Справа № 420/3418/19
Суддя: Самойлюк Г. П.
Дата ухвалення: 2019-07-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/3418/19
У Х В А Л А

18 липня 2019 року м.Одеса

Одеський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Самойлюк Г.П.

за участю секретаря: Казарян С.Б.

сторін:

позивач: ОСОБА_1 (представник за ордером)

відповідачі: ОСОБА_2 О.Д. (представник за довіреністю)

розглянувши у підготовчому засіданні заяву відповідача про залишення адміністративного позову без розгляду,-

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_3 до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області, Київського районного відділу у м. Одесі ГУ ДМС України в Одеській області, в якій позивач просить:

визнати протиправним та скасувати висновок від 09 листопада 2018 року за результатами службової перевірки підстав видачі довідки про реєстрацію громадянином України з наступною видачею паспорта громадянина України ОСОБА_3 ;

зобов`язати Київський РВ у м. Одесі ГУ ДМС України в Одеській області оформити та видати ОСОБА_3 паспорт громадянина України.

Ухвалою від 25.06.2019 р. відкрито провадження по справі та визначено, що розгляд справи буде проводитись за правилами загального позовного провадження зі стадії проведення підготовчого засідання; встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву; встановлено позивачу п`ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив; встановлено відповідачу п`ятиденний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання заперечення; встановлено учасникам справи п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання заяв з процесуальних питань; призначено підготовче засідання по справі на 15.07.2019 р.

Ухвалою суду від 15.07.2019р., яка занесена до протоколу судового засідання, оголошено перерву до 18.07.2019р.

11.07.2019 року від Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області надійшла заява про залишення позовної заяви ОСОБА_3 до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області та Київського районного відділу у м. Одесі ГУ ДМС України в Одеській області без розгляду у зв`язку з пропуском строку звернення до адміністративного суду. В обґрунтування заяви зазначено, що Київським РВ у м .Одесі ГУ ДМС України в Одеській області направлено на адресу позивача лист №5112/8309 від 16.11.2018р. з повідомленням позивача про прийняте рішення про відмову в оформленні паспорта громадянина України в зв`язку з відсутністю підтвердження громадянства України. Окрім цього, зазначений лист отримано позивачем особисто 03.12.2018р. та проставлено особистий підпис. Оскільки позовну заяву подано 06.06.2019р., тобто через 6 місяців та 3 дні, відповідач зазначає про пропуск строку звернення до суду, в звязку з чим просить адміністративний позов залишити без розгляду.

17.07.2019р. до суду від позивача надійшли заперечення на заяву відповідача. В обґрунтування правової позиції позивача з наведеного питання зазначено, що: по-перше, підпис на листі №5112/8309 від 16.11.2018р. не є підписом позивача; по-друге, зі змісту даного листа вбачається, що Київським РВ у м .Одесі ГУ ДМС України в Одеській області повідомлено позивача про прийняте рішення про відмову в оформленні паспорта громадянина України в зв`язку з відсутністю підтвердження громадянства України, проте предметом позову у даній справі є визнання протиправним та скасування висновку від 09.11.2018р., копію якого за запитом адвоката так і не було отримано. Таким чином, як зазначає представник позивача, враховуючи, що зі змістом самого висновку позивача не ознайомили, останнім строк звернення до суду не пропущено. При цьому в матеріалах справи наявна також заява позивача про поновлення строку звернення до суду.

У судове засідання 17.06.2019 р. з`явилися представники сторін.

У відкритому судовому засіданні представник відповідача підтримав заявлене клопотання.

Представник позивача заперечував проти його задоволення з підстав, наведених в запереченнях на заяву про залишення позовної заяви без розгляду.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, проаналізувавши положення чинного законодавства, суд встановив.

Виходячи з принципу рівності усіх учасників адміністративного процесу перед законом і судом як принципу здійснення правосуддя в адміністративних судах (п. 2 ч.3 ст. 2 КАС України), правила ст. 122 КАС України поширюються на звернення до адміністративного суду особи з позовом у випадках, встановлених законом.

Згідно з ч. 1 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно ч. 2 ст. 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Частиною 3 ст. 122 КАС України передбачено, що для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

За загальним правилом, перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на звернення до адміністративного суду, тобто коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Суд враховує, що для правильного застосування норм КАС України при визначенні початку перебігу строку звернення до суду має значення не тільки безпосередня обізнаність особи про порушення її прав, а й об`єктивна можливість цієї особи знати про обставини порушення її прав. Порівняльний аналіз термінів «дізнався» та «повинен був дізнатися», що містяться в статті 122 КАС України, дає підстави для висновку про презумпцію можливості та обов`язку особи знати про стан своїх майнових прав, а тому доведення факту, через який позивач не знав про порушення своїх прав, свобод чи інтересів і саме з цієї причини не звернувся за його захистом до суду, недостатньо. Подібну правову позицію висловлено Верховним Судом України у постановах від 29 жовтня 2014р. у справі № 6-52цс14, від 16 листопада 2016 року № 6-2469цс16.

