Справа № 826/4812/17
Суддя: Білак М.В.
Дата ухвалення: 2019-07-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

18 липня 2019 року

Київ

справа №826/4812/17

адміністративне провадження №К/9901/15548/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Білак М.В.,

суддів Губської О.А., Калашнікової О.В.,

розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу

за касаційною скаргою ОСОБА_1

на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 31 травня 2017 року (у складі головуючого судді Костенка Д.А., суддів Вєкуа Н.Г., Шрамко Ю.Т.)

та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 3 липня 2017 року (колегія суддів у складі головуючого судді: Мєзєнцева Є.І., суддів Літвінової Н.М., Шелест С.Б.)

у справі №826/4812/17

за позовом ОСОБА_1

до Пенсійного фонду України

про стягнення заробітної плати

I. ПРОЦЕДУРА

1. У квітні 2017 року позивач звернулась до Окружного адміністративного суду м. Києві з позовом до Пенсійного фонду України про стягнення заробітної плати в сумі 3095,45 гривень.

2. Постановою Окружного адміністративного суду м. Києві від 31 травня 2017 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 3 липня 2017 року, у задоволенні позовних вимог відмовлено.

3. У касаційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить їх скасувати, та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

II. ОБСТАВИНИ СПРАВИ

4. Наказом голови правління Пенсійного фонду України від 1квітня 2009 року №108-о у зв`язку із впорядкуванням структури центрального апарату та введенням в дію штатного розпису на 2009 рік позивача з 1 квітня 2009 року переведено на посаду головного спеціаліста відділу бухгалтерського обліку та звітності департаменту персоналу та бухгалтерського обліку з посадовим окладом 1707 грн. на місяць, звільнивши її з посади головного спеціаліста відділу бухгалтерського обліку та звітності департаменту адміністративно-господарського забезпечення. Позивач мала 11 ранг державного службовця.

5. Наказом голови правління Пенсійного фонду України від 21 червня 2012 року №190-о відповідно до статті 26 Закону України "Про державну службу" та враховуючи сумлінну роботу на займаній посаді протягом 2 років позивачу присвоєно черговий 9 ранг державного службовця з 24 червня 2012 року.

6. Наказом голови правління Пенсійного фонду України від 15 травня 2015 року №353-о на підставі заяви позивача від 14 травня 2015 року, відповідно до пункту 11 Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 липня 2014 року №280, та у зв`язку із введенням в дію з 1 травня 2015 року штатного розпису центрального апарату Пенсійного фонду України на 2015рік (в новій редакції), позивача 15 травня 2015 року призначено на посаду головного спеціаліста відділу бухгалтерського обліку бюджетно-фінансового департаменту, звільнивши її з посади головного спеціаліста відділу бухгалтерського обліку та звітності департаменту персоналу та бухгалтерського обліку.

7. Наказом голови правління Пенсійного фонду України від 30 травня 2016 року №529-о відповідно до статті 39 Закону України від 10 грудня 2015 року №889-VIII "Про державну службу" взято до відома, що позивач, головний спеціаліст відділу бухгалтерського обліку бюджетно-фінансового департаменту, має 9 ранг державного службовця.

8. Позивач, не погоджуючись зі присвоєним 9 рангом державного службовця, звернулась до голови правління Пенсійного фонду України з заявою від 25 жовтня 2016 року, у якій просила видати наказ про присвоєння їй 6 рангу державного службовця з 1 травня 2015 року (категорія "В").

9. Департаментом персоналу та адміністративного забезпечення Пенсійного фонду України на підставі статті 49-2 КЗпП та частини третьої статті 87 Закону України "Про державну службу" та з огляду на попередження позивача наказом Пенсійного фонду України від 3 січня 2017 року №2-о "Про попередження працівників Пенсійного фонду України" про зміну істотних умов праці у зв`язку із скороченням штату та наступним вивільненням, їй запропоновано переведення на посаду головного спеціаліста відділу бухгалтерського обліку управління фінансового забезпечення бухгалтерського обліку та звітності фінансово-економічного департаменту, а також попереджено, що у випадку відмови від переведення на запропоновану посаду її буде звільнено на підставі пункту 1 частини першої статті 87 Закону.

10. Позивач не погодилась на пропозицію, про що свідчить її розписка від 19 січня 2017 року на письмовому повідомленні, внаслідок чого наказом від 7 березня 2017року №115-о ОСОБА_1 звільнено з посади головного спеціаліста відділу бухгалтерського обліку бюджетно-фінансового департаменту у зв`язку із скороченням посади згідно зі статтями 83, 87 Закону України "Про державну службу", про що у трудовій книжці зроблено відповідний запис.

11. Позивач зазначає, що отримавши найнижчий ранг державного службовця отримує меншу заробітну плату, просить стягнути з Пенсійного фонду України недоотриману різницю в сумі 3 095,45 гривень.

III. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ.

12. Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суди попередніх інстанцій зазначили, що відповідач, присвоюючи позивачу 9 ранг державного службовця, діяв на підставі вимог Закону України «Про державну службу» та згідно Порядку присвоєння рангів державних службовців, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 20 квітня 2016 року №306 ( у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

IV. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ

13. Позивач у своїй касаційній скарзі наголошує на тому, що судами попередніх інстанцій не надано належної оцінки доказам, що містяться у матеріалах справи та невірно застосовано норми законодавства, що призвело до ухвалення незаконних судових рішень, які просить скасувати.

V. ОЦІНКА ВЕРХОВНОГО СУДУ

14. Верховний Суд, перевіривши і обговоривши доводи касаційної скарги, виходячи з меж касаційного перегляду, визначених статтею 341 КАС України, вважає за необхідне зазначити наступне.

