Справа № 280/3476/19
Суддя: Стрельнікова Наталя Вікторівна
Дата ухвалення: 2019-07-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

З ПИТАНЬ ЗАБЕЗПЕЧЕННЯ АДМІНІСТРАТИВНОГО ПОЗОВУ

22 липня 2019 рокуСправа № 280/3476/19 м.Запоріжжя

Суддя Запорізького окружного адміністративного суду Стрельнікова Н.В., розглянувши заяву Державного підприємства Інститут рибного господарства та екології моря про забезпечення позову у адміністративній справі

за позовом Державного підприємства Інститут рибного господарства та екології моря

до Східного офісу Держаудитслужби

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство Інститут рибного господарства та екології моря (надалі позивач або ІРЕМ) звернулося до Запорізького окружного адміністративного суду із позовом до Східного офісу Держаудитслужби (надалі відповідач), в якому позивач просить суд :

-визнати протиправними дії відповідача про призначення проведення ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності Інституту рибного господарства та екології моря за період з 01.01.2015 по 30.06.2019 з підстав та умов визначених у повідомленні №04-08-07-14/3089 від 10.07.2019 та зобов`язати відповідача утриматись від проведення такої ревізії;

Наразі провадження у справі ще не відкрито.

Позивачем подано заяву про забезпечення позову (вх. №29479 від 18.07.2019), у якій просить суд заборонити Східному офісу Держаудитслужби проведення ревізії окремих питань, фінансово-господарської діяльності Інституту рибного господарства та екології моря за період з 01.01.2015 по 30.06.2019 відповідно до п. 3.2.5.1 Плану проведення заходів державного фінансового контролю Східного офісу Держаудитслужби на 3 квартал 2019 року.

Необхідність застосування вищезазначеного заходу забезпечення позову на думку позивача полягає в наступному.

Позивач стверджує, що Управлінням східного офісу Держаудитслужби в Запорізькій області з 25.05.2019 по 31.07.2019 року, проводиться державний фінансовий аудит фінансово-господарської діяльності ІРЕМ за період з 01.01.2015 по 30.06.2019 та одночасно тим самим Управлінням східного офісу Держаудитслужби в Запорізькій області листом №04-08-07-14/3089 від 10.07.2019 року повідомлено про проведення ревізії окремих питань, фінансово- господарської діяльності ІРЕМ за той самий період з 01.01.2015 по 30.06.2019 на підставі ст. 11 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» та відповідно до п. 3.2.5.1. Плану проведення заходів державного фінансового контролю Східного офісу Держаудитслужби на 3 квартал 2019 року. Вказує, що період який охоплює ревізія, а саме з 01.01.2015 по 30.06.2019, вже перевірений під час проведення державного фінансового аудиту, що підтверджується направленнями на проведення державного фінансового аудиту діяльності ІРЕМ та програмою державного фінансового аудиту. Позивач посилається на ст. 4 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» та стверджує, що на підконтрольних установах, щодо яких за відповідний період їх фінансово-господарської діяльності відповідно до цього Закону проведено державний фінансовий аудит, інспектування за ініціативою органу державного фінансового контролю не проводиться. Тобто проведення ревізії окремих питань, фінансово-господарської діяльності ІРЕМ за період з 01.01.2015 по 30.06.2019 не відповідає вимогам статті 4 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні», оскільки за відповідний період фінансово-господарської діяльності ІРЕМ відповідно до цього Закону проведено державний фінансовий аудит.

Зокрема, на його думку невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити поновлення порушених прав та інтересів позивача до ухвалення рішення в даній адміністративній справі.

Крім того вважає, що реалізація відповідачем своїх функцій контролю шляхом проведення ревізії може призвести до порушення прав та інтересів позивача, для відновлення яких необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

За правилами частини 1 ст. 154 КАС України, заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Враховуючи вищевикладене, суддя розглянув заяву про забезпечення позову без повідомлення учасників справи.

