Справа № 280/1248/19
Суддя: Максименко Лілія Яковлівна
Дата ухвалення: 2019-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

26 червня 2019 року 11 год. 05 хв.Справа № 280/1248/19 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді Максименко Л.Я.

за участю секретаря судового засідання Биховської А.П.

позивача - ОСОБА_1

представника позивача Линник ОСОБА_2

представника відповідача Ігнатченко М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження адміністративну справу

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до Головного управління Держпраці у Запорізькій області

про скасування постанови

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець Бенюх ОСОБА_3 (далі позивач, ФОП ОСОБА_1 ) звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Держпраці у Запорізькій області (далі відповідач, ГУ Держпраці у Запорізькій області), в якому позивач просить суд скасувати постанову Головного управління Держпраці у Запорізькій області від 14.03.2019 № ЗП 750/5/АВ/П/ПТ/ТД-ФС про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами на Фізичну особу-підприємця Бенюх Ярослава Володимировича у розмірі 125 190,00 грн.

В обґрунтування заявленого позову посилається на те, що висновки посадових осіб про допущене порушення вимог трудового законодавства є хибними та такими, що не підтверджуються фактичними обставинами та наявними доказами. Щодо виявленого порушення зазначає, що висновки Акту проведеного інспекційного відвідування ґрунтуються на встановленому факті допуску особи до роботи без оформлення трудового договору у визначеному порядку. Зазначає, що свою підприємницьку діяльність здійснює самостійно, в день перевірки у зв`язку з сімейними обставинами був змушений залишити кафе на свою матір, що є пенсіонером та не працює у нього на постійній основі. Просить позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Відповідач позов не визнав, у відзиві на позовну заяву від 07.05.2019 вх. №18053 посилається на те, що інспектування позивача проведено з дотриманням Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 26.04.2017 №295. Під час інспекційного відвідування ФОП ОСОБА_1 виявлено порушення ч.1 ст.21 та ч.1, 3 ст. 24 Кодексу законів про працю України, а саме, допущено до роботи особу без укладання трудового договору. Таким чином, Головне управління Держпраці у Запорізькій області діяло на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що прямо передбачений законодавством України. Прийняте рішення є законним, обґрунтованим та відповідає вимогам закону. Просить у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Ухвалою суду від 15.04.2019 відкрито загальне позовне провадження в адміністративній справі №280/1248/19, підготовче судове засідання призначено на 10 травня 2019 року.

10 травня 2019 року протокольною ухвалою суду відкладено підготовче судове засідання на 27.05.2019.

27 травня 2019 року позивачем подано уточнену позовну заяву, відповідно до якої позивачем доповнено пояснення щодо обставин, які обґрунтовують позовні вимоги.

27.05.2019 протокольною ухвалою суду закрито підготовче судове засідання та призначено судове засідання на 26.06.2019

У судовому засіданні позивач та його представник підтримали адміністративний позов, просять його задовольнити.

Представник відповідача проти позовних вимог заперечує з підстав, викладених у відзиві.

26.06.2019 у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 243 КАС України, у виняткових випадках залежно від складності справи складення рішення, постанови у повному обсязі може бути відкладено на строк не більш як десять, а якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження - п`ять днів з дня закінчення розгляду справи.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив:

На підставі наказу заступника начальника Головного управління Держпраці у Запорізькій області від 06.02.3019 №288 «Про проведення інспекційного відвідування», направлення від 18.02.2019 №223 на проведення заходу державного нагляду (контролю) проведено перевірку фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 Ярослава ОСОБА_5 за адресою АДРЕСА_1 , кафе «Рибацька кухня» («Гамбринус») щодо порядку оформлення трудових відносин, укладення трудових договорів; дотримання законодавства про працю в частині нарахування та виплати заробітної плати на рівні не нижчому від розміру мінімальної заробітної плати; строки виплати заробітної плати; праця неповнолітніх. За результатами перевірки складено Акт інспекційного відвідування від 20.02.2019 №ЗП750/5/АВ.

Перевіркою встановлено порушення ФОП ОСОБА_1 вимог ч.1, ч.3 ст. 24 КЗпП України, а саме: одна особа була допущена до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу.

