Справа № 420/3397/19
Суддя: Запорожан Д.В.
Дата ухвалення: 2019-07-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 липня 2019 р.м.ОдесаСправа № 420/3397/19
Головуючий в 1 інстанції: Марин П. П.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Запорожана Д.В.,

суддів - Осіпова Ю.В., Танасогло Т.М.,

при секретарі Андрушкевич М.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «ЕР ЕН ЕС ЕНЕРДЖИ ДЕВЕЛОПМЕНТ», Біляївської міської ради Одеської області на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 11 червня 2019 року у справі за позовом приватного підприємства Агрофірма «Промінь» до Біляївської міської ради Одеської області, за участю 3-х осіб: Головного управління Держгеокадастру в Одеській області, Біляївської районної державної адміністрації Одеської області, товариства з обмеженою відповідальністю «ЕР ЕН ЕС ЕНЕРДЖИ ДЕВЕЛОПМЕНТ» про визнання протиправними рішень, -

В С Т А Н О В И В:

Приватне підприємство Агрофірма «Промінь» звернулось до суду з позовом до Біляївської міської ради Одеської області, за участю 3-х осіб: Головного управління Держгеокадастру в Одеській області, Біляївської районної державної адміністрації Одеської області, товариства з обмеженою відповідальністю «ЕР ЕН ЕС ЕНЕРДЖИ ДЕВЕЛОПМЕНТ» про визнання протиправними рішень №866-43/VII від 04.04.2019 року та №867-43/VI від 04.04.2019 року.

Разом з позовом представником Приватного підприємства Агрофірма «Промінь» надано заяву про забезпечення позову, у якій заявник просить зупинити дію рішення Біляївської міської ради №866-43/VII від 04.04.2019 року «Про розроблення містобудівної документації - детального плану» до ухвалення остаточного рішення по даній справі та рішення Біляївської міської ради №867-43/VI від 04.04.2019 року «Про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки TOB «ЕР EH ЕС ЕНЕРДЖИ ДЕВЕЛОПМЕНТ» до ухвалення остаточного рішення по даній справі, а також заборонити Біляївській міській раді вчиняти будь-які дії чи приймати рішення стосовно земельної ділянки орієнтовною площею 40,0га розташованої за адресою: м. Біляївка, вул. Отамана Головатого, б/н до ухвалення остаточного рішення по даній справі.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 11 червня 2019 року вказану заяву про забезпечення позову - задоволено.

В апеляційній скарзі ТОВ «ЕР ЕН ЕС ЕНЕРДЖИ ДЕВЕЛОПМЕНТ» та Біляївська міська рада Одеської області просять скасувати вищенаведену ухвалу, як таку, що прийнята з помилковим застосуванням норм матеріального та процесуального права і прийняти нову ухвалу, якою в задоволенні заяви відмовити.

Приймаючи оскаржену ухвалу суд першої інстанції виходив з обґрунтованості даної зави та наявності підстав для її задоволення.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що суд першої інстанції забезпечив позов у вищенаведеній справі. Розгляд справи по суті, ухваленням рішення суду, ще не закінчений.

Пунктами 1,2 ч. 1, ч. 3 ст. 241 КАС України передбачено, що судовими рішеннями є ухвали та рішення.

Судовий розгляд в суді першої інстанції закінчується ухваленням рішення суду.

Таким чином, справа по суті вирішується виключно рішенням суду (не ухвалою).

Пунктами 1-3 ст. 244 КАС України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує:

- чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;

- чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження;

- яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин.

Пунктами 1-6 ч. 4 ст. 246 КАС України передбачено, що у мотивувальній частині рішення зазначаються:

- обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини;

- докази, відхилені судом, та мотиви їх відхилення;

- мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову;

- чи були і ким порушені, не визнані або оспорені права чи інтереси, за захистом яких мало місце звернення до суду, та мотиви такого висновку;

- норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування;

- норми права, на які посилалися сторони, які суд не застосував, та мотиви їх незастосування.

Статтями 73-76 КАС України встановлюється зміст таких понять, як належність, допустимість, достовірність та достатність доказів.

Статтею 90 КАС України, встановлюється зміст поняття - оцінка доказів.

Статтями 227, 228 КАС України встановлюється правило, що остаточний вердикт щодо вирішення справи по суті, оцінка доказів здійснюється виключно у нарадчій кімнаті судом першої інстанції при вирішенні справи по суті.

Таким чином, виключно при вирішенні справи по суті, саме суд першої інстанції, саме в нарадчій кімнаті проводить оцінку доказів, у відповідності до вимог ст.ст. 73-76 КАС України.

При цьому, до виходу з нарадчої кімнати суд не має права розголошувати власне ставлення до належності, допустимості, достовірності, достатності доказів чи подальшого вирішення справи по суті (ч. 3 ст. 228 КАС України).

