Справа № 640/11155/19
Суддя: Погрібніченко І.М.
Дата ухвалення: 2019-07-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

19 липня 2019 року № 640/11155/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Погрібніченка І.М. розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу
за позовомСлужби автомобільних доріг у Донецькій області
до проВідділу примусового виконання рішень Департаменту виконавчої служби Міністерства юстиції України визнання протиправними дій, скасування постанови про відкриття виконавчого провадження від 22.01.2019 року № 58162404,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулася Служба автомобільних доріг у Донецькій області з позовом до Відділу примусового виконання рішень Департаменту виконавчої служби Міністерства юстиції України про:

визнання дій державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Яковенко В.А., щодо винесення постанови про відкриття виконавчого провадження ВП № 58162404 від 22.01.2019 року незаконними;

визнання незаконною та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження ВП № 58162404 від 22.01.2019, яка була винесена державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Яковенком В.А.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, оскаржувана постанова відповідачем прийнята з порушенням строків, передбачених Законом України «Про виконавче провадження», Інструкцією з примусового виконання рішень, Положенням про автоматизовану систему виконавчого провадження, норми яких передбачають, що постанова про стягнення виконавчого збору повинна була винесена не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа стягувану.

Зокрема, як зазначає позивач, постанову про повернення виконавчого документу стягувачу у виконавчому провадженні ВП № 57975656 державним виконавцем прийнято 15.01.2019 року, а постанову про відкриття виконавчого провадження за постановою про стягнення виконавчого збору, прийнято лише 22.01.2019 року.

А тому, на думку позивача, оскільки її прийнято на 6 днів пізніше, ніж передбачено діючим законодавством, дії відповідача з відкриття виконавчого провадження ВП № 58162404 по стягненню виконавчого збору є протиправними, а сама постанова є незаконною та такою, що підлягає скасуванню.

Окрім цього, позивач звертає увагу, що станом на час звернення з даним позовом до суду, з банківських рахунків Служби автомобільних доріг у Донецькій області стягнуто суму виконавчого збору у розмірі - 3 164 290, 81 грн.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 липня 2019 року у справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судовий розгляд та запропоновано відповідачу не пізніше дати призначення судового засідання надати суду відзив на позовну заяву та належним чином засвідчені копії матеріалів виконавчого провадження.

У зв`язку з поданням позивачем заяви про розгляд справи без його участі та неявки у судове засідання відповідача, суд на підставі частини 9 статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України, дійшов до переконання про можливість її подальшого розгляду в письмовому провадженні.

Розглянувши наявні документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -

ВСТАНОВИВ:

26.12.2018 року державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України В.А. Яковенко (далі - державний виконавець) відкрито виконавче провадження ВП № 57975656 з примусового виконання наказу Господарського суду Донецької області № 905/2838/17 від 21.06.2018 про стягнення зі Служби автомобільних доріг у Донецькій області (боржник) на користь ТОВ «Перша дорожньо-будівельна компанія» (стягувач) боргу у розмірі 31 425 333, 30 грн.

Одночасно, 26.12.2018 року державним виконавцем прийнято постанову про стягнення виконавчого збору, відповідно до якої з боржника - Служби автомобільних доріг у Донецькій області стягнуто виконавчий збір у розмірі 3 164290, 81 грн.

15.01.2019 року державним виконавцем прийнято постанову про повернення виконавчого документу стягувачу.

22.01.2019 року державним виконавцем відкрито виконавче провадження ВП № 58162404 з примусового виконання постанови Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 26.12.2018 року № 57975656 про стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 3 164290, 81 грн.

Незгода позивача з вказаною постановою та діями відповідача по її винесенню, обумовила Службу автомобільних доріг у Донецькій області на звернення до суду з даним позовом.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Преамбулою Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016р. № 1404-VІІІ (далі по тексту - Закон) передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Пунктом 1 частини 1 статті 3 Закону визначено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Відповідно до частини 1 статті 18 Закону, виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до частини першої статті 26 Закону виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону.

Зокрема, п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: постанов державних виконавців про стягнення виконавчого збору, постанов державних виконавців чи приватних виконавців про стягнення витрат виконавчого провадження, про накладення штрафу, постанов приватних виконавців про стягнення основної винагороди.

Частиною п`ятою вказаної статті передбачено, що згідно частини п`ятої цієї статті виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 Закону.

У разі якщо в заяві стягувача зазначено рахунки боржника у банках, інших фінансових установах, виконавець негайно після відкриття виконавчого провадження накладає арешт на кошти боржника (частина сьома статті 27 Закону).

Згідно з положеннями статті 27 Закону виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

Державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження (частина дев`ята статті 27 Закону).

При цьому, відповідно до ч. 3 ст. 40 вказаного Закону, у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

Отже, вказаною правовою нормою передбачено обов`язок виконавця винести постанову про стягнення виконавчого збору не пізніше наступного дня лише у випадку повернення виконавчого документу стягувачу, коли така постанова не була винесена раніше.

