Справа № 200/5837/19-а
Суддя: Аляб'єв І.Г.
Дата ухвалення: 2019-07-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 липня 2019 р. Справа№200/5837/19-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Аляб`єва І.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Волноваського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Волноваського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (далі - Волноваське ОУПФУ), у якій просить суд:

- визнати протиправними дії відповідача щодо відмови в призначенні пенсії на пільгових умовах;

- зобов`язати відповідача призначити пенсію на пільгових умовах з 13 березня 2019 року відповідно до статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та зарахувати періоди пільгового стажу з 14 січня 1994 року по 06 червня 1994 року, з 08 червня 1994 року по 04 квітня 1966 року, з 21 травня 1996 року по 11 березня 2019 року.

Позовні вимоги вмотивовані тим, що відповідач протиправно відмовив в призначені пенсії на пільгових умовах, посилаючись на відсутність необхідного пільгового стажу. При цьому, відповідачем не зараховано періоди роботи з різних підстав, які позивач вважає протиправними та такими, що не відповідають діючому законодавству.

Ухвалою суду від 06 травня 2019 року у справі відкрито провадження, призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження та відстрочено сплату судового збору до ухвалення рішення у справі.

Відповідач надіслав до суду відзив на позов та просить у його задоволенні відмовити. Посилається на те, що відсутні правові підстави для зарахування до пільгового стажу періоду роботи на посадах, віднесених до Списку №1. Зазначив, що наданні позивачем документи не підтверджують право на призначення пільгової пенсії. Крім іншого вказав на те, що з матеріалів пенсійної справи вбачається, що на час призову на строкову військову службу до лав Збройних сил, позивач не навчався у професійно-технічному навчальному закладі, та не працював на професії, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, тому підстав для зарахування строкової військової служби до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 немає.

Представники сторін до судового засідання не з`явилися, про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином.

Від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи без участі.

Згідно із частиною першою, четвертою статті 229 КАС України суд під час судового розгляду адміністративної справи здійснює повне фіксування судового засідання за допомогою відео- та (або) звукозаписувального технічного засобу в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему.

У разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

За таких обставин суд дійшов висновку про можливість розгляду справи у відкритому судовому засіданні без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши докази, що містяться у матеріалах справи, суд встановив наступне.

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

13 березня 2019 року позивач звернувся до Волноваського ОУПФУ з заявою про призначення пільгової пенсії відповідно до статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Рішенням № 1130 від 22 березня 2019 року Волноваське ОУПФУ відмовило позивачу в призначенні пенсії. Зазначеним рішенням відповідач визначив наявність у позивача 22 роки 09 місяців 12 днів пільгового стажу, що не достатньо для отримання права на призначення пенсії на пільгових умовах.

Із записів трудової книжки позивача вбачається, що ОСОБА_1 працював:

- з 14 січня 1994 року по 06 червня 1994 року у якості учня електрослюсаря чергового та з ремонту устаткування в Держ «Шахтоуправління «Південнодонбаське №1» ;

- з 08 червня 1994 року по 04 квітня 1996 року проходив службу у лавах Збройних сил України;

- з 21 травня 1996 року у якості електрослюсаря підземного 3 розряду з повним робочим днем у шахті ДП «Шахтоуправління «Південнодонбаське №1»;

- з 01 серпня 2015 року у якості електрослюсаря підземного 4 розряду з повним робочим днем у шахті ДП «Шахтоуправління «Південнодонбаське №1». З вказаної дати позивач продовжує працювати на шахті, про що свідчать наступні записи у трудовій книжці позивача.

Відповідач не зарахував ОСОБА_1 до його спеціального (пільгового) страхового стажу, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах період роботи учнем електрослюсаря чергового та з ремонту устаткування в ДП «Шахтоуправління «Південнодонбаське №1» з 14 січня 1994 року по 06 червня 1994 року та період проходження служби у лавах Збройних сил України з 08 червня 1994 року по 04 квітня 1996 року.

Здійснивши оцінку обставин справи та надавши їм юридичної кваліфікації, суд прийшов до висновку про відмову у задоволені позову, виходячи з такого.

Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам регулює Закон № 1058-ІV від 09.07.2003 року «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-ІV) та Закон України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року №1788-XII (далі Закон № 1788-XII).

