Справа № 260/337/19
Суддя: Багрій Василь Миколайович
Дата ухвалення: 2019-07-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2019 рокуЛьвів№ 857/6537/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Багрія В. М.,

суддів Курильця А. Р., Старунського Д. М.,

з участю секретаря судового засідання Болюк Н. В.,

представника позивача Рішка ОСОБА_1 І.,

розглянувши у судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 08 квітня 2019 року (рішення ухвалено у м. Ужгороді судом у складі головуючого судді Луцович М. М., повний текст рішення виготовлений 06 травня 2019 року) у справі № 260/337/19 за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

У березні 2019 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.

Позивач просив: визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у внесенні відомостей до Державного земельного кадастру щодо зміни цільового призначення земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_1 з ведення особистого селянського господарства на цільове призначення для індивідуального садівництва, та видачі витягу з Державного земельного кадастру по земельній ділянці за кадастровим номером НОМЕР_1 , що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 за результатами внесення таких змін;

зобов`язати відповідача внести зміни до Державного земельного кадастру щодо зміни цільового призначення земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_1 на підставі проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки із зміною цільового призначення із земель для ведення особистого селянського господарства на землі для індивідуального садівництва, виготовленого ТОВ «Землемір» на замовлення ОСОБА_2 , та видати ОСОБА_2 витяг з Державного земельного кадастру по земельній ділянці за кадастровим номером НОМЕР_1 , що знаходиться за адресою Закарпатська АДРЕСА_1 . «Горб АДРЕСА_1 » за результатами реєстрації змін цільового призначення цієї земельної ділянки.

Позовні вимоги мотивовані тим, що Головним управлінням Держгеокадастру у Закарпатській області порушено право ОСОБА_2 як власника земельної ділянки на зміну її цільового призначення, яке передбачено статтею 20 Земельного кодексу України та гарантується статтею 41 Конституції України.

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 08 квітня 2019 року позивачу у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції через свого представника оскаржив ОСОБА_3 , подавши на нього апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі зазначає, що рішення суду першої інстанції ухвалене з порушенням норм процесуального права та внаслідок неправильного застосування норм матеріального права, без повного з`ясування фактичних обставин, що мають значення для справи, що призвело до неправильного її вирішення. Суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про правомірність відмови відповідача щодо внесення відомостей до Державного земельного кадастру про зміну цільового призначення земельної ділянки у зв`язку з тим, що земельна ділянка знаходиться під арештом на підставі ухвали слідчого судді від 15.03.2017, оскільки цією ухвалою накладено арешт лише у вигляді заборони на відчуження земельної ділянки і жодним чином не обмежено право позивача як власника цієї земельної ділянки на володіння, користування і розпорядження цією земельною ділянкою, в тому числі шляхом зміни її цільового призначення, що повинно бути зафіксовано шляхом внесення відповідних змін до Державного земельного кадастру з подальшою видачею витягу.

Крім того, суд не врахував, що Головним управлінням Держгеокадастру у Закарпатській області за результатами розгляду заяви позивача від 25.02.2019 № 87184 про внесення відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру не прийнято належним чином оформленого рішення, що свідчить про протиправну бездіяльність уповноваженого органу.

Апелянт просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення про задоволення позову в повному обсязі.

На апеляційну скаргу відповідач подав відзив, в якому просить апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Вислухавши суддю-доповідача, представника апелянта, який апеляційну скаргу підтримав, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково з таких підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідачем правомірно відмовлено ОСОБА_2 в заяві щодо внесення відомостей до Державного земельного кадастру про зміну цільового призначення земельної ділянки та, відповідно, щодо видачі витягу з цього ж реєстру за результатами реєстрації зміни цільового призначення земельної ділянки, оскільки на земельну ділянку позивача накладено арешт відповідно до ухвали слідчого суддів від 15.03.2017 у справі № 308/2555/17.

Апеляційний суд з висновками суду першої інстанції погодитися не може та, надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, враховує таке.

У справі встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно № 28708758 від 28.10.2014 ОСОБА_2 на праві приватної власності належить земельна ділянка з кадастровим номером НОМЕР_1 площею 0,01 га, призначена для ведення особистого селянського господарства, розташована в с. Подобовець, Міжгірського району, Закарпатської області.

13.01.2017 ОСОБА_2 склав нотаріально посвідчену заяву щодо зміни цільового призначення вказаної земельної ділянки та в подальшому замовив у землевпорядної організації - ТОВ «Землемір» виготовлення проекту землеустрою щодо зміни цільового призначення земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_1 із земель для ведення особистого селянського господарства на землі для індивідуального садівництва.

