Справа № 160/5190/19
Суддя: Турова Олена Михайлівна
Дата ухвалення: 2019-07-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 липня 2019 року Справа № 160/5190/19
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Турової О.М.,
за участі секретаря судового засідання: Бороздун Л.М.,
представника позивача: ОСОБА_1 ,
представника відповідача: Якимова Г.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпрі адміністративну справу за позовною заявою Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування постанов про накладення штрафу,-
05.06.2019 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (далі ФОП ОСОБА_2 ) до Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області (далі ГУ Держпраці у Дніпропетровській області), в якій позивач просить:
- визнати протиправною та скасувати постанову відповідача від 02.05.2019 року №ДН-1970/268/АВ-ФС/394 про накладення на ФОП ОСОБА_2 штрафу у розмірі 4173,00грн.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.06.2019 року прийнято до розгляду вищевказану позовну заяву Фізичної особи-підприємця Онищенка Петра Петровича та відкрито провадження в адміністративній справі №160/5190/19, призначено цю справу до розгляду у судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи на 09.07.2019 року о 10:00 год., а також встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали.
08.07.2019 року на адресу суду від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій останній зазначав, що відповідач своїм відзивом не спростував доводи, викладені у позовній заяві, а зміст відзиву взагалі зводиться до опису фактичних обставин проведення перевірки і накладення штрафу, в той час, як спірні постанови протиправними через незаконність інспекційного відвідування, за наслідками якого вони прийняті, що відповідачем не спростовано.
У судовому засіданні представник позивача підтримав пред`явлену позовну заяву у повному обсязі та, посилаючись на викладені у ній доводи, просив повністю її задовольнити.
Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позовної заяви заперечував, посилаючись на доводи, викладені у відзиві на позовну заяву.
Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, а також проаналізувавши зміст норм матеріального та процесуального права, що регулюють спірні правовідносини, суд доходить висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, з огляду на таке.
На підставі наказу ГУ Держпраці у Дніпропетровській області від 05.04.2019 року №421-1 та направлення на проведення інспекційного відвідування від 08.04.209 року №57/4.3-Н, відповідно до Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 26 квітня 2017 року № 295, головним державним інспектором відділу з питань додержання законодавства про працю, застрахованих осіб, зайнятість, працевлаштування інвалідів та з питань дитячої праці у Нікопольському регіоні ОСОБА_5 І ОСОБА_4 І. було проведено інспекційне відвідування Фізичної особи-підприємця ОСОБА_6 Петра ОСОБА_7 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) з питань оформлення трудових відносин, повноти, нарахування та виплати заробітної плати.
За результатами означеного інспекційного відвідування складено акт від 10.04.2019 року №ДН-1970/268/АВ, яким зафіксовано допущення позивачем наступних порушень трудового законодавства:
- порушення термінів виплати індексації заробітної плати за листопад-груднь 2018 року, що є порушенням ч.5 ст.95, ч.1,2 ст.115 Кодексу законів про працю України та ч.1 ст.21, ст.33 Закону України "Про оплату праці" від 24 березня 1995 року №108/95-ВР, а саме: за результатами дослідження розрахункових відомостей із заробітної плати, відомостей розподілу заробітної плати за січень-грудень 2018 року, встановлено, що індексація працівникам ОСОБА_8 та ОСОБА_9 проведена не щомісячно за листопад і грудень 2018 року нарахована індексація заробітної плати у січні 2019 року, та сплачена 07.02.2019 року (платіжна відомість виплати заробітної плати за січень 2019 року від 07.02.2019 року загальною сумою 7534,72 грн., у тому числі нарахована індексація за листопад і грудень 2018 року працівникам ОСОБА_8 у сумі 150,48 грн. та ОСОБА_9 у сумі 150,48 грн.);
