Справа № 460/2703/18
Суддя: Мікула Оксана Іванівна
Дата ухвалення: 2019-07-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2019 рокуЛьвів№ 857/4119/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді - Мікули О. І.,

суддів - Багрія В. М., Курильця А. Р.,

з участю секретаря судового засідання - Федчук М. Р.,

розглянувши в режимі відеоконференції у відкритому судовому засіданні в м.Львові в залі суду апеляційну скаргу Державної установи "Городищенська виправна колонія (№96)" на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 21 лютого 2019 року у справі № 460/2703/18 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної установи "Городищенська виправна колонія (№96)" про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити дії, -

суддя в 1-й інстанції Недашківська К. М.,

час ухвалення рішення 21.02.2019 року,

місце ухвалення рішення м. Рівне,

дата складання повного тексту рішення 25.02.2019 року,

в с т а н о в и в:

Позивач - ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до відповідача - Державної установи Городищенська виправна колонія (№96), в якому просив визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо невжиття заходів для приведення житлових, побутових та санітарно-гігієнічних умов його утримання у відповідність до вимог чинного законодавства, які визначають умови відбування покарання засудженими до довічного позбавлення волі; зобов`язати відповідача на протязі 2 місяців з дня набрання рішенням законної сили, привести житлові, побутові та санітарно-гігієнічні умов його утримання у відповідність до вимог чинного законодавства, які визначають умови відбування покарання засудженими до довічного позбавлення волі.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 21 лютого 2019 року позов задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Державної установи Городищенська виправна колонія (№96) щодо невжиття заходів для приведення житлових, побутових та санітарно-гігієнічних умов утримання засудженого ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у відповідність до вимог чинного законодавства, які визначають умови відбування покарання засудженими до довічного позбавлення волі. Зобов`язано Державну установу Городищенська виправна колонія (№96) протягом 6 (шести) місяців з дня набрання рішенням законної сили привести житлові, побутові та санітарно-гігієнічні умов утримання засудженого ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у відповідність до вимог чинного законодавства, які визначають умови відбування покарання засудженими до довічного позбавлення волі. У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Державної установи Городищенська виправна колонія (№96) про зобов`язання протягом 2 (двох) місяців з дня набрання рішенням законної сили привести житлові, побутові та санітарно-гігієнічні умов утримання засудженого ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у відповідність до вимог чинного законодавства, які визначають умови відбування покарання засудженими до довічного позбавлення волі відмовити.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржуване рішення прийняте з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального права та підлягає скасуванню, покликаючись на те, що судом першої інстанції не надано належної правової оцінки тому факту, що під час моніторингового візиту у 2018 році відзначено позитивні зрушення з часу візиту у 2013 році, зокрема, зазначено, що адміністрацією установи в цілому вживаються заходи щодо приведення умов тримання засуджених, які є сумісними з повагою до людської гідності відповідно до міжнародних стандартів; у структурних дільницях виправної колонії поступово проводяться відповідні будівельні та ремонтні роботи та вживаються заходи, спрямовані на покращення умов тримання засуджених. При цьому, моніторинговою групою у звіті 2018 року відмічено активну поведінку відповідача пов`язану із вживанням певних заходів щодо приведення умов тримання засуджених. Тобто, наведене свідчить про вчинення дій з боку відповідача щодо приведення до нормативних вимог умов тримання засуджених. Також апелянт звернув увагу на те, що Державна установа Городищенська виправна колонія (№96) є колонією максимального рівня безпеки, тому Типові правила щодо обладнання секторів для тримання засуджених до довічного позбавлення волі не застосовуються до облаштування сектору максимального рівня безпеки, а законодавством не визначено питання обладнання секторів для тримання засуджених до довічного позбавлення волі при виправних колоніях максимального рівня безпеки. Крім того, звертає увагу суду на те, що ні Кримінально-виконавчий кодекс України, ані Правила внутрішнього розпорядку установ виконання покарань, які затверджені наказом Міністерства юстиції України від 28.08.2018 №2823/5, не містять в собі приписи, які б розкривали поняття «необхідні житлово-побутові умови, що відповідають правилам санітарії та гігієни», встановлювали б відповідні вимоги до влаштування санвузлів в камерах колонії. Також звертає увагу на те, що звіти за результатами моніторингового візиту представника Секретаріату Уповноваженого Верховної Ради України містять в собі рекомендації Державній пенітенціарній службі України, зокрема рекомендують Міністерству юстиції України вжити заходів щодо повної реконструкції сектору максимального рівня безпеки ДУ «Городищенська виправна колонія (№96)», разом з тим, такі, на думку апелянта, не стосуються безпосередньо позивача. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Позивач своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався, відповідно до ч.4 ст.304 КАС України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Представник відповідача (апелянта) Дмитрук І. М. у судовому засіданні підтримала доводи, викладені в апеляційній скарзі, вважає висновки суду першої інстанції неправильними та необґрунтованими. Просить скасувати оскаржувану рішення та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Представник позивача Бідюк Т ОСОБА_2 у судовому засіданні не погодилася з доводами апеляційної скарги і вважає, що вони не спростовують висновків суду першої інстанції, який ухвалив законне та обґрунтоване рішення. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Заслухавши суддю-доповідача та пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засуджений до довічного позбавлення волі.