ТОВ «Землемір» виготовило проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки із зміною цільового призначення, а саме: із земель для ведення особистого селянського господарства на землі для індивідуального садівництва з кадастровим номером НОМЕР_1 , площею 0,0100 га, за адресою: АДРЕСА_1 Міжгірський район, с. АДРЕСА_1 ур. «Горб АДРЕСА_1 » в межах населеного пункту.

Рішенням Пилипецької сільської ради Міжгірського району Закарпатської області від 03.05.2018 № 37 затверджено проект землеустрою щодо зміни цільового призначення земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_1 , яка знаходиться в межах населеного пункту с. Подобовець, ур. «Горб-Кут», площею 0,01 га із земель для ведення особистого селянського господарства на землі для індивідуального садівництва (а.с. 47).

02.07.2018 та 25.02.2019 позивач через Центр надання адміністративних послуг Міжгірської РДА звернувся до державного кадастрового реєстратора відділу у Міжгірському районі Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області із заявами про внесення змін до відомостей Державного земельного кадастру щодо зміни цільового призначення земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_1 , яка знаходиться в межах населеного пункту с. Подобовець, ур. «Горб-Кут» на підставі проекту землеустрою.

Згідно з листами «Про надання інформації» від 03.07.2018 № 97-7-0.22-420/167-18 та від 28.02.2019 № 97-7-0.22-143/167-19, які були надіслані на адресу позивача з приводу його заяв від 02.07.2018 та 25.02.2019, відділ у Міжгірському районі Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області повідомив позивача, що земельна ділянка з кадастровим номером НОМЕР_1 знаходиться під арештом і заблокована для дій над нею з 15.03.2017 на підставі ухвали Ужгородського міськрайонного суду по справі № 308/2555/17, а тому державні кадастрові реєстратори відділу у Міжгірському районі Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області не можуть надати запитувану позивачем інформацію.

За змістом статті 3 Земельного кодексу України, земельні відносини в Україні регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Згідно з частиною 2 статті 4 Земельного кодексу України, завданням земельного законодавства є регулювання земельних відносин з метою забезпечення права на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави, раціонального використання та охорони земель.

Положеннями частини 3 статті 22 Земельного кодексу України передбачено, що землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування, зокрема, громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Відповідно до частини 1 статті 1 Закону України «Про Державний земельний кадастр» (тут і далі в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин), Державний земельний кадастр єдина державна геоінформаційна система відомостей про землі, розташовані в межах державного кордону України, їх цільове призначення, обмеження у їх використанні, а також дані про кількісну і якісну характеристику земель, їх оцінку, про розподіл земель між власниками і користувачами.

Згідно з частиною 5 статті 5 Закону України «Про державний земельний кадастр», внесення відомостей до Державного земельного кадастру та користування такими відомостями здійснюється виключно на підставі та відповідно до цього Закону. Забороняється вимагати для внесення відомостей до Державного земельного кадастру та користування такими відомостями надання документів та здійснення дій, прямо не передбачених цим Законом.

Відповідно до абзацу першого частини 1 статті 9 Закону України «Про державний земельний кадастр», внесення відомостей до Державного земельного кадастру і надання таких відомостей здійснюються державними кадастровими реєстраторами центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Згідно з частиною 6 статті 9 Закону України «Про державний земельний кадастр», державний кадастровий реєстратор має доступ до всіх відомостей Державного земельного кадастру, самостійно приймає рішення про внесення відомостей до нього, надання таких відомостей, про відмову у здійсненні таких дій.

Відповідно до статті 24 Закону України «Про Державний земельний кадастр», державна реєстрація земельної ділянки здійснюється при її формуванні шляхом відкриття Поземельної книги на таку ділянку.

Частиною 1 статті 26 Закону України «Про Державний земельний кадастр» передбачено, що при відкритті Поземельної книги відомості до неї вносяться на підставі документації, яка подана для державної реєстрації земельної ділянки (крім відомостей про власників та користувачів земельної ділянки).

Зміни до відомостей про земельну ділянку (крім випадків, визначених у частині другій цієї статті) вносяться до Поземельної книги за заявою власника або користувача земельної ділянки державної чи комунальної власності на підставі документації, передбаченої цим Законом (частина 3 статті 26).

Частиною 4 статті 26 Закону України «Про Державний земельний кадастр» встановлено, що для внесення змін до відомостей Поземельної книги щодо цільового призначення земельної ділянки, складу угідь, нормативної грошової оцінки, а також до відомостей про межі земельної ділянки (у разі їх встановлення (відновлення) за фактичним використанням земельної ділянки) заявник подає до органу, який здійснює ведення Поземельної книги:

- заяву за формою, встановленою Порядком ведення Державного земельного кадастру;

- оригінали документації із землеустрою, технічної документації з оцінки земель, які згідно з цим Законом є підставою для внесення таких змін (крім випадків зміни виду використання земельної ділянки в межах певної категорії земель, що згідно з цим Законом не потребує розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки);

- документацію із землеустрою, на підставі якої вносяться зміни до відомостей Державного земельного кадастру, у формі електронного документа (крім випадків внесення відомостей про зміну виду використання).