Таким чином, питання забезпечення позову оформлюється ухвалою.

Частиною 2 ст. 241 КАС України передбачено, що процедурні питання, пов`язані з рухом справи в суді першої інстанції, клопотання та заяви осіб, які беруть участь у справі, питання про відкладення розгляду справи, оголошення перерви, зупинення або закриття провадження у справі, залишення заяви без розгляду, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом, вирішуються судом шляхом постановлення ухвал.

Таким чином, забезпечення позову є виключно процедурним питанням.

Частиною 6 ст. 154 КАС України передбачено, що в ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову та підстави його обрання.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 248 КАС України передбачено, що ухвала, що викладається окремим документом, повинна містити мотивувальну частину із зазначенням мотивів, з яких суд дійшов висновків, і закону, яким керувався суд, постановляючи ухвалу.

Таким чином, в ухвалах суду, навіть про забезпечення позову, встановлена пряма та безпосередня заборона на будь-яку оцінку доказів чи ставлення суду щодо подальшого вирішення справи.

Такий висновок, у сукупності з вищенаведеними нормами Закону, підтверджується змістом статті 150 КАС України, яка регламентує підстави забезпечення позову.

Так, відповідно до п.п. 1, 2 ч. 2 ст. 150 КАС України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

- невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

- очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Згідно тлумачного словника зміст поняття "ознака" - риса, властивість, особливість кого-, чого-небудь, те, що вказує на що-небудь, свідчить про щось; показник, свідчення.

Синонімами слова "ознака" є поняття атрибут, знак. Гіпонімом - симптом.

Таким чином, висновок щодо наявності підстав першого пункту можливо зробити користуючись виключно абстрактним мисленням, лише констатуючи наявність чи відсутність гіпотетичних (можливих) доказів (без будь-якої їх оцінки).

А другий пункт вимагає лише наявності ознак (атрибутів, знаків, симптомів) протиправності рішення, дії чи бездіяльності, а не належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів такого.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Таким чином, апеляційний суд, при перегляді оскарженого рішення, обмежений рамками (так звані підстави апеляційного перегляду - п. 6 ч. 2 ст. 296 КАС України) апеляційної скарги.

Зміст апеляційної скарги цілком складається з оцінки доказів, висновків щодо наявності чи відсутності певних фактів, міркувань щодо необхідності застосування певних норм права у даній справі.

Тобто, апеляційна скарга на процедурну ухвалу виглядає як апеляційна скарга на рішення по суті справи.

Колегія суддів зазначає, що не може надавати оцінку доказам, встановлювати обставини справи та викладати міркування щодо застосування норм права у даній справі до її вирішення судом першої інстанції по суті.

Отже, колегія суддів може лише перевірити чи були у суду першої інстанції підстави для забезпечення даного позову.

З матеріалів справи вбачається, що позивав вбачає порушення власних прав користування земельною ділянкою спірними рішеннями, а саме:

- рішенням Біляївської міськради від 4 квітня 2019 року № 867-43/VI "Про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ТОВ "ЕР ЕН ЕС Енерджі Девелопмент";

- рішенням Біляївської міськради від 4 квітня 2019 року № 866-43/VII "Про розроблення містобудівної документації - детального плану тієї ж самої ділянки.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 150 КАС України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Таким чином, забезпечення позову допускається, якщо їх невжиття може (не потрібна обов`язковість, необхідна лише гіпотетична можливість) істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.

Спірні рішення відносяться до того типу актів, що своїм виконанням вичерпують власну дію.

У разі задоволення позову шляхом скасування спірних рішень, їх виконання (розроблення містобудівної документації, її затвердження, проведення громадських слухань тощо) стане непереборною обставиною для виконання такого рішення суду.

Окрім того, з пояснень осіб, які беруть участь у справі вбачається, що уся документація (що передбачена спірними рішеннями) вже розроблена, громадські слухання проведені тощо. Тобто, до вичерпання дії спірних актів часу майже не залишилося.

Отже, підстава забезпечення позову, що передбачена п. 1 ч. 2 ст. 150 КАС України, в наявності.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 150 КАС України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Таким чином, для забезпечення позову необхідна наявність лише ознак (атрибутів, знаків, симптомів) протиправності спірних рішень, а не належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів такого.

З матеріалів справи вбачається, що у позивача мається договір оренди землі від 10 липня 2006 року, в яку входить земельна ділянка, що зазначена в спірних рішеннях відповідача. Строк дії договору 25 років. /а.с. 12-15/.

Вищенаведений договір підписаний сторонами (позивач та Біляївська районна державна адміністрація Одеської області) та завірений їхніми печатками /а.с. 15/.