З 15 березня 2018 року відбуває покарання в секторі максимального рівня безпеки для тримання чоловіків засуджених до довічного позбавлення волі Державної установи Городищенська виправна колонія №96.

У квітні 2013 року працівником Департаменту з питань реалізації національного превентивного механізму Секретаріату Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини разом із регіональним координатором Уповноваженого з прав людини у зв`язках з громадськістю в Рівненській області здійснено моніторинговий візит до пенітенціарних установ Рівненської області.

За результатами вказаного моніторингового візиту виявлено ряд недоліків та рекомендовано Державній пенітенціарній службі України вирішити питання щодо рівномірного розміщення у Городищенській виправній колонії (№96) засуджених дільниці приміщень камерного типу та довічного позбавлення волі з метою забезпечення мінімальної площі на одну особу та створення належних умов відбування покарання; вжити заходів щодо приведення камерних приміщень у відповідність до вимог нормативно-правових актів, у тому числі: спальні місця у приміщеннях камерного типу та камерах для тримання засуджених до довічного позбавлення волі обладнати відповідно до встановлених законодавством норм площі; забезпечити у всіх камерних приміщеннях доступ до свіжого повітря, а також забезпечити достатній рівень природного та штучного освітлення; у Городищенській виправній колонії (№96) привести відповідно до вимог нормативно-правових актів обладнання дворів для проведення прогулянок засуджених, у першу чергу на дільниці для тримання засуджених до довічного позбавлення волі.

Результати проведення моніторингового візиту зафіксовані у звіті від 04 квітня 2013 року.

22 серпня 2018 року начальник відділу моніторингу дотримання прав людини на належне утримання Департаменту реалізації національного превентивного механізму Секретаріату Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, головний спеціаліст відділу права на працю Департаменту моніторингу соціальних прав Секретаріату Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, регіональний координатор взаємодії з громадськістю Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини у Рівненській області, представник громадськості здійснили моніторинговий візит державної установи Городищенська виправна колонія (№96).

Результати проведення цього моніторингового візиту, зафіксовані у звіті, відповідно до якого у Городищенській виправній колонії (№ 96) виявлено ряд недоліків.

За результатами моніторингового візиту рекомендовано Міністерству юстиції України забезпечити: право на приватність у банному комплексі (обладнати душові кабіни шторками/перегородками); належне штучне освітлення в жилих приміщеннях дільниці ресоціалізації; норму жилої площі на кожного засудженого в окремих жилих приміщеннях дільниці ресоціалізації; провести ретельну перевірку фактів затримки/невідправки кореспонденції засуджених; вжити заходів щодо повної реконструкції сектору максимального рівня безпеки, в якому відбувають покарання засуджені до довічного позбавлення волі в умовах, які є несумісними з повагою до людської гідності.