Державний кадастровий реєстратор, який здійснює ведення Поземельної книги, протягом чотирнадцяти робочих днів з дати реєстрації заяви вносить до Поземельної книги інформацію про зміну відомостей про земельну ділянку або надає мотивовану відмову у внесенні таких відомостей (частина 5 статті 26).

Відповідно до частини 6 статті 26 Закону України «Про Державний земельний кадастр», відмова у внесенні до Поземельної книги змін до відомостей про земельну ділянку надається у разі, якщо:

- земельна ділянка розташована на території дії повноважень іншого Державного кадастрового реєстратора;

- із заявою звернулася неналежна особа;

- подані документи не відповідають вимогам законодавства;

- заявлені відомості вже внесені до Поземельної книги.

З метою ефективної реалізації положень Закону України «Про Державний земельний кадастр» прийнято Порядок ведення Державного земельного кадастру, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 № 1051 (далі Порядок № 1051)

Порядком № 1051 передбачено аналогічні положення щодо процедури подання та розгляду заяви про внесення змін до відомостей Поземельної книги щодо цільового призначення земельної ділянки, а також підстави для відмови у внесенні відповідних змін.

Додатком 12 до Порядку № 1051 затверджено форму заяви про внесення відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру.

Як видно з матеріалів справи, 25.02.2019 ОСОБА_2 через ЦНАП Міжгірської РДА звернувся до державного кадастрового реєстратора відділу у Міжгірському районі Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області з заявою про внесення змін до відомостей Державного земельного кадастру щодо зміни цільового призначення земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_1 , яка знаходиться в межах населеного пункту с. Подобовець, ур. «Горб-Кут» на підставі проекту землеустрою.

До вказаної заяви позивачем було долучено пакет документів, які визначені Порядком № 1051 та Законом України «Про Державний земельний кадастр».

Заява ОСОБА_2 від 25.02.2019 за формою та змістом відповідала вимогам додатку 12 до Порядку № 1051.

За результатами опрацювання заяви позивача від 25.02.2019, листом відділу у Міжгірському районі Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області від 28.02.2019 № 97-7-0.22-143/167-19 «Про надання інформації» повідомлено, що земельна ділянка з кадастровим номером НОМЕР_1 знаходиться під арештом і заблокована для дій над нею з 15.03.2017 на підставі ухвали Ужгородського міськрайонного суду по справі № 308/2555/17, а тому, державні кадастрові реєстратори відділу у Міжгірському районі Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області не можуть надати запитувану позивачем інформацію.

Щодо змісту та форми рішення відповідного органу з питань внесення змін до відомостей Державного земельного кадастру щодо цільового призначення земельної ділянки апеляційний суд вважає за необхідне зазначити таке.

Правовий статус Головних управлінь Держгеокадастру в областях визначено відповідним Положенням про Головне управління Держгеокадастру в області, яке затверджене наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 29.09.2016 № 333 (далі - Положення № 333) та зареєстроване в Міністерстві юстиції України 25.10.2016 за № 1391/29521.

Пунктом 8 Положення № 333 передбачено, що Головне управління у межах своїх повноважень видає накази організаційно-розпорядчого характеру.

Згідно з пунктом 84 Типової інструкції з діловодства в територіальних органах Держгеокадастру, затвердженої наказом Держгеокадастру від 15.10.2015 № 600 (далі - Інструкція № 600), накази видаються як рішення організаційно-розпорядчого характеру. За змістом управлінської дії накази видаються з основних питань діяльності територіального органу Держгеокадастру, адміністративно-господарських, кадрових питань.

Пунктом 123 Інструкції № 600 передбачено, що службові листи складаються з метою обміну інформацією між установами як: відповіді про виконання завдань, визначених в актах органів державної влади, дорученнях вищих посадових осіб; відповіді на запити, звернення; відповіді на виконання доручень установ вищого рівня; відповіді на запити інших установ; відповіді на звернення громадян; відповіді на запити на інформацію; ініціативні листи; супровідні листи.

Отже, відповідно до положень вказаних нормативно-правових актів визначено, що за результатами розгляду будь-яких основних питань діяльності територіального органу Держгеокадастру, останнім має видаватися відповідний наказ. При цьому листи складаються у разі надання відповіді на звернення громадян.