В договорі мається відмітка про його реєстрацію в ДП "ЦДЗК" ОРФ Біляївського реєстраційного офісу, про що у книзі записів реєстрації договорів оренди землі вчинено запис від 17 липня 2006 року за № 6. Зазначена відмітка скріплена печаткою відповідного органу земресурсів /а.с. 15/.

В матеріалах справи мається акт передачі земельної ділянки до даного договору з відповідними реквізитами, у тому числі голови Біляївської міської ради/а.с. 20/.

Більш того, відділ Держкомзему у Біляївському районі Одеської області послідовно, протягом багатьох років підтверджував, що у нього знаходиться на обліку вищенаведений договір/а.с. 21-26/ .

Копію наведеного договору було надано позивачу Біляївською районною державною адміністрацією Одеської області /а.с. 10/.

Згідно листа ГУ ДФС в Одеській області від 14 червня 2019 року позивач стоїть на обліку в податковому органі, як орендар вищенаведеної земельної ділянки саме за вищенаведеним договором/а.с. 90/.

Згідно листа ГУ Держгеокадастру в Одеській області від 27 червня 2019 року, чинне законодавство (на 2006 рік) дозволяло зареєструвати вищенаведений договір.

У 2010 році райдержадміністрація проводила обстеження земельних ділянок наданих в оренду позивачу вищенаведеним договором/а.с. 83/.

Окрім того, лише у 2018 році наказом ГУ Держгеокадастру в Одеській області від 20.09.2018 року було передано Біляївській міській раді у комунальну власність земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності , які розташовані на території Біляївського району /а.с. 163/.

З графічних матеріалів до даного договору та інших графічних матеріалів вбачається, що земельна ділянка зазначена в спірних рішеннях входить до земель, що включені у вищенаведений договір та на ній розміщена діюча внутрішньо-господарська меліоративна система (технологічно цілісна інженерна інфраструктура) з діючими поливними машинами ДМ "Фрегат" (довжиною 500 метрів та які належать на праві приватної власності позивачу). Зазначені поливни машини та системи нанесені на деякі графічні матеріали /а.с. 16-18, 99, 106, 111-126, 155, 200, 234-235/.

Міська рада, до прийняття спірних рішень, подавала запит до земресурсів чи перебуває в оренді у позивача земельна ділянка зазначена в спірних рішеннях. І не подавала у відношенні інших осіб.

В судовому засіданні представник Державної адміністрації Біляївського району Одеської області наполягав на законності, чинності та дійсності наведеного договору оренди землі від 10 липня 2006 року /а.с. 12-15/ , укладеного між Біляївською районною державною адміністрацією Одеської області та приватним підприємством Агрофірма "Промінь". Наполягав на тому, що земельна ділянка, яка включена у спірні рішення входить до наведеного договору.

Представники міської ради та земресурсів навпаки запевняли, що наведений договір є нечинним, недійсним та незаконним. Однак, не заперечували факту входження земельної ділянки спірних рішень до наведеного договору.

Колегія суддів зазначає, що даний договір існує у дійсності і цей факт не взяти до уваги не можливо.

Оцінку даному договору щодо законності, чинності, дійсності тощо, як й інших явно суперечливих матеріалів даної справи, може дати лише суд першої інстанції виключно під час вирішення даної справи по суті.

Отже, прийняття спірних рішень при наявності вищенаведеного договору оренди дають достатніх підстав вважати, що спірні рішення мають ознаки протиправності та порушують право користування землею позивача.

Тобто, підстава забезпечення позову, що передбачена п. 1 ч. 2 ст. 150 КАС України, в наявності.

Статтями 151, 245 КАС України передбачено повноваження суду при вирішенні справи по суті та при вирішенні питання про забезпечення позову.

Отже, колегія суддів зазначає, що позов може бути забезпечено таким способом, який фактично підмінює собою судове рішення у даній справі виключно при порушенні строків її розгляду, чого у даній справі ще не сталося (провадження відкрито 11 червня 2019 року).

Окрім того, забезпечення позову у даній справі не продовжує та не поновлює будь-яких стосунків між сторонами даної справи.

Таким чином, будь-яких підстав для висновку про неправомірність застосування судом першої інстанції заходів забезпечення позову у даній справі не мається.

Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про обґрунтованість даної зави та наявність підстав для її задоволення.

Частиною 1 ст. 316 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно прийняв ухвалу з дотриманням норм матеріального і процесуального права. Доводи апеляційної скарги, колегія суддів, вважає не суттєвими та такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст.150, 151, 245, 308, 310, 315, 316, 321, 322 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «ЕР ЕН ЕС ЕНЕРДЖИ ДЕВЕЛОПМЕНТ», Біляївської міської ради Одеської області - залишити без задоволення.

Ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 11 червня 2019 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст виготовлено 22.07.2019 року.

Головуючий Д.В. Запорожан

Судді: Ю.В. Осіпов

Т.М. Танасогло