Матеріалами справи встановлено, що оскаржувана постанова від 22.01.2019 року прийнята відповідачем на підставі постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору від 26.12.2018 року, яка вже була прийнята раніше виконавцем в межах виконавчого провадження № 57975656.

При цьому, вказана постанова від 26.12.2018 року у даній справі не оскаржується.

Також встановлено, що 15.01.2019 року в рамках вказаного виконавчого провадження державним виконавцем прийнято постанову про повернення виконавчого документу стягувачу на підставі його заяви.

Водночас, суд звертає увагу, що питання організації виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» підлягають примусовому виконанню врегульовані також Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженою наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 №512/5, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 02 квітня 2012 року за №489/20802 (далі - Інструкція) (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Так, згідно з п. 8 розд. ІІІ зазначеної Інструкції, у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2,4, 6, 7, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, постанова про стягнення виконавчого збору не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) реєструється в автоматизованій системі виконавчого провадження як виконавчий документ та підлягає виконанню в порядку, передбаченому Законом та цією Інструкцією.

Державний виконавець зобов`язаний відкрити виконавче провадження за постановою про стягнення виконавчого збору не пізніше наступного робочого дня з дня її реєстрації в автоматизованій системі виконавчого провадження.

Аналіз вказаних вище норм Інструкції свідчить про те, що постанова про відкриття виконавчого провадження за постановою про стягнення виконавчого збору державним виконавцем приймається не пізніше наступного дня з дня реєстрації постанови про стягнення виконавчого в автоматизованій системі виконавчого провадження.

Суд звертає увагу, що відповідачем на виконання вимог ухвали про відкриття провадження у справі від 16.07.2019 року матеріалів виконавчого провадження № 58162404 надано не було, втім з наданої позивачем Інформації про виконавче провадження, що підтверджується також даними сайту Автоматизованої системи виконавчого провадження (https://asvpweb.minjust.gov.ua/#/search-debtors), постанова від 26.12.2018 року про стягнення виконавчого збору у виконавчому провадженні № 57975656 надійшла/зареєстрована в автоматизованій системі виконавчого провадження № 58162404 - 22.01.2019 року., в той час як оскаржувана постанова про відкриття виконавчого провадження винесена 22.01.2019 року, тобто в межах строку, передбаченого п. 8 розділу ІІІ Інструкції.

Доказів надходження чи реєстрації постанови про стягнення виконавчого збору в автоматизовану систему виконавчого провадження раніше 22.01.2019 року позивачем не надано, та під час розгляду даної справи судом не встановлено, а дії виконавця щодо дотримання строків реєстрації такої постанови не оскаржуються.

Таким чином, суд приходить до переконання, що за вказаних вище обставин, що державний виконавець при відкритті виконавчого провадження за постановою про стягнення виконавчого збору, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації.

А тому, за вказаних обставин, підстав для визнання дій державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Яковенко В.А., щодо винесення постанови про відкриття виконавчого провадження ВП № 58162404 від 22.01.2019 року незаконними, у суду немає.

У той же час, суд також звертає увагу, що відповідно до ч. 2 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Позивач оскаржуючи постанову про відкриття виконавчого провадження від 22.01.2019 року, просив суд визнати її незаконною та скасувати, з підстав пропущення державним виконавцем, встановленого чинним законодавством строку для її відкриття.

Таким чином, враховуючи, що таких обставин у даній справі судом встановлено не було правові підстави для визнання постанови державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Яковенком В.А. від 22.01.2019 року ВП № 58162404 незаконною та її скасування відсутні.

Водночас, суд звертає увагу, що надані позивачем у судовому засіданні платіжні доручення, як докази сплати ним суми виконавчого збору не є правовою підставою для скасування оскаржуваної постанови, оскільки останні датовані 06.06.2019 року, в той час як постанова про відкриття виконавчого провадження за постановою про стягнення виконавчого збору державним виконавцем винесена 22.01.2019 року.

Надані платіжні доручення в силу п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» є підставою для закінчення підготовчого провадження, що і було зроблено державним виконавцем 20.06.2019 року, шляхом прийняття відповідної постанови.

Інших підстав для визнання оскаржуваної постанови незаконною та такою, що підлягає скасуванню, позивачем в позовній заяві не наведено.

За таких обставин, суд приходить до переконання про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог Служби автомобільних доріг у Донецькій області у повному обсязі.

Відповідно до положень чч. 1 та 2 ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно положень ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Частинами 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 5 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі відмови у задоволенні вимог позивача, звільненого від сплати судових витрат, або залишення позовної заяви без розгляду чи закриття провадження у справі, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. В даному випадку позивач в силу норм Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору не звільнений та відомості щодо понесених відповідачем судових витрат відсутні, а тому судові витрати за рахунок позивача на користь відповідача не стягуються.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 8, 9, 77, 243 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні адміністративного позову Служби автомобільних доріг у Донецькій області (, 84333, Донецька область, м. Краматорськ, вул. Уральська, 12) відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п/п. 15.5 п. 15 Розділу VII «Перехідні положення» КАС України в редакції Закону № 2147-VIII до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя І.М. Погрібніченко