01.03.2019 заступником начальника Головного управління Держпраці у Запорізькій області винесено Рішення щодо розгляду справи про накладення штрафу №ЗП750/5/АВ/П/ПТ/ТД, відповідно до якого розгляд справи про накладення штрафу за порушення законодавства про працю призначено на 14.03.2019 о 14 год. 15 хв.

04.03.2019 за вих. №08/03.4-06/2011 на адресу ФОП ОСОБА_6 . направлено Повідомлення про розгляд справи на 14.03.2019.

14.03.2019 заступником начальника Головного управління Держпраці у Запорізькій області, за результатами розгляду справи про накладення штрафу на підставі Акту інспекційного відвідування від 20.02.2019 №ЗП750/5/АВ винесено постанову про накладення штрафу №ЗП750/5/АВ/П/ПТ/ТД-ФС, відповідно до якої на ФОП ОСОБА_1 накладено штраф у розмірі 125190 грн.

Не погодившись з прийнятою постановою про накладення штрафу позивач звернувся до суду з даним позовом.

З`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується адміністративний позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення справи по суті, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального та процесуального права, суд приходить до наступних висновків.

Стаття 68 Конституції України передбачає, що кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України, законів України.

Відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 259 КЗпП України державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 1 Положення про Державну службу України з питань праці (далі - Положення № 96), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 № 96, Державна служба України з питань праці (Держпраці) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, і який реалізує державну політику у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, на випадок безробіття (далі - загальнообов`язкове державне соціальне страхування) в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб.

Згідно пункту 2 Положення № 96 Держпраця у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими актами законодавства.

За приписами підпункту 9 пункту 4 Положення № 96 Держпраця відповідно до покладених на неї завдань здійснює державний контроль за дотриманням вимог законодавства про працю, зайнятість населення в частині дотримання прав громадян під час прийому на роботу та працівників під час звільнення з роботи; використання праці іноземців та осіб без громадянства; наймання працівників для подальшого виконання ними роботи в Україні в іншого роботодавця; дотримання прав і гарантій стосовно працевлаштування громадян, які мають додаткові гарантії у сприянні працевлаштуванню; провадження діяльності з надання послуг з посередництва та працевлаштування.

Підпунктом 6 пункту 4 Положення № 96 встановлено, що Держпраця, здійснює державний нагляд (контроль) за дотриманням законодавства про працю юридичними особами, у тому числі їх структурними та відокремленими підрозділами, які не є юридичними особами, та фізичними особами, які використовують найману працю.

Пунктом 7 Положення № 96 передбачено, що Держпраця здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи. На утворені територіальні органи Держпраці може покладати виконання завдань за міжрегіональним принципом.

У відповідності до зазначених норм Головному управлінню Держпраці в Запорізькій області делеговано повноваження щодо здійснення на території області державного контролю за дотриманням законодавства про працю юридичними особами, у тому числі їх структурними та відокремленими підрозділами, які не є юридичними особами, та фізичними особами, які використовують найману працю.

Процедуру проведення Управліннями Держпраці перевірки стану додержання законодавства про працю, визначено Законом України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» від 05.04.2007 № 877-V (далі Закон № 877-V) та Порядком здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 26.04.2017 № 295 (чинний на момент виникнення спірних правовідносин, далі Порядок № 295).

Відповідно до ст. 1 Закону № 877-V державний нагляд (контроль) діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування (далі - органи державного нагляду (контролю)) в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб`єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища.

Згідно ч. 4 ст. 2 Закону № 877-V заходи контролю здійснюються, в т. ч., органами державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами.

Зазначені у частині четвертій цієї статті органи, що здійснюють державний нагляд (контроль) у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами, зобов`язані забезпечити дотримання вимог статті 1, статті 3, частин першої, четвертої, шостої - восьмої, абзацу другого частини десятої, частин тринадцятої та чотирнадцятої статті 4, частин першої - четвертої статті 5, частини третьої статті 6, частин першої - четвертої та шостої статті 7, статей 9, 10, 19, 20, 21,частини третьої статті 22 цього Закону.

Державний нагляд (контроль) здійснюється за принципами, зокрема, здійснення державного нагляду (контролю) лише за наявності підстав та в порядку, визначених законом (ст. 3 Закону № 877-V).