Позивач вказує, що фактично умови перебування у ДУ Городищенська виправна колонія (№96) не змінилися і не покращилися, тому він звернувся до суду.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив з того, що адміністрацією Державної установи Городищенська виправна колонія (№96) не вжито належних заходів для приведення умов утримання засудженого до довічного позбавлення волі позивача у відповідність до вимог чинного законодавства, чим допущено протиправну бездіяльність внаслідок невиконання обов`язку, встановленого законом, а тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню. Разом з тим, позовна заява про зобов`язання ДУ Городищенська виправна колонія (№96) привести житлові, побутові та санітарно-гігієнічні умов утримання позивача у відповідність до вимог чинного законодавства, які визначають умови відбування покарання засудженими до довічного позбавлення волі підлягає задоволенню частково з врахуванням критеріїв розумності та реальності - протягом 6 місяців.

Такі висновки суду першої інстанції, на думку колегії суддів, відповідають нормам матеріального права та фактичним обставинам справи і є правильними, законними та обґрунтованими, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Згідно із ч.1 ст.1 Кримінально-виконавчого кодексу України (далі - КВК України) кримінально-виконавче законодавство України регламентує порядок і умови виконання та відбування кримінальних покарань з метою захисту інтересів особи, суспільства і держави шляхом створення умов для виправлення і ресоціалізації засуджених, запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами, а також запобігання тортурам та нелюдському або такому, що принижує гідність, поводженню із засудженими.

Відповідно до ч.1 ст.7 КВК України держава поважає і охороняє права, свободи і законні інтереси засуджених, забезпечує необхідні умови для їх виправлення і ресоціалізації, соціальну і правову захищеність та їх особисту безпеку.

Ч.2 ст. 7 КВК України передбачає, що засуджені користуються всіма правами людини та громадянина, передбаченими Конституцією України, за винятком обмежень, визначених цим Кодексом, законами України і встановлених вироком суду.

Згідно із ч.4 ст.7 КВК України правовий статус засуджених визначається законами України, а також цим Кодексом, виходячи із порядку і умов виконання та відбування конкретного виду покарання.

Відповідно до ч.5 ст. 7 КВК України дискримінація засуджених за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками забороняється.

Ч.1 ст.102 КВК України передбачає, що режим у виправних і виховних колоніях - це встановлений законом та іншими нормативно-правовими актами порядок виконання і відбування покарання, який забезпечує ізоляцію засуджених; постійний нагляд за ними; виконання покладених на них обов`язків; реалізацію їхніх прав і законних інтересів; безпеку засуджених і персоналу; роздільне тримання різних категорій засуджених; різні умови тримання засуджених залежно від виду колонії; зміну умов тримання засуджених.

Згідно із ч.2 ст.150 КВК України засуджені до довічного позбавлення волі тримаються окремо від інших засуджених, крім тих, які після відбуття десяти років покарання у приміщеннях камерного типу переведені до звичайних жилих приміщень колонії максимального рівня безпеки.

Ч.2 ст.151 КВК України передбачає, що на осіб, які відбувають довічне позбавлення волі, поширюються права і обов`язки засуджених до позбавлення волі, передбачені ст.107 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.97 КВК України у дільниці посиленого контролю виправних колоній мінімального рівня безпеки із загальними умовами тримання і виправних колоній середнього рівня безпеки засуджені тримаються в ізольованих жилих приміщеннях, а в дільниці посиленого контролю виправних колоній максимального рівня безпеки у приміщеннях камерного типу.

Згідно із приписами розділу ХХХІІ Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 29 грудня 2014 року № 2186/5 (далі - Правила), у дільницях посиленого контролю виправних колоній засуджені тримаються в умовах суворої ізоляції від інших засуджених, яка поєднується із застосуванням до них обмежень, передбачених режимом відбування покарання, а також заходів виховного впливу. У дільницях посиленого контролю виправних колоній мінімального рівня безпеки із загальними умовами тримання та середнього рівня безпеки засуджені розміщуються у звичайних жилих приміщеннях, а в дільницях посиленого контролю виправних колоній максимального рівня безпеки - у ПКТ. Засуджені, які тримаються у дільниці посиленого контролю, не мають права виходу з жилих приміщень та ПКТ, за винятком виходу на роботу та проведення прогулянок у встановлений розпорядком дня час, а також у випадках надання їм побачень, медичного обстеження та стаціонарної медичної допомоги, відвідування кімнати для виховної роботи.