- розмір заробітної плати за першу половину місяця з січня 2018 року по березень 2019 року становить менше оплати за фактично відпрацьований час з розрахунку тарифної ставки (посадового окладу) працівників, що є порушенням ч.3 ст.115 Кодексу законів про працю України та ч.3 ст.24 Закону України "Про оплату праці" від 24 березня 1995 року №108/95-ВР, а саме: встановлено, що у ФОП ОСОБА_2 з січня 2018 року по березень 2019 року виплати заробітної плати за першу половину місяця менше оплати за фактично відпрацьований час з розрахунку тарифної ставки (посадового окладу) працівника, а саме: посадовий оклад продавця продовольчих товарів ОСОБА_8 у лютому 2018 року складав 3750,00 грн., аванс за січень 2018 року нараховано та виплачено 26.01.2018 року у розмірі 500,00 грн. при фактично відпрацьованих 15-ти днях (138 год.) при нормі тривалості робочого часу на лютий 2018 року 160год.; посадовий оклад продавця продовольчих товарів ОСОБА_8 у вересні 2018 року встановлено у розмірі 3750,00 грн., аванс за вересень 2018 року нараховано та виплачено 27.09.2018 року у сумі 500,00 грн. при фактично відпрацьованих працівником 13-ти днях (140год.) при нормі тривалості робочого часу на вересень 2018 року 160год.; посадовий оклад продавця продовольчих товарів ОСОБА_8 у грудні 2018 року встановлено у розмірі 3750,00 грн., аванс за грудень 2018 року нараховано та виплачено 27.12.2018 року у сумі 500,00 грн. при фактично відпрацьованих працівником 13-ти днях (134год.) при нормі тривалості робочого часу на грудень 2018 року 158год.; посадовий оклад продавця продовольчих товарів ОСОБА_8 у січні 2019 року встановлено у розмірі 4200,00 грн., аванс за січень 2019 року нараховано та виплачено25.01.2019 року у сумі 1000,00 грн. при фактично відпрацьованих працівником 12-ти днях (120год.) при нормі тривалості робочого часу на січень 2019 року 168 год (а.с.14-27).
Судом встановлено, що інспекційне відвідування проведено в період з 09.04.2019 року по 10.04.2019 року у присутності ФОП ОСОБА_2 , який допустив посадову особу відповідача до проведення цього інспекційного відвідування, надав витребувані запитом ГУ Держпраці у Дніпропетровській області від 08.04.2019 року за вих.№ 133/4.3-19 інформацію та копії документів, необхідних для проведення перевірки, отримав примірник акту, складеного за результатами інспекційного відвідування та підписав його без зазначення будь-яких зауважень або заперечень щодо проведеного інспекційного відвідування.
З метою усунення виявлених порушень, ФОП ОСОБА_2 було видано припис №ДН-1970/268/АВ/П від 10.04.2019 року, згідно з яким встановлено строк для усунення цих порушень та надання письмового повідомлення про це із долученням на підтвердження їх усунення копій первинних документів за підписом уповноваженої особи об`єкта відвідування до Відділу з питань додержання законодавства про працю, застрахованих осіб, зайнятість, працевлаштування інвалідів та з питань дитячої праці у Нікопольському регіоні - до 22.04.2019р (а.с.28).
Судом встановлено, що на виконання вимог вказаного припису позивачем надано письмове повідомлення від 15.04.2019 року про усунення порушень, виявлених під час інспекційного відвідування, в якому зазначено, що станом на 15.04.2019р. ці порушення усунуті, позивачем було враховано викладені в приписі вимоги і посилено контроль за змінами індексу інфляції та за виплатами найманим працівникам згідно з фактично відпрацьованим часом. Також позивач зазначив, що у зв`язку із тим, що виявлені порушення не мали тривалого часу дії та не призвели до невиплати грошових коштів найманим працівникам, керуючись нормами п.28 Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 26 квітня 2017 року № 295, він просить розглянути питання щодо незастосування до нього штрафних санкцій за порушення трудового законодавства (а.с.29).
Рішенням ГУ Держпраці у Дніпропетровській області щодо розгляду справи про накладення штрафу від 18.04.2019 року №ДН-1970/268/АВ/ІП призначено розгляд справи про накладення штрафу за порушення законодавства про працю ФОП ОСОБА_2 на 02 травня 2019 року о 9:00 год. (а.с.30).

