Справа № 813/719/16
Суддя: Мартинюк Н.М.
Дата ухвалення: 2019-07-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

17 липня 2019 року

м. Київ

справа №813/719/16

адміністративне провадження №К/9901/19153/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Мартинюк Н.М.,

суддів - Жука А.В., Шишова О.О.,

перевіривши касаційну скаргу Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області на постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 6 травня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Винниківської міської ради, Виконавчого комітету Винниківської міської ради, Головного територіального управління юстиції у Львівській області, Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області, Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про скасування постанови, зобов`язання вчинити певні дії, стягнення моральної шкоди, стягнення компенсації, середнього заробітку, притягнення до відповідальності посадових осіб,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 у 2016 році звернулась до суду першої інстанції з позовом про визнання протиправними дій та бездіяльності Винниківської міської ради, Виконавчого комітету Винниківської міської ради щодо не поновлення її на роботі, визнання протиправними дій та скасування постанов органів державної виконавчої служби про закриття виконавчих проваджень, визнання протиправними дій органів державної виконавчої служби стосовно невиконання судового рішення суду першої інстанції у справі № 2а-1041/08 та рішення Європейського суду з прав людини від 17 липня 2014 року, стягнення з відповідачів сум матеріальної та моральної шкоди.

Хмельницький окружний адміністративний суд позов задовольнив частково.

Не погоджуючись з цим рішенням, ОСОБА_1 , Головне територіальне управління юстиції у Львівській області та Департамент Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України оскаржили його в апеляційному порядку.

6 травня 2019 року Сьомий апеляційний адміністративний суд своєю постановою апеляційні скарги задовольнив частково, рішення суду першої інстанції скасував та ухвалив нову постанову, якою позовні вимоги задовольнив частково.

Щодо позовних вимог до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області (далі - Управління ДВС ГТУЮ у Львівській області), то постановою від 6 травня 2019 року суд апеляційної інстанції:

- визнав протиправною бездіяльність посадових осіб Управління ДВС ГТУЮ у Львівській області щодо невиконання постанови Львівського окружного адміністративного суду від 30 грудня 2008 року № 2а-1041/08 та рішення Європейського суду з прав людини від 17 липня 2014 року щодо поновлення позивача на роботі та виплати середнього заробітку за час вимушеного прогулу;

- визнав протиправними дії Департаменту державної виконавчої служби України Міністерства юстиції України та Управління ДВС ГТУЮ у Львівській області щодо закриття виконавчих проваджень від 18 лютого 2016 року ВП № 44366223 та від 16 лютого 2016 року ВП № 15410374, ВП № 15409960;

- зобов`язав Департамент державної виконавчої служби України Міністерства юстиції України, Управління ДВС ГТУЮ у Львівській області скасувати постанови про закриття виконавчих проваджень від 18 лютого 2016 року ВП № 44366223 та від 16 лютого 2016 року ВП № 15410374, ВП № 15409960 відповідно та поновити виконавчі провадження;

- ухвалив стягнути з Управління ДВС ГТУЮ у Львівській області на користь позивача витрати на правову допомогу в сумі 2650 грн. (дві тисячі шістсот п`ятдесят), моральну шкоду в сумі 5000 грн. (п`ять тисяч), матеріальну шкоду в сумі 7500,00 грн. (сім тисяч п`ятсот), згідно поданих квитанцій за лікування.

У касаційній скарзі Управління ДВС ГТУЮ у Львівській області просить скасувати постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 6 травня 2019 року та прийняти нову, якою у задоволенні позовних вимог до скаржника відмовити у повному обсязі. Також просить зупинити виконання оскаржуваного судового рішення.

Згідно статті 329 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Строк на подання касаційної скарги також може бути поновлений у разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною п`ятою статті 333 цього Кодексу.

Постанова Сьомого апеляційного адміністративного суду була ухвалена 6 травня 2019 року і цього ж дня було виготовлено її повний текст. Разом з тим, скаржник подав касаційну скаргу 5 липня 2019 року, тобто з пропуском строку на касаційне оскарження.

Водночас скаржник порушує питання про поновлення цього строку.

У касаційній скарзі Управління ДВС ГТУЮ у Львівській області вказує, що 29 травня 2019 року вже подавало касаційну скаргу на оскаржувану постанову.

Однак, ухвалою Верховного Суду від 13 червня 2019 року у справі № 813/719/16 (провадження № К/9901/15710/19) касаційну скаргу було повернуто, оскільки копія довіреності, виданої представнику ОСОБА_2 , не була засвідчена у визначеному законом порядку: не містила відбитку печатки організації на засвідчення підпису відповідальної особи, яка посвідчила копію довіреності.

Скаржник зазначає, що копію вказаної ухвали Верховного Суду отримав 18 червня 2019 року. Проте, як встановлено цим судом, повторно касаційна скарга подана вказаним представником Управління ДВС ГТУЮ у Львівській області засобами поштового зв`язку лише 5 липня 2019 року, тобто лише на сімнадцятий день з моменту отримання повернутої касаційної скарги. При цьому, будь-яких причин зволікання з поданням касаційної скарги після її повернення скаржник не наводить.

За таких обставин, Верховний Суд вважає неповажними наведені скаржником підстави пропуску строку на касаційне оскарження та пропонує вказати інші підстави з наданням відповідних доказів.

Згідно з частиною третьою статті 332 КАС України касаційна скарга залишається без руху, якщо вона подана після закінчення строків, встановлених статтею 329 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними.

Крім того, згідно з частиною другою статті 332 КАС України до касаційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 330 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього кодексу.