Ч.1 ст.115 КВК України передбачає, що особам, які відбувають покарання у виправних і виховних колоніях, створюються необхідні житлово-побутові умови, що відповідають правилам санітарії та гігієни. Засуджені, як правило, тримаються в приміщеннях блочного типу. Норма жилої площі на одного засудженого не може бути менш як чотири квадратні метри, а у лікувальних закладах при виправних колоніях, у виправних колоніях, призначених для тримання і лікування хворих на туберкульоз, у стаціонарі - п`яти квадратних метрів.

Відповідно до пунктів 10-12 Мінімальних стандартних правил поводження з в`язнями (резолюція 663 CI (XXIV) ( 995_992 ) ООН від 30 серпня 1955 року) всі приміщення, якими користуються в`язні, особливо спальні, повинні відповідати всім санітарним вимогам, причому належну увагу слід звертати на кліматичні умови, особливо на кубатуру цих приміщень, на мінімальну площу їх, на освітлення, опалення і вентиляцію. В приміщеннях, де живуть і працюють в`язні: а) вікна повинні мати достатні розміри для того, щоб в`язні могли читати і працювати при денному світлі, і повинні бути сконструйовані так, щоб забезпечувати доступ свіжого повітря, незалежно від того, є чи немає штучної системи вентиляції; b) штучне освітлення повинне бути достатнім для того, щоб в`язні могли читати і працювати без шкоди для зору. Санітарні вузли повинні бути достатні для того, щоб кожен в`язень міг задовольнити свої природні потреби, коли йому це потрібно, в умовах чистоти і пристойності.

Згідно із п. п. 1, 2, 4 Європейських пенітенціарних (в`язничних) правил (Рекомендація № R (2006)2 від 1 лютого 1987 року Комітету Міністрів держав-учасниць) при поводженні з усіма особами, позбавленими волі, необхідно дотримуватись їхніх прав людини. Особи, позбавлені волі, зберігають усі права, яких вони не були законно позбавлені за рішенням суду, відповідно до якого вони засуджені до позбавлення волі чи взяті під варту. Утримання ув`язнених в умовах, які порушують їхні права людини, не може бути виправдано нестачею ресурсів.

Пунктом 18 Європейських пенітенціарних (в`язничних) правил встановлено, що у всіх будівлях, де ув`язнені повинні мешкати, працювати або збиратися: a. вікна мусять бути достатньо великими, аби ув`язнені могли читати чи працювати при природному освітленні в нормальних умовах, та забезпечувався приплив свіжого повітря, крім тих випадків, коли є відповідна система кондиціонування повітря; b. штучне освітлення мусить відповідати загальноприйнятим технічним нормам; c. повинна бути передбачена система сигналізації, яка дозволяє ув`язненим негайно встановлювати контакт із персоналом.

П.15 ч.1 ст.18 Закону України "Про Державну кримінально-виконавчу службу України" передбачає, що посадові та службові особи органів і установ виконання покарань, слідчих ізоляторів, зобов`язані створювати належні умови для тримання засуджених і осіб, узятих під варту, їх комунально-побутового і медико-санітарного забезпечення.

Згідно з пп.12 п.5 Положення про Державну установу Городищенська виправна колонія (№96), затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 27 червня 2018 року №2134/5, виправна колонія відповідно до покладених на неї завдань здійснює матеріально-побутове забезпечення засуджених, які тримаються у виправній колонії, відповідно до вимог нормативно-правових актів; створює їм побутові умови, що відповідають правилам санітарії та гігієни.