02.05.2019 року ГУ Держпраці у Дніпропетровській області винесено постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №ДН-1970/268/АВ-ФС/393, якою на підставі абз.3 ч.2 ст.265 Кодексу законів про працю України на ФОП ОСОБА_2 за порушення ч.5 ст.95, ч.1-2 ст.115 КЗпП України, ч.1 ст.21, ст.33 Закону України «Про оплату праці» накладено штраф у розмірі 12519,00 грн. (а.с.31-32).

Також 02.05.2019 року ГУ Держпраці у Дніпропетровській області винесено постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №ДН-1970/268/АВ-ФС/394, якою на підставі абз.8 ч.2 ст.265 Кодексу законів про працю України на ФОП ОСОБА_2 за порушення ч.3 ст.115 КЗпП України, ч.3 ст.24 Закону України «Про оплату праці» накладено штраф у розмірі 4173,00 грн. (а.с.33-34).

Вважаючи, що інспекційне відвідування проведено за відсутності правових підстав, що, в свою чергу, призвело до винесення відповідачем протиправних постанов про накладення штраф, ФОП ОСОБА_2 звернувся з цим позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.1 ст.259 Кодексу законів про працю України державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

16 травня 2017 року набув чинності Порядок здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 26 квітня 2017 року №295 (далі Порядок №295).

Згідно з п.1 Порядку № 295 цей Порядок визначає процедуру здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю юридичними особами (включаючи їх структурні та відокремлені підрозділи, які не є юридичними особами) та фізичними особами, які використовують найману працю (далі об`єкт відвідування).

Відповідно до п.2 Порядку №295 державний контроль за додержанням законодавства про працю здійснюється у формі проведення інспекційних відвідувань та невиїзних інспектувань інспекторами праці, в тому числі Держпраці та її територіальних органів.

Згідно з пп.6 абз.2 п.5 Порядку №295 інспекційні відвідування проводяться, зокрема, за інформацією ДФС та її територіальних органів про невідповідність кількості працівників роботодавця обсягам виробництва (виконаних робіт, наданих послуг) до середніх показників за відповідним видом економічної діяльності.

Абзацом 1 пункту 8 Порядку №295 передбачено, що про проведення інспекційного відвідування інспектор праці повідомляє об`єкту відвідування або уповноваженій ним посадовій особі.

Відповідно до п.9 Порядку №295 під час проведення інспекційного відвідування інспектор праці повинен пред`явити об`єкту відвідування або уповноваженій ним посадовій особі своє службове посвідчення.

Пунктом 10 Порядку №295 визначено, що тривалість інспекційного відвідування, невиїзного інспектування не може перевищувати 10 робочих днів, для суб`єктів мікропідприємництва та малого підприємництва - двох робочих днів.

Пунктом 14 Порядку №295 передбачено, що під час проведення інспекційного відвідування об`єкт відвідування має право:

1) перевіряти в інспектора праці наявність службового посвідчення;

2) не допускати до проведення інспекційного відвідування у разі: відсутності службового посвідчення; якщо на офіційному веб-сайті Держпраці відсутні рішення Мінсоцполітики про форми службового посвідчення інспектора праці, акта, довідки, припису, вимоги, перелік питань, що підлягають інспектуванню; якщо строк проведення інспекційного відвідування перевищує строки, визначені пунктом 10 цього Порядку;

3) подавати в письмовій формі свої пояснення, зауваження про усунення порушень до акта або припису;

4) вимагати від інспектора праці внесення запису про проведення інспекційного відвідування до відповідного журналу перевірок об`єкта відвідування (за його наявності) перед наданням акта для підпису керівником об`єкта відвідування або його уповноваженим представником;

5) перед підписанням акта бути поінформованим про свої права та обов`язки;

6) вимагати від інспектора праці додержання вимог законодавства;

7) вимагати нерозголошення інформації, що становить комерційну таємницю або є конфіденційною інформацією об`єкта відвідування;

8) оскаржувати в установленому законом порядку неправомірні дії інспектора праці;

9) отримувати консультативну допомогу від інспектора праці з метою запобігання порушенням під час проведення інспекційних відвідувань, невиїзних інспектувань.

