Справа № 1.380.2019.001986
Суддя: Хома Олена Петрівна
Дата ухвалення: 2019-07-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №1.380.2019.001986
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2019 року

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого - судді Хоми О.П.,

з участю секретаря судового засідання Павлішевського М.В.,

з участю представника позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Івано-Франківської митниці ДФС про визнання незаконними і скасування рішення та картки відмови,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2 (далі - позивач, ОСОБА_2 ) звернувся до суду з позовом до Івано-Франківської митниці ДФС (далі - відповідач), в якому просить:

- визнати незаконним та скасувати рішення відповідача від 04.04.2019 №UA206020/2019/000454/2 про коригування митної вартості товарів;

- визнати незаконним та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформлені випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA206020/2019/00491.

Позовні вимоги мотивовані тим, що, декларантом фізичною-особою підприємцем ОСОБА_3 в інтересах позивача подано електронну декларацію від 28.03.2019 №UA206020/2019/403486 до Івано-Франківської митниці ДФС для здійснення митного оформлення імпортованого позивачем транспортного засобу «MERCEDES-BENZ Е 220 CDI» 2014 року випуску, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , об`єм двигуна 2143 см. кубічних, із зазначенням ціни у розмірі 11 000 євро, що відповідає ціні договору. Під час здійснення митного оформлення позивачем подано усі необхідні документи, передбачені частиною другою статті 53 Митного кодексу України, які чітко ідентифікували товар та містили всі відомості, що підтверджують митну вартість товару. Натомість Івано-Франківська митниця ДФС в порушення норм Митного кодексу України безпідставно прийняла оскаржувані рішення та неправомірно застосувала резервний метод визначення митної вартості автомобіля, імпортованого позивачем.

Івано-Франківська митниця ДФС щодо задоволення позову заперечила з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Суть заперечень полягає у такому. Під час контролю за правильністю визначення декларантом митної вартості товару на підставі поданої митної декларації у Івано-Франківської митниці ДФС виник сумнів стосовно достовірності наданих позивачем до митного оформлення відомостей, необхідних для підтвердження заявленої митної вартості товару. Тому згідно з вимогами статті 53 Митного кодексу України відповідач зобов`язав декларанта надати додаткові документи. У зв`язку з ненаданням декларантом запитуваних документів Івано-Франківська митниця ДФС 04.04.2019 відмовила у митному оформленні (випуску) транспортного засобу, про що прийняла картку відмови №UA206020/2019/00491 та рішення про коригування митної вартості товарів №UA206020/2019/000454/2, відповідно до якого визначила митну вартість імпортованого автомобіля за резервним методом у розмірі 18 250 євро. У задоволенні позову просить відмовити повністю.

Ухвалою від 22.04.2019 позовна заява залишена без руху, позивачу надано строк для усунення недоліків.

Вимоги ухвали позивачем виконано.

Ухвалою від 25.04.2019 відкрито провадження у справі та призначено до підготовчого засідання.

Івано-Франківською митницею ДФС 20.05.2019 подано відзив на позовну заяву (вх.№17252), письмові пояснення (вх.№17254) та клопотання про проведення судового засідання в режимі відеоконференції (вх.№17256).

Ухвалою суду від 21.05.2019 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду в режимі відеоконференції.

Представником позивача 27.06.2019 (вх.№22499) подано відповідь на відзив.

Представник Івано-Франківської митниці ДФС не з`явився 18.07.2019 до Івано-Франківського окружного адміністративного суду, який забезпечував проведення судового засідання в режимі відео конференції.

Неявка представника позивача зумовила проведення судового засідання в звичайному режимі.

Суд, з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_2 25.03.2019 придбав у нерезидента ТзОВ «МАКСАВТО» (Бельгія) транспортний засіб легковий автомобіль марки «MERCEDES-BENZ Е 220 CDI» 2014 року випуску, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , об`єм двигуна 2143 см. кубічних.

Відповідно до рахунку від 25.03.2019 №19/153 автомобіль придбано за ціною 11 000 євро.

Декларантом фізичною-особою підприємцем ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_2 подано електронну декларацію від 28.03.2019 №UA206020/2019/403486 до Івано-Франківської митниці ДФС для здійснення митного оформлення імпортованого позивачем транспортного засобу. Під час митного оформлення декларантом заявлено митну вартість за ціною договору, а саме 11 000 євро.