Згідно з нормами статті 114 Закону № 1058-IV право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Відповідно до пункту "а" статті 13 Закону №1788-XII працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

З метою забезпечення соціального захисту та належного пенсійного забезпечення працівників, зайнятих на підземних роботах, роботах з особливо шкідливими й особливо важкими умовами праці за Списком №1 та на інших роботах зі шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2, наказом Міністерства праці та соціальної політики від 18 листопада 2005 року № 383 затверджено Порядок застосування Списків № 1 та № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах (далі Порядок). Цей Порядок регулює застосування Списків під час обчислення стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, відповідно до пунктів "а", "б" статті 13 та статті 100 Закону №1788.

Відповідно до пункту 3 Порядку, при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

Комплексний аналіз норм Закону № 1788-ХІІ та Порядку дає підстави дійти висновку, що необхідними умовами для пільгового стажу є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у Списку № 1, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці, яке полягає у наявності результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці.

Щодо вимоги позивача про зарахування до пільгового стажу періоди роботи з 14 січня 1994 року по 06 червня 1994 року в якості учня електрослюсаря чергового та з ремонту устаткування в ДП «Шахтоуправління «Південнодонбаське №1» суд зазначає наступне.

Оскільки чинний на період роботи позивача з 14 січня 1994 року по 06 червня 1994 року Список №1, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 1994 року № 162, не передбачає роботи/професії «учень електрослюсаря чергового та з ремонту устаткування», суд вважає, що відсутні підстави для віднесення зазначеного періоду роботи до пільгового стажу позивача.

Суд також зазначає, що надана позивачем довідка ДП «Шахтоуправління «Південнодонбаське №1» від 18 березня 2019 року №63 не містить посилання на найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи.

Крім того, позивачем не надано доказів атестації робочого місця за умовами праці за зазначений період.

Стосовно включення до пільгового стажу строкової військової служби суд зазначає наступне.

Умовою зарахування часу проходження строкової військової служби до стажу роботи, що дає право на призначення пільгової пенсії, є, зокрема, факт роботи особи на момент призову за професією чи обіймання посади, що передбачала право на пенсію на пільгових умовах.

Згідно з абзацу 1 частини першої статті 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25 березня 1992 року № 2232-XII (далі - Закон № 2232-XII), військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я та віком громадян України, пов`язаній із захистом Вітчизни. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби (частина перша статті 8 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20 грудня 1991 року № 2011-XII і абзац 2 частини першої статті 2 Закону № 2232-XII).

Час проходження строкової військової служби зараховується до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією чи займала посаду, що передбачала право на пенсію на пільгових умовах до введення в дію Закону № 1788-XII або на пенсію за віком на пільгових умовах до набрання чинності Законом № 1058-IV.

Відповідно до абзацу 2 пункту 1 статті 8 Закону Закон №2011-ХІІ час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Час проходження строкової військової служби зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. Час проходження строкової військової служби, який зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, не повинен перевищувати наявного стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

З матеріалів справи вбачається, що військовій службі передувало влаштування на роботу за професією «учень електрослюсаря чергового та з ремонту устаткування».

Оскільки суд дійшов висновку про не підтвердження роботи за професією, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, суд вважає, що як наслідок відсутні підстави для зарахування строкової військової служби до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Суд відхиляє позовну вимогу позивача щодо зарахування до пільгового стажу періоди роботи з 21 травня 1996 року по 11 березня 2019 року, оскільки зазначені періоди включено до пільгового стажу позивача, про що вказано в рішенні відповідача від 22 березня 2019 року №1130 про відмову в призначені пенсії на пільгових умовах, та не є спірними.

Відповідно до вимог пункту 4 частини першої статті 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Відповідно до положень статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до вимог частин першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Нормами частини другої зазначеної статті встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Отже, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а викладені в позовній заяві вимоги позивача є необґрунтованими, недоведеними та такими, що не підлягають задоволенню.

Оскільки у задоволенні позову відмовлено, судові витрати, понесені позивачем, відшкодуванню не підлягають (стаття 139 Кодексу адміністративного судочинства України).

Керуючись статтями 2, 9, 90, 139, 243-244, 246, 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

в и р і ш и в:

У задоволені адміністративного позову ОСОБА_1 до Волноваського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана до суду апеляційної інстанції шляхом подання апеляційної скарги через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 22 липня 2019 року.

Суддя І.Г. Аляб`єв