Відповідно до п.п. 19, 20 Порядку №295 за результатами інспекційного відвідування або невиїзного інспектування складаються акт і у разі виявлення порушень законодавства про працю - припис про їх усунення. Акт складається в останній день інспекційного відвідування або невиїзного інспектування у двох примірниках, які підписуються інспектором праці, що його проводив, та керівником об`єкта відвідування або його уповноваженим представником. Один примірник акта залишається в об`єкта відвідування.

Згідно з п.21 Порядку №295 у разі якщо об`єкт відвідування не погоджується з викладеною в акті інформацією, акт підписується із зауваженнями, які є його невід`ємною частиною. Зауваження можуть бути подані об`єктом відвідування не пізніше трьох робочих днів з дати підписання акта. Письмова вмотивована відповідь на зауваження надається інспектором праці не пізніше ніж через три робочих дні з дати їх надходження.

Відповідно до п.23 Порядку №295 припис є обов`язковою для виконання у визначені строки письмовою вимогою інспектора праці про усунення об`єктом відвідування порушень законодавства про працю, виявлених під час інспекційного відвідування або невиїзного інспектування.

Пунктом 27 Порядку №295 встановлено, що у разі наявності порушень вимог законодавства про працю, зафіксованих актом інспекційного відвідування або актом невиїзного інспектування, після розгляду зауважень об`єкта відвідування (у разі їх надходження) інспектор праці проводить аналіз матеріалів інспекційного відвідування або невиїзного інспектування, за результатами якого вносить припис та/або вживає заходів до притягнення винної у допущенні порушень посадової особи до встановленої законом відповідальності.

Згідно з п.29 Порядку №295 заходи до притягнення об`єкта відвідування та його посадових осіб до відповідальності за використання праці неоформлених працівників, несвоєчасну та не у повному обсязі виплату заробітної плати, недодержання мінімальних гарантій в оплаті праці вживаються одночасно із внесенням припису незалежно від факту усунення виявлених порушень у ході інспекційного відвідування або невиїзного інспектування.

З аналізу наведених правових норм слідує, що інспекційне відвідування є формою державного нагляду за додержанням законодавства про працю, яке відноситься до повноважень відповідача, та яке проводиться на підставі наказу та направлення. При цьому однією із підстав інспекційного відвідування є отримання інформації від ДФС та її територіальних органів про невідповідність кількості працівників роботодавця обсягам виробництва (виконаних робіт, наданих послуг) до середніх показників за відповідним видом економічної діяльності. За результатами інспекційного відвідування складається акт і в разі виявлення порушень - виноситься припис. Якщо під час інспекційного відвідування встановлено факти порушень вимог законодавства про працю, зафіксовані актом інспекційного відвідування, то вживаються заходи щодо притягнення об`єкта відвідування до відповідальності незалежно від усунення виявлених порушень.

Як встановлено судом, підставою прийняття наказу ГУ Держпраці у Дніпропетровській області від 05.04.2019 року №421-1 та видачі направлення на проведення інспекційного відвідування від 08.04.209 року №57/4.3-Н стала інформація, надана відповідачу листом ГУ ДФС у Дніпопетровській області за вих.№20822/10/04-36-13-01-10 від 25.02.2019 року щодо невідповідності кількості працівників роботодавця обсягам виробництва (виконаних робіт, наданих послуг) до середніх показників за відповідним видом економічної діяльності.

Отже, інспекційне відвідування позивача призначено за наявності встановлених пп.6 абз.2 п.5 Порядку №295 підстав.