Розглянувши та дослідивши додані до позову та заяви докази та надавши їм оцінку, суддя дійшов висновку про не обґрунтованість заяви про забезпечення позову та відповідно відсутність підстав для її задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 150 КАС України, суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Згідно із ч. 2 ст. 150 КАС України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

За приписами частини 1 ст. 151 КАС України, позов може бути забезпечено:

1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта;

2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;

3) встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії;

4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору;

5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб (ч.2 ст. 151 КАС України).

Отже, статтею 151 КАС України визначено вичерпний перелік підстав для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, а суд повинен, виходячи з конкретних обставин, встановити, чи існує хоча б одна з названих підстав, і оцінити, чи не може застосування заходів забезпечення позову завдати більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

Суд зазначає, що забезпечення адміністративного позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до вирішення адміністративної справи визначених законом заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому рішення суду, якщо його буде прийнято на користь позивача.

Тобто інститут забезпечення адміністративного позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб - позивачів в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення, прийнятого в адміністративній справі.

З аналізу ст. 151 КАС України можна зробити висновок, що метою застосування заходів забезпечення позову є, перш за все, захист прав позивача до ухвалення рішення по справі.

Розглянувши подану заяву про забезпечення адміністративного позову, зважаючи на фактичні обставини справи, виходячи з пов`язаності обраних заходів забезпечення позову з його предметом, співмірності таких заходів заявленим позовним вимогам і відповідності виду забезпечення позову позовним вимогам, суд дійшов висновку про відсутність підстав для застосування заходів забезпечення адміністративного позову у спосіб, який вказує позивач, оскільки на час вирішення клопотання позивачем не надано до суду обґрунтованих доводів щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову, що не дає можливості встановити існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або дійти висновку, що захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

Правові та організаційні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні внормовано положеннями Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» (Закон - № 2939-XII) та приписами Порядку проведення інспектування Державною аудиторською службою, її міжрегіональними територіальними органами, затветдженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.04.2006 № 550.

Відповідно до частини другої статті 2 Закону № 2939-XII державний фінансовий контроль забезпечується органом державного фінансового контролю через проведення державного фінансового аудиту, інспектування, перевірки закупівель та моніторингу закупівлі.

Так, відповідно до Плану проведення заходів державного фінансового контролю Державної аудиторської служби України на ІІІ квартал 2019 року було включено до переліку підприємств та організацій, щодо яких заплановано проведення ревізії в ІРЕМ за період з 01.01.2015 по 30.06.2019, з 22 липня 2019 року по 31 липня 2019 року.

Предметом спору у справі №280/3476/19 є дії відповідача, зокрема щодо призначення проведення ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності Інституту рибного господарства та екології моря за період з 01.01.2015 по 30.06.2019 з підстав та умов визначених у повідомленні №04-08-07-14/3089 від 10.07.2019.

У поданому клопотанні про забезпечення позову позивач просить заборонити відповідачу проведення ревізії окремих питань, фінансово-господарської діяльності Інституту рибного господарства та екології моря за період з 01.01.2015 по 30.06.2019 відповідно до п. 3.2.5.1 Плану проведення заходів державного фінансового контролю Східного офісу Держаудитслужби на 3 квартал 2019 року.

Стверджуючи про те, що невжиття заходів забезпечення позову ускладнить поновлення порушених прав та інтересів позивача, позивач зазначає, що у разі проведення ревізії позивач змушений буде знову позиватися до суду за захистом своїх прав та нести додаткові витрати.

Суд вважає, що задоволення клопотання позивача буде фактично передчасним вирішенням справи.

Враховуючи співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для відповідача, суд приходить до висновку про відсутність обставин, які б свідчили про те, що існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або невжиття заходів забезпечення позову може в майбутньому спричинити порушення прав та інтересів позивача, або призвести до виникнення складнощів у їх відновленні.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що подана заява є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 5 ст. 154 КАС України про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Керуючись статтями 150-157, 241, 248, 256 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви Державного підприємства Інститут рибного господарства та екології моря про забезпечення адміністративного позову відмовити.

Ухвала набирає законної сили у строк та порядок визначений статтею 256 КАС України.

Ухвала оскаржується у строк та порядок встановлений статтями 294, 295 КАС України.

Суддя Н.В. Стрельнікова