Відповідно до п. 2 Порядку № 295 державний контроль за додержанням законодавства про працю здійснюється у формі проведення інспекційних відвідувань та невиїзних інспектувань інспекторами праці, зокрема: Держпраці та її територіальних органів.

Інспекційні відвідування проводяться, зокрема за рішенням керівника органу контролю про проведення інспекційних відвідувань з питань виявлення неоформлених трудових відносин, прийнятим за результатами аналізу інформації, отриманої із засобів масової інформації, інших джерел, доступ до яких не обмежений законодавством, та джерел, зазначених у підпунктах 1, 2, 4 - 7 цього пункту (п. п. 3 п. 5 Порядку № 295).

Згідно п. п. 8, 9 Порядку № 295 про проведення інспекційного відвідування інспектор праці повідомляє об`єкту відвідування або уповноваженій ним посадовій особі. Про проведення інспекційного відвідування з питань виявлення неоформлених трудових відносин інспектор праці повідомляє об`єкту відвідування або уповноваженій ним посадовій особі, якщо тільки він не вважатиме, що таке повідомлення може завдати шкоди інспекційному відвідуванню.

Під час проведення інспекційного відвідування інспектор праці повинен пред`явити об`єкту відвідування або уповноваженій ним посадовій особі своє службове посвідчення.

Відповідно до п. 11 Порядку № 295 інспектори праці за наявності службового посвідчення безперешкодно, без попереднього повідомлення мають право, зокрема під час проведення інспекційних відвідувань з питань виявлення неоформлених трудових відносин за наявності підстав, визначених пунктом 5 цього Порядку, самостійно і в будь-яку годину доби з урахуванням вимог законодавства про охорону праці проходити до будь-яких виробничих, службових, адміністративних приміщень об`єкта відвідування, в яких використовується наймана праця.

Таким чином, під час проведення інспекційного відвідування інспектор праці, передусім, повинен пред`явити роботодавцю або відповідальній особі своє службове посвідчення, форму та опис якого затверджено наказом Мінсоцполітики №866 від 24.05.2017.

Під час дослідження відеозапису, що наданий представником відповідача до відзиву, судом встановлено, що службове посвідчення пред`явлено ОСОБА_7 без встановлення її відношення до об`єкту перевірки.

Згідно п. 20 Порядку №925 акт складається в останній день інспекційного відвідування або невиїзного інспектування у двох примірниках, які підписуються інспектором праці, що його проводив, та керівником об`єкта відвідування або його уповноваженим представником. Один примірник акта залишається в об`єкта відвідування.

Як вбачається з матеріалів справи, інспекційне відвідування ФОП ОСОБА_1 здійснено 19.02.2019, Акт складено 20.02.2019.

Механізм накладення на суб`єктів господарювання та роботодавців штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, передбачених частиною другою статті 265 Кодексу законів про працю України визначає Порядок накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2013 за №509 (далі Порядок №509).

Відповідно до пункту 2 даного порядку, штрафи накладаються Головою Держпраці, його заступниками, начальниками управлінь і відділів Держпраці та їх заступниками (з питань, що належать до їх компетенції), начальниками територіальних органів Держпраці та їх заступниками, керівниками виконавчих органів міських рад міст обласного значення, сільських, селищних, міських рад об`єднаних територіальних громад та їх заступниками (далі - уповноважені посадові особи).

За результатами розгляду справи уповноважена посадова особа на підставі акта, зазначеного в пункті 3 цього Порядку, складає постанову про накладення штрафу.

Постанова про накладення штрафу складається у двох примірниках за формою, встановленою Мінсоцполітики, один з яких залишається в уповноваженої посадової особи, що розглядала справу, другий - надсилається протягом трьох днів суб`єктові господарювання або роботодавцю, стосовно якого прийнято постанову, або видається його представникові, про що на ньому робиться відповідна позначка, засвідчена підписом такого представника. У разі надсилання примірника постанови поштою у матеріалах справи робиться відповідна позначка (пункти 7 та 8 Порядку №509).

Як вбачається з матеріалів справи, підставою для винесення оскаржуваної постанови стало виявлення під час інспекційного відвідування наступного порушення.