Для проведення митного оформлення транспортного засобу та на підтвердження ціни товару декларантом надано наступні документи: рахунок від 25.03.2019 №19/153; декларацію про походження товару від 25.03.2019 №0380; акт про проведення огляду (перегляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу від 30.03.2019 №UA305060/2019/003805; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу від 26.05.2014 №462701174; внутрішній договір (контракт) доручення від 25.03.2019 №ННО 889795; паспорт громадянина України серії НОМЕР_2 ; копію митної декларації країни відправлення від 27.03.2019 №19ВЕЕ173.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості автомобіля відповідачем винесено рішення про коригування митної вартості товарів від 04.04.2019 №UA206020/2019/000454/2, відповідно до якого митна вартість імпортованого автомобіля за резервним методом визначено у розмірі 18 250 євро та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA206020/2019/00491.

У рішенні про коригування митної вартості товарів від 04.04.2019 №UA206020/2019/000454/2 та картці відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA206020/2019/00491 причинами прийняття рішення вказано те, що митна вартість визначена за резервним методом (стаття 64 Митного кодексу України). Перший метод не застосований у зв`язку з ненаданням документів відповідно до частини другої статті 53 Митного кодексу України. Другий - п`ятий методи визначення митної вартості (статті 59 - 63 Митного кодексу України) не застосовані, у зв`язку з відсутністю інформації щодо угод на ідентичні та подібні (аналогічні) товари та даних, на підставі яких можливе визначення митної вартості згідно з методами чотири та п`ять (статті 62 та 63 Митного кодексу України). Джерело інформації: спрацювання АСАУР 105-2, 106-2 «Вартість транспортного засобу нижча наявної цінової категорії, отриманої у тому числі із зовнішніх джерел. Обов`язкове залучення відповідного спеціалізованого підрозділу для визначення MB за VIN-кодами: НОМЕР_3 , валюта - євро, вартість - 18 250. Проведено консультацію з декларантом, доведено інформацію про право декларанта вчиняти дії, передбачені пупнком 5 частини другої статті 55 та Главою 4 Митного кодексу України».

Позивач 05.04.2019 звернувся до Івано-Франківської митниці ДФС з повідомленням про проведення автотоварознавчої експертизи автомобіля марки «MERCEDES-BENZ Е 220 CDI» 2014 року випуску, ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , проте такий висновок не був у подальшому врахований відповідачем.

Згідно з висновком експертного автотоварознавчого дослідження по визначенню вартості ввезеного автомобіля від 10.04.2019 № 37, експертом Романюком В.К., вартість автомобіля «MERCEDES-BENZ Е 220 CDI», ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , що ввозиться з-за кордону на митну територію України станом на 10.04.2019 складає 357 656 грн. Курс НБУ станом на 10.04.2019 становить 1 євро=30,105190 грн, у зв`язку з чим вартість автомобіля в євро становить 11 880 євро. Відповідно до Додатку № 1 до Висновку № 37 протоколу огляду транспортного засобу від 09.04.2019, при огляді встановлено пошкодження оцінюваного автомобіля, що вплинуло на вартість транспортного засобу.

Вважаючи протиправними рішення відповідача від 04.04.2019 №UA206020/2019/000454/2 про коригування митної вартості товарів та прийнятої на підставі нього картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформлені випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA206020/2019/00491 позивач звернувся з даним позовом в суд.

При вирішенні спору суд керувався наступним.

Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правовідносини, що виникають у сфері визначення митної вартості товару при митному оформленні, регулюються Митним кодексом України (далі - МК України).

Відповідно до статей 49, 50 МК України, митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.

Згідно з частиною першою статті 51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу;

Відповідно до частини першої статті 52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Згідно з частиною другою статті 52 МК України передбачено, що декларант зобов`язаний: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

Відповідно до частин першої та другої статті 54 МК України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом.

Згідно з частиною третьої статті 54 МК України, за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Відповідно до частини шостої статті 54 МК України, орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Згідно з частиною сьомою статті 54 МК України передбачено, що у разі, якщо під час проведення митного контролю орган доходів і зборів не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.