При цьому проведення вказаного інспекційного відвідування відбулося у порядку, в термін та у спосіб, що встановлені приписами абз.1 п.8, п.9-10, 19-20 Порядку №295, що позивачем не заперечується.

Як зазначалося вище, ФОП ОСОБА_2 допустив інспектора до проведення цього інспекційного відвідування і воно відбулося в присутності позивача, який надав витребувані запитом відповідача від 08.04.2019 року за вих.№ 133/4.3-19 інформацію та копії документів, необхідних для проведення перевірки, отримав примірник акту, складеного за результатами інспекційного відвідування та підписав його без зазначення будь-яких зауважень або заперечень щодо проведеного інспекційного відвідування.

Отже, позивач не скористався передбаченим п.14 Порядку №295 правом на не допуск посадової особи органу Держпраці до проведення інспекційного відвідування.

Право не допуску до перевірки посадової особи органу державного нагляду (контролю) також передбачено положеннями ст.10 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» від 5 квітня 2007 року №877-V.

При цьому суд зауважує, що саме на етапі допуску до інспекційного відвідування ФОП ОСОБА_2 міг поставити питання про необґрунтованість його призначення та проведення, реалізувавши своє право на захист від безпідставного та необґрунтованого здійснення контролю щодо себе.

Проте позивач допустив посадову особу органу Держпраці до здійснення інспекційного відвідування, за результатами якого встановлені порушення вимог чинного законодавства про працю, та не скористався правом недопуску до проведення зазначеного інспекційного відвідування, чим фактично визнав наявність відповідних підстав для його проведення. Водночас, допуск до інспекційного відвідування нівелює правові наслідки процедурних порушень, допущених контролюючим органом при призначенні такої перевірки.

Аналогічна правова позиція викладена і у постановах Верховного Суду від 10.05.2018 року у справі №806/2127/16 (провадження № К/9901/35465/18) та від 08.08.2018 року у справі №П/811/1680/17 (провадження № К/9901/11219/18).

Більш того, як встановлено судом та підтверджено представником позивача під час розгляду справи, ФОП ОСОБА_2 визнав факт допущення ним встановлених в ході інспекційного відвідування порушень трудового законодавства та на виконання припису усунув їх, про що повідомив відповідача у встановлений законодавством спосіб.

Отже, спір щодо факту допущення позивачем порушень трудового законодавства, зафіксованих в акті інспекційного відвідування від 10.04.2019 року №ДН-1970/268/АВ, відсутній.

Посилання позивача про неможливість застосування до спірних правовідносин приписів Порядку №295 суд вважає необґрунтованими, оскільки цей Порядок прийнятий на виконання ч.1 ст.259 КЗпП України і є спеціальним нормативно-правовим актом у сфері державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю.

Відповідно до ст.265 КЗпП України, посадові особи органів державної влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, винні у порушенні законодавства про працю, несуть відповідальність згідно з чинним законодавством.

Згідно з абз.3, абз.8 ч.2 ст.265 КЗпП України юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу, зокрема, в разі:

- порушення встановлених строків виплати заробітної плати працівникам, інших виплат, передбачених законодавством про працю, більш як за один місяць, виплата їх не в повному обсязі - у трикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення;

- порушення інших вимог трудового законодавства, крім передбачених абзацами другим - сьомим цієї частини, - у розмірі мінімальної заробітної плати.

Відповідно до ч.4 ст.265 КЗпП України штрафи, зазначені у частині другій цієї статті, накладаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2013 №509 затверджено порядок накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення (далі - Порядок № 509).

Відповідно до п.2 Порядку № 509, штрафи накладаються Головою Держпраці, його заступниками, начальниками управлінь і відділів Держпраці та їх заступниками (з питань, що належать до їх компетенції), начальниками територіальних органів Держпраці та їх заступниками (далі - уповноважені посадові особи).

