Справа № 440/1690/19
Суддя: І.С. Шевяков
Дата ухвалення: 2019-07-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2019 року м. ПолтаваСправа № 440/1690/19

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Шевякова І.С.,

за участю:

секретаря судового засідання - Кривошапка Н.А.

позивача - ОСОБА_1

представника відповідача - Шимка М.І.

розглянув у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Полтавській області про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки).

Позовні вимоги:

визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 11 лютого 2019 року № Ф-2853-53 на загальну суму 18 276 грн 40 коп.

Під час розгляду справи суд

В С Т А Н О В И В:

13 травня 2019 року ОСОБА_1 (надалі також - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Полтавській області (надалі також - відповідач, ГУ ДФС у Полтавській області) про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки).

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 20 травня 2019 року позовна заява прийнята до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі, вирішено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження /а.с. 2-3/.

11 червня 2019 року суд своєю ухвалою закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду /а.с. 41-42/.

Аргументи учасників справи

В обґрунтування своїх вимог позивач посилався на безпідставність та протиправність вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 11 лютого 2019 року № Ф-2853-53 на загальну суму 18 276 грн 40 коп. з огляду на відсутність обов`язку у нього сплачувати єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Позивачем зазначено, що має статус самозайнятої особи (адвоката), йому з 2012 року встановлена ІІ група інвалідності довічно. Тому вважав, що в силу положень частини четвертої статті 4 закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", він звільнений від обов`язку зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування як пенсіонер по інвалідності. Враховуючи вищевикладене, вимога про нарахування недоїмки в сумі 18276,40 грн. є протиправною та підлягає скасуванню.

10 червня 2019 року представником відповідача до суду надано відзив на адміністративний позов /а.с. 23-24/, за змістом якого ГУ ДФС України у Полтавській області наполягало на правомірності винесеної вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 11 лютого 2019 року № Ф-2853-53 на загальну суму 18 276 грн 40 коп.

Вказано, що положення частини четвертої статті 4 закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", які передбачають застосування пільг щодо сплати ЄСВ, на позивача, самозайняту особу, не розповсюджуються.

11 червня 2019 року від позивача надійшла до суду відповідь на відзив /а.с. 34-37/, в якій повторно зазначено, що покладання обов`язку зі сплати ЄСВ на інваліда ІІ групи, самозайняту особу, яка не отримувала доходу за звітний період, є грубим порушенням чинного законодавства України та норм міжнародного права.

В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги у повному обсязі, просив їх задовольнити.

Представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечував.

Суд, заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив такі факти та відповідні до них правовідносини.

Обставини справи, встановлені судом

Судом встановлено, що позивач отримує пенсію по інвалідності довічно з 26.03.2012 (ІІ група інвалідності, загальне захворювання), що підтверджується пенсійним посвідченням № НОМЕР_1 /а.с. 18/.

Відповідно до довідки від 08.07.2015 № 038 про взяття на облік платника податків, адвокат Лисяк В.А. узятий на облік у контролюючих органах з 25.06.2015 за №1036 /а.с. 14/. Станом на дату формування оскаржуваної вимоги про сплату боргу (недоїмки) з ЄСВ свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю не було припинено.

Сторони не мали спору з приводу наведених фактів, відповідач дані факти визнав.

11.02.2019 ГУ ДФС у Полтавській області сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) з ЄСВ № Ф-2853-53 на суму 18 276 грн 40 коп. /а.с. 9/.

Не погодившись з правомірністю вимоги, позивач оскаржив її в адміністративному порядку.

За результатами розгляду скарги позивача рішенням від 11.04.2019 №17093/6/99-99-11-05-02-25 ДФС України вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-2853-53 від 11.02.2019 залишено без змін, а скаргу - без задоволення /а.с.10-13/.

Вважаючи вимогу Головного управління ДФС в Полтавській області про сплату боргу (недоїмки) з єдиного соціального внеску № Ф-2853-53 від 11.02.2019 протиправною, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Норми права, які підлягають застосуванню

Відповідно до частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частинами 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулює Податковий кодекс України, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Відповідно до п.п. 14.1.226 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України, самозайнята особа - платник податку, який є фізичною особою-підприємцем або провадить незалежну професійну діяльність за умови, що така особа не є працівником в межах такої підприємницької чи незалежної професійної діяльності.

Незалежна професійна діяльність - участь фізичної особи у науковій, літературній, артистичній, художній, освітній або викладацькій діяльності, діяльність лікарів, приватних нотаріусів, приватних виконавців, адвокатів, арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів), аудиторів, бухгалтерів, оцінщиків, інженерів чи архітекторів, особи, зайнятої релігійною (місіонерською) діяльністю, іншою подібною діяльністю за умови, що така особа не є працівником або фізичною особою - підприємцем та використовує найману працю не більш як чотирьох фізичних осіб.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" платниками єдиного внеску є особи, які провадять незалежну професійну діяльність, а саме наукову, літературну, артистичну, художню, освітню або викладацьку, а також медичну, юридичну практику, в тому числі адвокатську, нотаріальну діяльність, або особи, які провадять релігійну (місіонерську) діяльність, іншу подібну діяльність та отримують дохід від цієї діяльності.

За приписами частини четвертої статті 4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" особи, зазначені у пункті 4 частини першої цієї статті, звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо вони є пенсіонерами за віком або інвалідами та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску виключно за умови їх добровільної участі у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Висновки щодо правозастосування

Як встановлено з матеріалів справи, діяльність позивача не підпадає під визначення частини першої статті 4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", оскільки зазначена норма поширюється виключно на фізичних осіб-підприємців, в тому числі тих, які обрали спрощену систему оподаткування. Натомість позивач має інший правовий статус - є особою, яка провадить незалежну адвокатську діяльність, та є платником єдиного внеску на підставі пункту 5 частини першої статті 4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", що виключає правові підстави для звільнення останнього від сплати єдиного внеску на підставі частини четвертої статті 4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування".

Пільга щодо сплати зобов"язань з ЄСВ інвалідом, який є самозайнятою особою - не передбачена чинною редакцією закону.

Аналогічних висновків дійшов також Верховний Суд у своїй постанові від 25 червня 2019 року у справі № 1640/2837/18.

Відтак доводи позивача, викладені в адміністративному позові, не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства України та є безпідставними.

Згідно з частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У даному випадку відповідачем доведено правомірність винесеної вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 11.02.2019 № Ф-2853-53 та спростовано існування пільг у позивача зі сплати ЄСВ.

Таким чином, позовні вимоги є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Згідно із статтею 139 Кодексу адміністративного судочинства України підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 6-9, 77, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, -

В И Р І Ш И В:

Відмовити у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 рнокпп НОМЕР_1 ) до Головного управління ДФС у Полтавській області (вул. Європейська, 4 м.Полтава ) про визнання протиправними та скасування рішень.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених пунктом 15.5 частини 1 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України в редакції від 03.10.2017 року.

Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 18 липня 2019 року.

Головуючий суддя І.С. Шевяков