Відповідно до частин першої, другої статті 53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є декларація митної вартості, зовнішньоекономічний договір (контракт), рахунок-фактура (інвойс), банківські платіжні документи (якщо рахунок сплачено); інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи; копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

За правилами частини третьої статті 53 МК України, у разі якщо зазначені документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прас-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

При цьому, пунктом 2 частини п`ятої статті 54 МК України передбачено, що митний орган має право письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості лише у випадках, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною шостою статті 53 МК України, декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що органи доходів і зборів мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву в правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки саме з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає органу доходів і зборів право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

При цьому, витребовувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України.

Саме така правова позиція в подібних правовідносинах сформована Верховним Судом в постанові від 20.02.2018 у справі №809/1884/16, яка врахована судом при ухваленні даного рішення.

Верховний Суд у постанові від 30.10.2018 у справі №826/25605/15 зазначив, що ненадання декларантом запитуваних митним органом документів, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товару за першим методом, не є достатнім для висновку про наявність підстав для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості.

Відповідачем не доведено наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення позивачем митної вартості товарів за першим методом, натомість позивач підтвердив заявлену митну вартість товарів необхідними документами.

Посилання відповідача на спрацювання джерела інформації АСАУР, як на підставу для витребування додаткових доказів, судом не враховуються, адже митний орган повинен насамперед здійснити перевірку відомостей, що містяться в документах, які підтверджують заявлену митну вартість, і лише після цього - у разі виявлення підстав - може витребувати у декларанта додаткові документи, зазначивши при цьому ці виявлені підстави та обставини, які ці документи повинні підтвердити.

Посилання відповідача на те, що сума, яка зазначена в поданому позивачем рахунку від 25.03.2019 №19/153, не була підтверджена є безпідставними, оскільки положення статті 53 МК України не містять вимог щодо додаткового підтвердження ціни, вказаної у документах, які підтверджують митну вартість товару.

Також, позивачем на обґрунтування своєї позиції подано висновок експертного автотоварознавчого дослідження по визначенню вартості ввезеного автомобіля від 10.04.2019 № 37, зі змісту якого видно, що вартість транспортного засобу MERCEDES-BENZ Е 220 CDI, ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , що ввозиться на митну територію України, станом на момент огляду, у цінах на час завершення експертизи 10.04.2019 становить 357 656 грн (11 880 євро).

Вказані докази підтверджують достовірність заявленої позивачем у митній декларації митної вартості автомобіля та обраного методу її визначення.

При цьому, відповідач не надав суду жодних доказів того, що при прийнятті відповідачем рішення про коригування митної вартості товарів за резервним методом враховано стан транспортного засобу (пошкодження автомобіля, які зазначені в акті про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу від 01.12.2018), а саме: пошкодження подряпинами та вм`ятинами капота,переднього бампера, передньої правої фари, колісних дисків, заднього бампера.

Слід зазначити, що в Івано-Франківської митниці ДФС була реальна можливість перевірити задекларовану вартість імпортованого транспортного засобу, оскільки рахунок від 25.03.2019 №19/153 містить відомості про юридичну особу продавця, її адресу та номер телефону, однак відповідачем заходи щодо уточнення дійсної вартості імпортованого товару вжиті не були.

Щодо тверджень відповідача, що вартість імпортованого позивачем транспортного засобу, не підтверджена документально та згенерована АСАУР ДФС і складає 18 250 євро, то такі, на переконання суду, є абсолютно безпідставним та такими, що не ґрунтуються на жодному з методів визначення митної вартості, оскільки спрацювання системи управління ризиками, згідно позиції Верховного Суду, викладеної в постановах від 19.02.2019 у справі №805/2713/16-а та від 02.04.2019 у справі №809/784/16, є лише рекомендацією посадовій особі органу доходів і зборів більш детально проаналізувати умови зовнішньоекономічної операції, та не може бути безумовною підставою для відмови в оформленні товару за самостійно заявленою декларантом митною вартістю товарів. Різниця між вартістю товару, задекларованого особою та вартістю схожих товарів, що розмитнювались цією особою чи іншими особами у попередніх періодах також не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів до показників автоматизованої системи аналізу та управління ризиками.