Частиною четвертою статті 330 КАС України передбачено, що до касаційної скарги додається документ про сплату судового збору.

Підпунктом 3 пункту 3 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що за подання касаційної скарги на рішення суду ставка судового збору становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви.

Відповідно до підпункту 1 пункту 3 частини другої статті 4 цього Закону ставка судового збору за подання адміністративного позову немайнового характеру фізичною особою встановлена на рівні 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Цією ж нормою встановлено ставку судового збору за подання фізичною особою адміністративного позову майнового характеру, яка становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Частина третя статті 6 Закону України «Про судовий збір» визначає, що за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

У разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Частиною четвертою статті 6 Закону України «Про судовий збір» визначено, що якщо скаргу (заяву) подано про перегляд судового рішення в частині позовних вимог (сум, що підлягають стягненню за судовим рішенням), судовий збір за подання скарги (заяви) вираховується та сплачується лише щодо перегляду судового рішення в частині таких позовних вимог (оспорюваних сум).

Оскільки Управління ДВС ГТУЮ у Львівській області подало касаційну скаргу лише на постанову суду апеляційної інстанції, то судовий збір підлягає сплаті за ті вимоги, які задоволені цим судом.

Зі змісту касаційної скарги випливає, що Управління ДВС ГТУЮ у Львівській області не погоджується з оскаржуваною постановою суду апеляційної інстанції в частині задоволених позовних вимог саме до нього і просить прийняти нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог до скаржника відмовити в повному обсязі.

Як вже зазначено вище, оскаржуваною постановою задоволено вимоги немайнового та майнового характеру.

Так, суд визнав протиправною бездіяльність посадових осіб скаржника щодо невиконання постанови Львівського окружного адміністративного суду від 30 грудня 2008 року № 2а-1041/08 та рішення Європейського суду з прав людини від 17 липня 2014 року, визнав протиправними дії скаржника щодо закриття виконавчих проваджень від 18 лютого 2016 року ВП № 44366223 та від 16 лютого 2016 року ВП № 15410374, ВП № 15409960 та зобов`язав скасувати зазначені постанови про закриття виконавчих проваджень.

Оскільки прийняття постанов про закриття виконавчих проваджень та поновлення цих проваджень спрямовано на виконання постанови Львівського окружного адміністративного суду від 30 грудня 2008 року № 2а-1041/08 та рішення Європейського суду з прав людини від 17 липня 2014 року, то ці вимоги взаємопов`язані та є складовими забезпечення фактичного виконання скаржником вказаних судових рішень, тобто по своїй суті складають одну вимогу немайнового характеру.

Крім того, оскаржуваною постановою ухвалено стягнути зі скаржника витрати на правову допомогу, матеріальну та моральну шкоду на загальну суму 15 150 грн. Тобто, суд задовольнив і вимогу майнового характеру.

Згідно зі статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» (чинному на час звернення позивача до суду першої інстанції) станом на 1 січня 2016 року розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб становив 1 378 грн.

Виходячи з цього, Управління ДВС ГТУЮ у Львівській області за подання касаційної скарги на судове рішення у спорі з вимогами майнового і немайнового характеру має сплатити 2 204,80 грн. судового збору, з яких 1 102,40 грн. за вимогу немайнового характеру (1 378 грн. х 0,4 х 200%) та 1 102,40 грн. за вимогу майнового характеру (15 150 грн. х 1% = 151,50 грн., що менше за 0,4 розміру прожиткового мінімуму, а тому збір за майнову вимогу повинен обраховуватися таким чином: 1378 грн. х 0,4 х 200%).

Реквізити для сплати судового збору:

УК у Печерському районі/Печерський район/22030102;

рахунок отримувача: 6007;

;

код банку отримувача: 899998;

банк отримувача: Казначейство України (ЕАП);

код класифікації доходів бюджету: 22030102 "Судовий збір (Верховний Суд, 055)";

призначення платежу: "*;101; _____ (код ЄДРПОУ/реєстраційний номер облікової картки платника податків - фізичної особи або серія та номер паспорта громадянина України в установлених законом випадках); судовий збір, за позовом _____ (ПІБ/назва), Верховний Суд (Касаційний адміністративний суд)";

символ звітності банку: 207.

Отже, касаційна скарга подана після закінчення строку на касаційне оскарження та не відповідає вимогам статті 330 КАС України, а тому, відповідно до частини другої статті 332 КАС України, суд дійшов висновку про залишення її без руху зі встановленням особі, яка її подала, строку для зазначення інших підстав для поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження та надання документа про сплату судового збору.

Керуючись статтями 169, 248, 330, 332 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Визнати неповажними підстави пропуску Управлінням державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області строку на касаційне оскарження постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 6 травня 2019 року.

Касаційну скаргу Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області на постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 6 травня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Винниківської міської ради, Виконавчого комітету Винниківської міської ради, Головного територіального управління юстиції у Львівській області, Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області, Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про скасування постанови, зобов`язання вчинити певні дії, стягнення моральної шкоди, стягнення компенсації, середнього заробітку, притягнення до відповідальності посадових осіб - залишити без руху.

Надати особі, яка подала касаційну скаргу, строк у десять днів з дня вручення копії цієї ухвали для усунення недоліків касаційної скарги, зазначених у мотивувальній частині ухвали.

Роз`яснити, що в разі невиконання вимог цієї ухвали у встановлений судом строк касаційна скарга буде повернута особі, яка її подала.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і не може бути оскаржена.

Суддя-доповідач Н.М. Мартинюк

Судді А.В. Жук

О.О. Шишов