Таким чином, рішення про внесення змін до відомостей Державного земельного кадастру щодо цільового призначення земельної ділянки або про відмову у внесенні таких змін повинно оформлятися розпорядчим індивідуальним правовим актом у формі наказу Головного управління Держгеокадастру в області. Відповідно, такі рішення не можуть оформлятися листами у відповідь на клопотання (заяву) заявника.

Відсутність належним чином оформленого наказу Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області про внесення змін до відомостей Державного земельного кадастру щодо цільового призначення земельної ділянки або про відмову у внесенні таких змін, незважаючи на надсилання позивачу листа за наслідками опрацювання його заяви, свідчить про те, що орган не прийняв жодного рішення з числа тих, які він повинен ухвалити за законом.

Крім того, апеляційний суд бере до уваги, що ОСОБА_2 25.02.2019 звертався до уповноваженої особи відповідача з заявою про внесення відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру, а не з заявою про надання інформації.

Отже, на думку колегії суддів апеляційного суду, у спірному випадку має місце протиправна бездіяльність суб`єкта владних повноважень.

Розглядаючи цей спір, суд першої інстанції не надав правової оцінки зазначеним обставинам та не врахував того, що відмова відповідача щодо внесення відомостей до Державного земельного кадастру про зміну цільового призначення земельної ділянки, оформлена у вигляді листа від 28.02.2019 № 97-7-0.22-143/167-19 «Про надання інформації», не є належним рішенням суб`єкта владних повноважень у розумінні наведених норм.

Відповідно до пункту 4 частини1 статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України, способом захисту прав особи від протиправної бездіяльності є визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії. Тобто дії, які він повинен вчинити за законом.

Статтею 13 (право на ефективний засіб юридичного захисту) Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 10 пункту 9 Рішення Конституційного Суду України від 30.01.2003 № 3-рп/2003).

При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Відтак ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Оскільки протиправна бездіяльність відповідача полягає у неприйнятті ним жодного з тих рішень, які передбачені законодавцем, належним способом захисту прав позивача є зобов`язання Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області прийняти відповідне рішення, тобто рішення про внесення або про відмову у внесенні змін до відомостей Державного земельного кадастру щодо цільового призначення земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_1 на підставі проекту землеустрою, виготовленого ТОВ «Землемір» та затвердженого рішенням Пилипецької сільської ради Міжгірського району № 37 від 03.05.2018.

Зазначений висновок суду апеляційної інстанції узгоджується з правовою позицією, що міститься в постанові Верховного Суду від 03.07.2019 у справі № 823/1103/16 (реєстраційний № в ЄДРСР 82819906).

Крім того, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що вичерпний перелік підстав для відмови у внесенні змін до відомостей про земельну ділянку визначений частиною 6 статті 26 Закону України «Про Державний земельний кадастр», зокрема, якщо: земельна ділянка розташована на території дії повноважень іншого Державного кадастрового реєстратора; із заявою звернулася неналежна особа; подані документи не відповідають вимогам законодавства; заявлені відомості вже внесені до Поземельної книги.

З огляду на вказане, доводи відповідача щодо неможливості внесення змін до відомостей Державного земельного кадастру щодо цільового призначення земельної ділянки у зв`язку з її арештом на підставі ухвали слідчого судді не мають належного законодавчого обґрунтування.

Враховуючи те, що рішення суду першої інстанції прийняте з неправильним застосуванням норм матеріального та порушенням норм процесуального права, без повного та всебічного з`ясування усіх обставин справи, що призвело до неправильного її вирішення, таке рішення підлягає скасуванню з прийняттям постанови про часткове задоволення позову з наведених вище підстав.

Керуючись ч. 3 ст. 243, ст. 308, ст. 310, ст. 315, ст. 317, ст. 321, ст. 322, ст. 325 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 08 квітня 2019 року у справі № 260/337/19 скасувати та прийняти постанову, якою позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області з приводу розгляду заяви ОСОБА_2 від 25.02.2019 про внесення змін до відомостей Державного земельного кадастру щодо цільового призначення земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_1 на підставі проекту землеустрою, виготовленого ТОВ «Землемір» та затвердженого рішенням Пилипецької сільської ради Міжгірського району Закарпатської області № 37 від 03.05.2018.

Зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Закарпатській області повторно розглянути заяву ОСОБА_2 від 25.02.2019 та вирішити питання про внесення або про відмову у внесенні змін до відомостей Державного земельного кадастру щодо цільового призначення земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_1 на підставі проекту землеустрою, виготовленого ТОВ «Землемір» та затвердженого рішенням Пилипецької сільської ради Міжгірського району Закарпатської області № 37 від 03.05.2018.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя В. М. Багрій
судді А. Р. Курилець
Д. М. Старунський
Повний текст постанови виготовлений 19.07.2019.