Наведене дозволяє дійти висновку, що позивач під час митного оформлення надав усі наявні та достатні документи, передбачені Митним кодексом України, необхідні для визначення митної вартості, та які містять повну інформацію про митну вартість та її складові. Натомість контролюючий орган не довів належними, достатніми та беззаперечними доказами, що надані декларантом документи в своїй сукупності не підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за ці товари та не дають можливість здійснити митне оформлене товару за визначеним декларантом основним методом - за ціною договору, як не довів і правових підстав для застосування резервного методу.

На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, що відповідачем не доведено наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення позивачем митної вартості товарів за першим методом, натомість позивач підтвердив заявлену митну вартість товарів необхідними документами. Зазначене, в свою чергу, свідчить про відсутність підстав для коригування митної вартості імпортованого позивачем транспортного засобу та протиправність прийнятого митницею рішення.

При цьому судом враховано правові висновки, викладені Верховним Судом у постанові від 06.03.2019 у справі №809/278/17 у аналогічних правовідносинах.

Відповідно до вимог частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач вказаного обов`язку не виконав, у матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази правомірності прийняття рішення Івано-Франківської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів від 04.04.2019№UА206020/2019/000454/2 та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UА206020/2019/00491.

Відповідно до частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Даючи оцінку рішенням відповідача, які зумовили звернення позивача до суду з даним позовом, суд дійшов висновку, що рішення про коригування митної вартості товарів від 04.04.2019 №UА206020/2019/000454/2 та картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UА206020/2019/00491 не відповідають визначеним частиною другою статті 2 КАС України критеріям поведінки відповідача у спірних правовідносинах та порушують право позивача на митне оформлення транспортного засобу та право розпорядження придбаним майном, тому їх слід визнати незаконними та скасувати, задовольнивши позов повністю.

Відповідно до частини 1 статті 136 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивач просить відшкодувати судові витрати у вигляді судового збору і оплати експертного автотоварознавчого дослідження по визначенню вартості ввезеного автомобіля.

На підтвердження понесених витрат до справи долучено ряд квитанцій.

Так, на підтвердження оплати послуг експертного автотоварознавчого дослідження по визначенню вартості ввезеного автомобіля долучено копію квитанції від 09.04.2019 серії АБ №000889 форми №ПО-Д2.

Відповідно до Інструкції по використанню форм документів суворої звітності, що застосовуються для оформлення замовлень та розрахунків із споживачами за побутові послуги затвердженої наказом Українського союзу об`єднань, підприємств і організацій побутового обслуговування населення від 29.09.1995 №8, форма №ПО-Д2 є квитанцією на виконання послуг, що надаються в присутності замовника.

Отже, форма № ПО-Д2 застосовується в процесі розрахунків, а не є документом, що підтверджує здійснення оплати за відповідні послугу. Належних доказів понесення позивачем відповідних витрат суду не надано, тому відсутні підстави для задоволення вимоги про відшкодування позивачу витрат за оплати послуг експертного автотоварознавчого дослідження по визначенню вартості ввезеного автомобіля.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України підлягають відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача понесені позивачем судові витрати у вигляді судового збору на загальну суму 1 536 грн 80 к., сплаченого за квитанцією від 19.04.2019 №6305 та №06316.

Керуючись ст.ст. 6-10, 14, 72-77, 90, 139, 159, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) до Івано-Франківської митниці ДФС (вул. Короля Данила, 20, м. Івано-Франківськ, 76010, ) про визнання незаконними і скасування рішення та картки відмови, - задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати рішення Івано-Франківської митниці ДФС (вул. Короля Данила, 20, м. Івано-Франківськ, 76010, ) від 04.04.2019 №UA206020/2019/000454/2 про коригування митної вартості товарів.

Визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформлені випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA206020/2019/00491.

Стягнути з Івано-Франківської митниці ДФС (вул. Короля Данила, 20, м. Івано-Франківськ, 76010, ) за рахунок бюджетних асигнувань в користь ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) 1 536 грн (одна тисяча п`ятсот тридцять шість) грн 80 к. судових витрат.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 19 липня 2019 року.

Суддя О.П. Хома