Правовий припис "в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого законом" означає, що позов має подаватися лише в тих межах часу, який встановлений законом. Крім того, можливість захисту прав та інтересів залежить від дотримання строків, встановлених на цей випадок законом.

Судом встановлено, що лист ГУ ДМС України в Одеській області №5112/8309 від 16.11.2018р., на який посилається у своїй заяві відповідач, як на належне повідомлення позивача, не може бути належним доказом такого повідомлення.

Суд зазначає, що зі змісту вказаного листа не вбачається номер та дата прийняття рішення про відмову позивачу в оформленні паспорта громадянина України, не зазначено підстав з яких прийнято таке рішення. Крім того, на вказаному листі міститься дата 03.12.2018р. та підпис, без зазначення прізвища та ініціалів особи, яка отримала вказане повідомлення.

Відповідачами не надано до суду доказів ознайомлення позивача з висновком за результатами службової перевірки підстав видачі довідки про реєстрацію громадянином України з наступною видачою паспорта громадянина України, яким фактично відмовлено ОСОБА_3 у видачі паспорта громадянина України.

Суд зазначає, що належним доказом повідомлення позивача, у даному випадку, вважається відмітка про ознайомлення, яка повинна містити дату, підпис, прізвище та ініціали особи або рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення з відміткою про вручення та особистим підписом отримувача/адресата.

Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 123 КАС України, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними.

Суд зазначає, що поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звертається до суду, та пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

Відповідно до викладеного та враховуючи заяву позивача про поновлення строку звернення до суду суд вважає причину пропуску строку звернення до адміністративного суду поважною та приходить до висновку про необхідність задоволення заяви позивача про поновлення пропущеного строку на звернення до суду.

Відповідно до ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Статтею 242 КАС України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Суд вважає за необхідне також зазначити, що відповідно до рішення Європейського суду з прав людини по справі "Ілхан проти Туреччини" (22277/93, 27 червня 2000р. §59), правило встановлення обмежень звернення до суду у зв`язку з пропуском строку звернення, повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання, слід звертати увагу на обставини справи.

Також суд звертає увагу на практику ЄСПЛ, засновану на принципах Європейської конвенції з прав людини, що узгоджується із приписами ст. 19 Конституції України, яка встановлює, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України, тобто забезпечувати відповідні гарантії проти свавільного порушення прав, свобод та інтересів юридичних та фізичних осіб.

Позитивні зобов`язання сформульовані Європейським судом під час застосування окремих статей Конвенції, зміст яких визначає усталена судова практика ЄСПЛ.

Основною характеристикою позитивних зобов`язань держави виступає те, що по суті вони вимагають від національних органів влади застосувати необхідні засоби для гарантування прав людини, а точніше - вжити прийнятних (розумних) та належних засобів для захисту цих прав. Судом було встановлено, що такі обов`язки можуть виникати на підставі безпосереднього застосування статей 2-6, 8, 10, 11, 13 Конвенції, ст. 1 Першого Протоколу до Конвенції. Сучасна тенденція спрямована на визнання Судом позитивних обов`язків держави під час захисту майже усього переліку конвенційних прав і свобод.

Однією з передумов забезпечення доступу до суду є наявність в особи права на судовий захист. Це право випливає з ч. 3 ст. 8. ч. 1 ст. 55 Конституції України. Таке право забезпечує можливість особи відстоювати свої права у будь-якій життєвій ситуації, зокрема, пов`язаній з незаконними діями (бездіяльністю) органів державної влади.

Вирішуючи заяву позивача, суд звертає увагу також на той факт, що стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи незалежним і безстороннім судом.

Ключовими принципами статті 6 Конвенції є верховенство права та належне здійснення правосуддя. Ці принципи також є основоположними елементами права на справедливий суд.

Враховуючи той факт, що право на справедливий суд займає основне місце у системі глобальних цінностей демократичного суспільства, Європейський суд з прав людини у своїй практиці пропонує досить широке його тлумачення.

Так, у демократичному суспільстві у світлі розуміння Конвенції, право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення статті 6 не відповідало б меті та призначенню цього положення.

У статті 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

Як свідчить позиція ЄСПЛ, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

Враховуючи встановлені обставини, з метою забезпечення реалізації права позивача на судовий захист, суд дійшов висновку, що доводи позивача про причини пропуску строку звернення до суду заслуговують на увагу та підтверджуються документально, в зв`язку з чим суд вважає, що слід визнати поважними причини пропуску строку звернення до адміністративного суду з цим позовом.

Оскільки суд приходить до висновку про поновлення строку звернення до суду, у задоволенні заяви про залишення адміністративного позову слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 121,240, 243, 256, 295-297 КАС України суд, -

У Х В А Л И В:

Поновити строк звернення до суду.

У задоволенні клопотання представника ГУ ДМС України в Одеській області про залишення адміністративного позову без розгляду, - відмовити.

Ухвала набирає законної сили у строки, визначені ст.256 КАС України.

Ухвала може бути оскаржена в порядку та строки встановлені ст.ст. 293-295 КАС України.

Повний текст ухвали виготовлено та підписано 19.07.2019р.

Суддя Г.П. Самойлюк