від моменту її фіксації приладом TruCam.

Отже, впровадження додаткових заходів для забезпечення достовірності інформації про порушення правил дорожнього руху та проведення їх експертиз не є обов`язковим.

Використання лазерного вимірювача швидкості TruCam органами Національної поліції України, а саме працівниками управління патрульної поліції Департаменту патрульної поліції започатковано листом першого заступника начальника ДПП Білошицького О.Г. від 04 жовтня 2018 року.

Таким чином, лазерні вимірювачі швидкості TruCam, які були введені в експлуатацію до моменту виключення їх з Державного реєстру, дозволяється застосовувати за умови позитивних результатів їх повірки. Наявним свідоцтвом про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 22-01/12175 підтверджено придатність лазерного вимірювача швидкості TruCam LT1 20/20 № ТС000747 до застосування (а.с.43).

За таких обставин та враховуючи наявні у справі докази суд вважає, що відповідач під час винесення оскаржуваної постанови діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, тому відсутні підстави для скасування оскаржуваної постанови та задоволення позову.

При цьому, суд зазначає, що ненадання позивачу сертифікатів на лазерний вимірювач швидкості TruCam LT1 20/20 № ТС000747 та документів про його справність під час розгляду справи не спростовують правомірність його використання та не є підставою для скасування постанови про адміністративне правопорушення.

Суд також відхиляє посилання позивача на порушення відповідачем ст. 40 Закону України «Про національну поліцію» з огляду на таке. Лазерний ви вимірювач швидкості TruCam LT1 20/20 не відноситься до автоматичної фото-, і відеотехніки, а лише є вимірювачем швидкості. Частина 1 ст. 40 Закону України «Про національну поліцію» містить вимоги щодо встановлення виключно автоматичних фото-, і відео технічних пристроїв для забезпечення публічної безпеки та порядку. Постановою № 833 від 10 листопада 2017 року передбачено функціонування системи фіксації адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху в автоматичному режимі, з дев`ятого пункту якої стає зрозуміло, що до складу автоматичної системи входять мережа технічних засобів (приладів контролю), які монтуються/розміщуються по зовнішньому периметру доріг на об`єктах вулично-дорожньої інфраструктури і будівель, службових транспортних засобах та забезпечують в автоматичному режимі фотозйомку або відеозапис подій, що містять ознаки адміністративних правопорушень, у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розпізнавання номерних знаків транспортних засобів та передачу інформації про зафіксовані події телекомунікаційними мережами до автоматизованої системи обробки даних МВС. Тобто автоматична система фіксації порушень та лазерний вимірювач швидкості TruCam LT1 20/20, не є тотожними, отже стаття 40 Закону України «Про національну поліцію» не поширюється на використання лазерного вимірювача TruCam LT1 20/20. Проте, технічний засіб вимірюванню швидкості TruCam LT1 20/20 використовується на підставі п.9 ч.1 ст.31 Закону України «Про національну поліцію», якою передбачено, що поліція може застосовувати такі превентивні заходи, як застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото-, і кінозйомки, відеозапису, засобів фото-, і кінозйомки, відеозапису.

Отже, у задоволенні позову слід відмовити в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 245, 246, 271, 286 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до поліцейського роти № 2 Батальйону патрульної поліції м. Краматорська та м. Слов`янська Управління патрульної поліції в Донецькій області сержанта поліції Зінченко Каріни Олександрівни (адреса: Донецька область, м. Краматорськ, вул. Магістральна,20), третя особа Департамент патрульної поліції (адреса:03048, м. Київ, вул. Федора Ернста, буд.3, ідентифікаційний код юридичної особи 40108646) про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення відмовити у повному обсязі.

Повне судове рішення складено 23 липня 2019 року.

Рішення може бути оскаржено до Першого апеляційного адміністративного суду через Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: О.В.Каліуш