Відповідно до п.1.2 Положення про сектор максимального рівня безпеки при виправній колонії середнього рівня безпеки (далі - Положення), затвердженого Наказом Державного департаменту України з питань виконання покарань від 28 липня 2005 року №124, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 11 серпня 2005 року за N 881/11161, Сектор є структурним підрозділом виправної колонії середнього рівня безпеки (далі - колонія), на території якої він створений, і розташовується в ізольованому (локальному) секторі житлової зони колонії на базі капітально побудованих приміщень камерного типу (далі - ПКТ).

Згідно із п. 1.3 Положення у секторі тримаються засуджені до позбавлення волі на певний строк, яким за рішенням Апеляційної комісії Державного департаменту України з питань виконання покарань з питань розподілу, направлення та переведення для відбування покарання осіб, засуджених до позбавлення волі (далі Апеляційна комісія Департаменту), установлено відбування покарання у ПКТ виправної колонії максимального рівня безпеки, а також чоловіки, засуджені до покарання у виді довічного позбавлення волі.

П.1.8 Положення передбачає, що Сектор не має прав юридичної особи. Бухгалтерські та фінансові операції з його обслуговування провадяться відповідними службами колонії.

Відповідно до п.1.9 Положення начальник колонії та його заступники несуть персональну відповідальність за додержання вимог законодавства, умов і режиму тримання засуджених у секторі.

Додатком до Положення є Типові правила щодо обладнання секторів для тримання засуджених до довічного позбавлення волі (далі - Типові правила), відповідно до пункту 1 яких ці правила застосовуються для обладнання нових та реконструкції і капітального ремонту діючих секторів максимального рівня безпеки (далі - сектори). При облаштуванні секторів, крім цих правил, необхідно також керуватися вимогами державних будівельних норм, державних стандартів України, державними протипожежними та санітарними нормами при будівництві, а також вимогами відомчих нормативно-правових актів, що регламентують це питання.

При цьому, колегія суддів відхиляє як безпідставні покликання апелянта на те, шо ДУ «Городищенська виправна колонія (№ 96)» є колонією максимального рівня безпеки, а не середнього, відтак Типові правила не застосовуються до облаштування сектору максимального рівня безпеки, оскільки такі спростовуються стандартами, встановленими як в міжнародному, так і в національному законодавстві.

Відповідно до п.3 Типових правил з метою забезпечення надходження до камери належного природного освітлення відношення площі світлових прорізів до площі підлоги встановлюється не менше 1:8, віконні прорізи виконуються висотою 1200 мм, шириною - не менше 900 мм. У кожній камері встановлюються санітарний вузол, обладнаний унітазом із зливним бачком, умивальник та при технічній можливості душова кабіна. Санітарний вузол обов`язково відгороджується суцільною перегородкою висотою не менше 1 м з дверима, що відчиняються ззовні.

Згідно із п.3 Типових правил прогулянкові дворики розміщуються на території сектору або на даху будівлі з ПКТ і будуються з розрахунку 3 кв. м на одну особу і не менше ніж на 25% від загальної кількості місць для засуджених у секторі. Площа кожного прогулянкового дворика має бути не менше ніж 12 кв. м.

П.4.2 Типових правил передбачає, що у приміщеннях передбачається припливна або припливно-витяжна вентиляція. У камерах передбачаються: а) припливно-механічна вентиляція з підігрівом припливного повітря в холодний період та розташування повітроводів у коридорах уздовж повздовжньої стіни з розміщенням припливних отворів у стінах камер; б) витяжна гравітаційна вентиляція через окремі для кожної камери витяжні канали, що розміщуються у стіні.