Як зазначалося вище, ФОП ОСОБА_2 не оспорює висновки акта інспекційного відвідування від 10.04.2019 року №ДН-1970/268/АВ.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, яка викладена у постанові від 26.04.2018 у справі №823/708/17 (провадження №К/9901/747/17), заходи щодо притягнення до відповідальності - штрафи у сфері порушення законодавства про працю - застосовуються незалежно від факту усунення виявлених порушень та не можуть бути підставою для уникнення застосування контролюючими органами та органами у сфері нагляду зазначених заходів.

Щодо посилання позивача на те, що Порядок здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 26 квітня 2017 року №295, на підставі якого відповідачем проведено означений інспекційний захід, втратив чинність на підставі постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 14.05.2019 року у справі №826/8917/17, що, на думку позивача, є додатковою підставою для задоволення позову, суд зазначає про таке.

Дійсно, постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 14 травня 2019 року в адміністративній справі №826/8917/17, з урахуванням ухвали цього суду від 20.05.2019р. про усунення описки, скасовано рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 грудня 2018 року у цій справі та прийнято нову постанову, якою визнано нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26 квітня 2017 року №295 «Деякі питання реалізації ст.259 Кодексу законів про працю України та ст.34 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».

При цьому ухвалою Верховного Суду від 19.06.2019 року у адміністративній справі №826/8917/17 відкрито касаційне провадження за скаргою Кабінету Міністрів України на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 14 травня 2019 року.

Водночас, постанова Шостого апеляційного адміністративного суду від 14 травня 2019 року в адміністративній справі №826/8917/17 відповідно до ч.1 ст.325 КАС України набрала законної сили з дати її прийняття, а саме: з 14.05.2019р.

Наслідки визнання нормативно-правового акта протиправним та нечинним визначені ч.2 ст.265 КАС України, якою встановлено, що нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду.

Отже, визнання нормативно-правового акта суб`єкта владних повноважень нечинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням, тобто цей акт втрачає чинність з певного моменту лише на майбутнє і не стосується правовідносин, які виникли на підставі цього акта, до визнання його нечинним.

Як слідує з матеріалів справи, інспекційне відвідування позивача було проведено у період з 09.04.2019 року по 10.04.2019 року, акт інспекційного відвідування №ДН-1970/268/АВ складено 10.04.2019 року, припис про усунення виявлених порушень №ДН-1970/268/АВ/П складено 10.04.2019 року, а спірні постанови про накладення штрафу прийняті 02.05.2019 року.

Тобто, як на момент проведення інспекційного відвідування позивача, так і на момент прийняття відповідачем оскаржуваних постанов про накладення штрафу, Постанова Кабінету Міністрів України №295 від 26 квітня 2017 р., якою затверджено Порядок здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, була чинною, а отже, у відповідача були законні та обґрунтовані підстави для проведення інспекційного відвідування.

Відповідно до ч.1 ст.72 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Беручи до уваги сукупність встановлених обставин, суд доходить висновку, що при проведенні інспекційного відвідування позивача та при прийнятті оскаржуваних постанов від 02.05.2019 року №ДН-1970/268/АВ-ФС/393 та №ДН-1970/268/АВ-ФС/394 про накладення на ФОП ОСОБА_2 штрафів відповідач діяв на підставах, у спосіб та в межах повноважень, наданих йому чинним законодавством, з огляду на що, позовні вимоги ФОП ОСОБА_2 задоволенню не підлягають у повному обсязі.

Відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, у зв`язку з відмовою позивачу в задоволенні позову, понесені ним судові витрати, пов`язані зі зверненням до суду, не відшкодовуються.

Керуючись ст. ст. 242-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовної заяви Фізичної особи-підприємця ОСОБА_10 Петровича (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області (, місцезнаходження: вул. Казакова, 3, м. Дніпро, 49107) про визнання протиправними та скасування постанов про накладення штрафу відмовити у повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду буде складено 19.07.2019 року.

Суддя О.М. Турова