Так, 19.02.2019 о 12 год. 30 хв. в приміщенні кафе Гамбринус (Рибацька кухня) за адресою: АДРЕСА_1 , знаходилася одна особа ОСОБА_7 . ОСОБА_7 , знаходячись в приміщенні кафе «Гамбринус» виконувала роботу продавця (продала чашку кави), що зафіксовано засобами відеотехніки. Згідно наданого письмового пояснення ОСОБА_7 19.02.2019 в кафе «Гамбринус» продала чашку кави на час відсутності сина ОСОБА_1 . Також пояснила, що ОСОБА_1 здійснює свою діяльність в кафе один. В письмовій формі трудовий договір з сином не укладала, оскільки знаходиться на пенсії, трудову діяльність не веде, трудова книжка знаходиться у неї. З письмових пояснень ОСОБА_1 встановлено, що він в кафе «Рибацька кухня» - Гамбринус здійснює діяльність один, найману працю не використовує. 19.02.2019 вийшов з кафе «Рибацька кухня» на пів години, щоб забрати дитину зі школи. На час його відсутності в кафе його заміняла його матір. Трудових договорів не заключав. При інспекційному відвідуванні ФОП ОСОБА_1 не надав укладених в письмовій формі трудових договорів. Факт допуску осіб, а саме ОСОБА_7 до роботи без оформлення з нею трудових відносин підтверджується письмовими поясненнями ОСОБА_7 , письмовими поясненнями ОСОБА_1 , що зафіксовані засобами відеотехніки, що порушує вимоги ч.1, ч.3 ст. 24 КЗпП України.

Щодо суті виявленого порушення під час інспекційного відвідування суд зазначає наступне.

Частиною 1 статті 3 КЗпП України передбачено, що законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.

Статтею 4 КЗпП України визначено, що законодавство про працю складається з Кодексу законів про працюта інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього.

Згідно з ч. 1 ст. 21 КЗпП України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Відповідно до ч. 2 ст. 21 КЗпП України працівник має право реалізувати свої здібності до продуктивної і творчої праці шляхом укладення трудового договору на одному або одночасно на декількох підприємствах, в установах, організаціях, якщо інше не передбачене законодавством, колективним договором або угодою сторін.

Частиною 3 статті 21 КЗпП України встановлено, що особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов`язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України.

Статтею 24 КЗпП України передбачено, що трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Додержання письмової форми є обов`язковим: 1) при організованому наборі працівників; 2) при укладенні трудового договору про роботу в районах з особливими природними географічними і геологічними умовами та умовами підвищеного ризику для здоров`я; 3) при укладенні контракту; 4) у випадках, коли працівник наполягає на укладенні трудового договору у письмовій формі; 5) при укладенні трудового договору з неповнолітнім; 6) при укладенні трудового договору з фізичною особою; 7) в інших випадках, передбачених законодавством України.

При укладенні трудового договору громадянин зобов`язаний подати паспорт або інший документ, що посвідчує особу, трудову книжку, а у випадках, передбачених законодавством, - також документ про освіту (спеціальність, кваліфікацію), про стан здоров`я та інші документи.

Працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Форма такого повідомлення затверджена постановою Кабінету Міністрів України від 17.06.2015 № 413 «Про порядок повідомлення Державній фіскальній службі та її територіальним органам про прийняття працівника на роботу».

Статтею 265 КЗпП України передбачено відповідальність юридичних та фізичних осіб - підприємців, які використовують найману працю, у вигляді штрафу в разі фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та податків - у тридцятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення.

За змістом наведеної норми відповідальність настає в разі, якщо особа виконує певні роботи чи здійснює окремі повноваження з відома, за дорученням та в інтересах, зокрема, фізичної особи-підприємця.

При цьому, повинен бути встановлений факт використання фізичною особою-підприємцем найманої праці.

Слід зазначити, що трудовий договір - це угода щодо здійснення і забезпечення трудової функції. За трудовим договором працівник зобов`язаний виконувати роботу з визначеної однієї або кількох професій, спеціальностей, посади відповідної кваліфікації, виконувати визначену трудову функцію в діяльності підприємства. Після закінчення виконання визначеного завдання трудова діяльність не припиняється. Предметом трудового договору є власне праця працівника в процесі виробництва.

Вказана позиція викладена в постанові Верховного Суду від 08.05.2018 по справі №127/21595/16-ц, від 13.06.2019 № 815/954/18.