Матеріалами справи підтверджується, що житлово-побутові та санітарно-гігієнічні умови утримання осіб, засуджених до довічного позбавлення волі, які утримуються в секторі максимального рівня безпеки ДУ "Городищенська виправна установа (№ 96)", не відповідають встановленим стандартам як в міжнародному, так і в національному законодавстві, що підтверджено результатами моніторингового візиту до установи представника Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини за 2013 та 2018 року.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач у зв`язку з тим, що структура та штат виправної колонії затверджується Мін`юстом, а кошторис - управлінням, для покращення умов відбування покарань засуджених до довічного позбавлення волі, надсилав листи до Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України №30/08/1671 від 12 травня 2017 року, №30/02/3808 від 12 вересня 2017 року; 30/02/4971 від 28 листопада 2017 року, №30/02/5340 від 15 грудня 2017 року, №30/02/2415 від 04 червня 2018 року, №30/02/3682 від 30 серпня 2018 року, №30/02/4008 від 19 вересня 2018 року, №30/18/4425 від 22 жовтня 2018 року, №30/02/3940 від 13 вересня 2018 року, в яких клопотав розглянути питання щодо збільшення норм жилої площі на одного засудженого шляхом проведення поточних ремонтів (демонтажу стін між камерами), об`єднання декількох одномісних камер у двомісні та виділити фінансування для проведення робіт по КЕВК «Предмети, матеріали, обладнання та інвентар».

Разом з тим, судом встановлено, що ні під час розгляду справи в суді першої інстанції, ні під час апеляційного провадження відповідач не надав належних та допустимих доказів на на спростування тверджень позивача щодо наявності порушень вимог чинного законодавства в частині забезпечення належних житлових, побутових та санітарно-гігієнічних умов утримання засудженого ОСОБА_1 у ДУ Городищенська виправна колонія (№ 96), зокрема: приміщення камери, в якій утримується позивач, є надто вузьким, через маленькі розміри камери фактично відсутнє вільне місце для пересування по ній; природнього освітлення не вистачає, штучне освітлення в камері недостатнє; вентиляція дуже слабка і у весняно-літній період повітря не вистачає; порушуються санітарні норми в туалеті; прогулянковий дворик не відповідає встановленим вимогам через вкрай недостатню площу і розташовується підвішеним в середині будівлі, підлога прогулянкового дворика складається з приварених один до одного металевих прутів, пряме сонячне світло та свіже повітря не потрапляє до нього через суцільний матовий поліпропіленовий дах, тому таке покриття в сонячні дні створює парниковий ефект.

Таким чином, невідповідність умов утримання позивача у виправній установі нормативно встановленим вимогам не спростована відповідачем належними доказами.

У розумінні КАС України бездіяльність суб`єкта владних повноважень - це пасивна поведінка суб`єкта владних повноважень, яка може мати вплив на реалізацію прав, свобод, інтересів фізичної чи юридичної особи.

Поряд з цим, бездіяльність суб`єкта владних повноважень може бути визнана протиправною адміністративним судом лише в тому випадку, якщо відповідач ухиляється від вчинення дій, які входять до кола його повноважень та за умови наявності правових підстав для вчинення таких дій.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що адміністрація Державної установи Городищенська виправна колонія (№96) не вжила достатніх належних заходів для повного приведення умов утримання засудженого до довічного позбавлення волі позивача у відповідність до вимог чинного законодавства, чим допущено протиправну бездіяльність внаслідок невиконання обов`язку, встановленого законом, а тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Колегія суддів також вважає, що суд першої інстанції з врахуванням критеріїв розумності та реальності можливих строків для відповідача щодо приведення житлових, побутових та санітарно-гігієнічних умов утримання засудженого позивача у відповідність до чинного законодавства, правильно задовольнив вказану позовну вимогу частково, зобов`язавши ДУ Городищенська виправна колонія (№96) привести вказані умов утримання позивача у відповідність до вимог чинного законодавства протягом 6 місяці з дня набрання рішенням суду законної сили.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.

Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі Серявін та інші проти України (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).

Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

З врахуванням вищенаведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про підставність позовних вимог в частині їх задоволення, правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відповідно до ст.316 КАС України апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись ст. 242, 243, 250, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Державної установи "Городищенська виправна колонія (№96)" залишити без задоволення, а рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 21 лютого 2019 року у справі № 460/2703/18 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя О. І. Мікула
судді В. М. Багрій
А. Р. Курилець
Повне судове рішення складено 19 липня 2019 року.