16. Спірні правовідносини, що виникли у сфері державної служби та стосуються присвоєння державним службовцям рангів під час прийняття на державну службу та її проходження регулюються Законом України "Про державну службу".

17. Згідно з абз. 6 частини першої статі 26 Закону України від 16 грудня 1993 року №3723-XII "Про державну службу" службовцям, які займають посади, віднесені до п`ятої категорії, міг бути присвоєний 11, 10 і 9 ранг.

18. При цьому абз. 6 частини другої статті 25 цього Закону встановлює, що до п`ятої категорії віднесено посади спеціалістів міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, державних колегіальних органів, заступників голів районних, районних у містах Києві та Севастополі державних адміністрацій, заступників керівників управлінь, відділів, служб обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій, спеціалістів апарату цих адміністрацій, інші прирівняні до них посади.

19. 1 травня 2016 року набув чинності Закон України від 10 грудня 2015 року №889-VIII "Про державну службу" (далі - Закон №889), яким встановлено категорії посад державної служби.

20. Так, відповідно до частини другої статті 6 Закону №889 встановлено категорії державних службовців, а саме: 1) категорія "А" (вищий корпус державної служби); 2) категорія "Б"; 3) категорія "В" - інші посади державної служби, не віднесені до категорій "А" і "Б".

21. Згідно зі статтею 39 Закону №889 видом спеціальних звань є ранги державних службовців, яких цим Законом встановлено 9 рангів.

22. Відповідно до частини третьою статті 39 Закону №889 передбачено присвоєння таких рангів: державним службовцям, які займають посади державної служби категорії "А", - 1, 2, 3 ранг; державним службовцям, які займають посади державної служби категорії "Б", - 3, 4, 5, 6 ранг; державним службовцям, які займають посади державної служби категорії "В", - 6, 7, 8, 9 ранги державної служби.

23. Ранги державних службовців присвоюються одночасно з призначенням на посаду державної служби, а в разі встановлення випробування - після закінчення його строку. Державному службовцю, який вперше призначається на посаду державної служби, присвоюється найнижчий ранг у межах відповідної категорії посад.

24. Черговий ранг у межах відповідної категорії посад присвоюється державному службовцю через кожні три роки з урахуванням результатів оцінювання його службової діяльності.

25. Механізм присвоєння державним службовцям рангів під час прийняття на державну службу та її проходження визначено Порядком присвоєння рангів державних службовців, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20 квітня 2016 року №306 (у редакції, чинній на час винесення наказів від 15.05.2015 №353-о та 30.05.2016 №529-о) (далі - Порядок №306).

26. Відповідно до частини першої 1 пункту 10 Порядку №306 встановлено, що державним службовцям, яким присвоєно ранг відповідно до Закону України від 16 грудня 1993 №3723-XII "Про державну службу", присвоюється найнижчий ранг у межах категорії посад, до якої належить посада державної служби. При цьому строк відпрацювання для присвоєння чергового рангу включає попередній період роботи державного службовця на займаній посаді.

27. Судами попередніх інстанцій встановлено, що з призначенням позивача наказом від 15 травня 2015 року №353-о на посаду головного спеціаліста відділу бухгалтерського обліку бюджетно-фінансового департаменту Пенсійного фонду України, зважаючи на чинність в цей час Закону №3723, за нею зберігся 9 ранг державного службовця, тобто останній ранг в п`ятій категорії посад державних службовців.

28. У подальшому, у зв`язку з набранням чинності Законом №889 і належністю займаної позивачем посади до категорії "В" посад державної служби, раніше присвоєний позивачу на підставі Закону №3723 9 ранг державного службовця прирівняно до 9 рангу державного службовця, тобто найнижчого рангу посад державної служби категорії "В", як передбачено частиною першою пункту 10 Порядку №306.

29. Таким чином, для призначення позивачу чергового рангу згідно зі Законом №889 врахуванню підлягає період її роботи на посаді головного спеціаліста відділу бухгалтерського обліку бюджетно-фінансового департаменту Пенсійного фонду України, яку вона обіймала з 15 травня 2015 року, що відповідає частині першій пункту 10 Порядку №306.

29. Строк відпрацювання позивача на вказаній посаді на час звернення із заявою від 25 жовтня 2016 року і на час звільнення, не перевищував трьох років, а відтак не було підстав для призначення позивачу чергового рангу відповідно до частини шостої статті 39 Закону №889.

30. Крім того, вірним є висновок судів попередніх інстанцій, що взаємозв`язок призначення чергового рангу державного службовця із наявним трудовим стажем на державній службі Законом №889 не передбачений, натомість при підвищенні рангу врахуванню підлягає лише попередній період роботи державного службовця на займаній посаді.

31. Враховуючи вищевикладене, Верховний Суд приходить до висновку, що оскаржувані судові рішення ґрунтуються на правильно встановлених фактичних обставинах справи, яким надана належна юридична оцінка із правильним застосуванням норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, а суди під час розгляду справи не допустили порушень процесуального закону, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

32. Доводи касаційної скарги, які зводяться до переоцінки встановлених судами фактичних обставин справи, вказаного висновку не спростовують.

33. При цьому, в силу вимог частин першої, другої статті 341 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

34. Таким чином, зважаючи на приписи статті 350 КАС України, касаційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.

Керуючись статтями 341, 345, 356 КАС України, Верховний Суд

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 31 травня 2017 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 3 липня 2017 року у справі 826/4812/17) - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

М.В. Білак

О.А. Губська

О.В. Калашнікова,

Судді Верховного Суду