Як вбачається з акта перевірки, висновки контролюючого органу щодо виявлених порушень ґрунтуються лише на письмових поясненнях ФОП ОСОБА_1 та ОСОБА_7 .

Згідно змісту оскаржуваної постанови судом встановлено, що пояснення ФОП Бенюх ОСОБА_8 та ОСОБА_7 містять інформацію про одноразове, тимчасове (півгодини) знаходження ОСОБА_7 на території кафе «Рибацька кухня» у зв`язку з сімейними обставинами позивача. При цьому, як сам позивач, так і його мати ОСОБА_7 спростовують наявність трудових відносин між ними.

У судовому засіданні позивач пояснив, що просив матір пригледіти за кафе у його відсутність, оскільки зачинити його він не зміг фізично через погодні умови (двері не зачинялись, виникли проблеми із замком). Будь-яких розпоряджень щодо обслуговування відвідувачів не надавав. Вказав на те, що його мати дуже ініціативна людина та оскільки є співвласницею приміщення, знає де що знаходиться. Відтак, на його думку, вона вирішила, що може продати чашку кави особам які зайшли до приміщення кафе у його відсутність.

Тобто, у ситуації, яка склалась та описана в акті інспекційного відвідування, суд не знаходить прихованих трудових відносин, оскільки відсутні такі обов`язкові характерні ознаки, як: по-перше, систематичність виконання роботи (ані позивач, ані його мати не вказали на те, що таке відбувалось не вперше і виконання функцій продавця здійснюється систематично, за певним графіком тощо); по-друге, наявність трудових відносин передбачає оплатність виконуваної роботи (ст.21 КЗпП України), чого в даному випадку не мало місця.

Відтак, станом на час проведення інспекційного відвідування не підтверджується факт допуску до роботи особи без оформлення трудового договору (контракту).

Крім того, суд зазначає, що відповідно до частини четвертої статті 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Так, постановою Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 18.04.2019 по справі №310/2373/19 (3/310/747/19) провадження по адміністративній справі відносно фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 за ч.3 ст. 41 КУпАП закрито. Постанова набрала законної сили 02.05.2019. Відповідно до мотивувальної частини вказаної постанови, судом встановлено, що не доведено беззаперечними доказами фактичний допуск ОСОБА_7 до роботи в кафе «Гамбринус» (Рибацька кухня») без оформлення трудових відносин.

Тому, встановлені постановою Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 18.04.2019 по справі №310/2373/19 (3/310/747/19) обставини не доведеності наявності складу адміністративного правопорушення в діях ФОП Бенюх ОСОБА_8 , приймаються судом до уваги.

Натомість посилання представника позивача на постанову Верховного Суду від 21.12.2018 у справі № 814/2156/16 суд відхиляє та зазначає, що в даному випадку не було порушено вимоги ст. 61 Конституції України, оскільки провадження в адміністративній справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 41 КУпАП закрито (штраф не застосовано).

Згідно ч. 1 ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Проаналізувавши вищезазначені норми законодавства стосовно встановленого відповідачем порушення, суд дійшов переконання, що відповідачем не доведено правомірності прийнятого рішення.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд доходить висновку, що з наведених у позовній заяві мотивів і підстав, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, судові витрати в розмірі 1251,90 грн. підлягають стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держпраці у Запорізькій області.

Керуючись статтями 2, 77, 139, 241, 243-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративий позов Фізичної особи-підприємця Бенюх Ярослава Володимировича ( АДРЕСА_2 , ІПН НОМЕР_1 ) до Головного управління Держпраці у Запорізькій області (69032, м. Запоріжжя, Північне шосе, 25, ) про скасування постанови, - задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати постанову Головного управління Держпраці у Запорізькій області від 14.03.2019 № ЗП 750/5/АВ/П/ПТ/ТД-ФС про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами на Фізичну особу-підприємця Бенюх Ярослава Володимировича у розмірі 125 190,00 грн.

Стягнути на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1 251,90 грн. (одна тисяча двісті п`ятдесят одна гривня 00 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держпраці у Запорізькій області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення,а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення виготовлено в повному обсязі 04 липня 2019 року.

Суддя Л.Я. Максименко