Справа № 420/3712/19
Суддя: Марин П. П.
Дата ухвалення: 2019-07-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/3712/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2019 року м. Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Марин П.П., розглянувши у порядку письмового справдження справу за адміністративним позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області до Управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області про визнання протиправними та скасування постанови від 07.06.2019 року ВП №59023558 про накладення штрафу у розмірі 5100 та постанови від 06.05.2019 року ВП №59023558 про стягнення виконавчого збору у розмірі 16692 грн.,

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області до Управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області про визнання протиправними та скасування постанови від 07.06.2019 року ВП №59023558 про накладення штрафу у розмірі 5100 та постанови від 06.05.2019 року ВП №59023558 про стягнення виконавчого збору у розмірі 16692 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що постанови Управління ДВС ГТУЮ в Одеській області від 07.06.2019 року ВП №59023558 про накладення штрафу у розмірі 5100 та постанови від 06.05.2019 року ВП №59023558 про стягнення виконавчого збору у розмірі 16692 грн. є протиправною, адже на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 13.12.2018 року по справі №420/5770/18, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області 11.03.2019 року нараховано компенсацію втрати частини доходів за період з 20.02.2005 року по 30.06.2018 року у зв`язку із порушення строків виплати суми недоотриманої пенсії в розмірі 11274,20 грн. Компенсація за цей період буде виплачено згідно з Порядком погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 22.08.2018 року №649 та Порядком ведення обліку рішення суду у реєстрі рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою, затвердженим Правлінням Пенсійного фонду України від 26.09.2018 року №20-1. Враховуючи наведене вище, оскільки виконання рішення по справі №420/5770/18 здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень та, відповідно, Порядком №649, Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області наполягає на тому, що виконавчий збір щодо виконання рішення суду по справі №420/5770/18 не підлягає стягненню.

Ухвалою суду від 26.06.2019 року адміністративний позов залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків адміністративного позову.

На виконання ухвали суду позивач усунув недоліки адміністративного позову.

Ухвалою суду від 09.07.2019 року відкрито провадження у справі.

Представником відповідача 11.07.2019 року надано до суд відзив на позовну заяву (а.с.47-55), в якому представник зазначає, що на виконанні у Відділі примусового виконання рішень управління ДВС ГТУЮ в Одеській області з 06.05.2019 року перебувало виконавче провадження по виконанню виконавчого листа №420/5770/18, виданого Одеським окружним адміністративним судом від 01.04.2019 року. Державним виконавцем 06.05.2019 року винесено постанову про стягнення виконавчого збору з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області. При цьому, 20.05.2019 року до відділу надійшов лист від боржника, згідно якого відповідача повідомлено про те, що компенсація буде виплачена згідно з Порядком погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 22.08.2018 року №649 та Порядком ведення обліку рішення суду у реєстрі рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою, затвердженим Правлінням Пенсійного фонду України від 26.09.2018 року №20-1. Таким чином, зазначає відповідач, боржником рішення суду не виконано у повному обсязі та посилання на Порядок погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 22.08.2018 року №649 є безпідставним, адже боржником не вчинено жодних дій на виконання вказаного порядку. Таким чином, відповідач зазначає, що державний виконавець при винесенні спірних рішень діяв на підставі Закону України Про виконавче провадження та у межах своїх повноважень, а доводи позивача щодо відсутності підстав для винесення такої постанови є необґрунтованими та спростовуються чинним законодавством та матеріалами виконавчого провадження.

Представником позивача 15.07.2019 року до суду надано клопотання про розгляд справи без участі представника позивача.

Представник відповідача про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, проте в судове засідання 15.07.2019 року не з`явився.

Враховуючи відсутність потреби щодо заслухання свідка чи експерта, судом, керуючись положеннями ч.9 ст.205 КАС України, прийнято рішення про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Дослідивши наявні в справі письмові докази, оцінивши їх за власним внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді справи, суд встановив наступні факти та обставини.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, Одеським окружним адміністративним судом 13.12.2018 року по справі №420/5770/18 прийнято рішення (а.с.18-24), яким позов ОСОБА_1 задоволено у повному обсязі; визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області з відмови листом №1950/Г-11 від 15 серпня 2018 року ОСОБА_1 у нарахуванні та виплаті суми компенсації втрати частини доходів, за період з 20 лютого 2005 року по 30 червня 2018 року, у зв`язку з порушенням строків виплати суми недоотриманої пенсії в розмірі 11274,20 грн.; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 суму компенсації втрати частини доходів, за період з 20 лютого 2005 року по 30 червня 2018 року, у зв`язку з порушенням строків виплати суми недоотриманої пенсії в розмірі 11274,20 грн.

Вказане рішення набрало законної сили 19.02.2019 року на підставі ухвали П`ятого апеляційного адміністративного суду від 04.02.2019 року по справі №420/5770/18 (а.с.25-26).

На виконання вказаного рішення Одеським окружним адміністративним судом 01.04.2019 року видано виконавчий лист.

ОСОБА_1 , 03.05.2019 року звернувся до Відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГТУЮ в Одеській області із заявою про прийняття до виконання виконавчого листа по справі №420/5770/18 (а.с.59).

В свою чергу, 06.05.2019 року головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГТУЮ в Одеській області Гортолум В.С., прийнято поставнову про відкриття виконавчого провадження №59023558 на виконання виконавчого листа по справі №420/5770/18 (а.с.32-33).

Згідно з п.2 вказаної постанови боржнику ГУ ПФУ в Одеській області встановлено строк для виконання рішення суду протягом 10 робочих днів. Відповідно до п.3 вказаної постанови стягнуто з боржника виконавчий збір у розмірі 16692,00 грн. У п.5 вказаної постанови зазначено, що вона може бути оскаржена у порядку та строки, встановлені Законом України Про виконавче провадження.

Судом встановлено, що 06.05.2019 року головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГТУЮ в Одеській області Гортолум В.С., прийнято поставному про стягнення виконавчого збору №59023558, якою стягнуто з боржника - ГУ ПФУ в Одеській області виконавчий збір у розмірі 16692,00 грн. (а.с.15-16).

Вказані постанови направлені на адресу ГУ ПФУ в Одеській області та отримані адресатом 11.05.2019 року, що підтверджується відбитком штемпеля вхідної кореспонденції (а.с.31).

У відповідь на прийняті постанови, Головним управлінням ПФУ в Одеській області 16.05.2019 року за №8478/03 направлено листа (а.с.34) на адресу Відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГТУЮ в Одеській області, в якому останній зазначає, що Головним управлінням ПФУ в Одеській області на підставі рішення Одеського окружного адміністративного суду від 13.12.2018 року, ОСОБА_1 11.03.2019 року була нарахована компенсація втрати частини доходів за період з 20.02.2005 року по 30.06.2018 року у зв`язку з порушенням строків виплати недоотриманої пенсії у розмірі 11274,20 грн. Виплата нарахованої компенсації за зазначений період, сума якої становить 45495,70 грн. буде виплачена згідно з Порядком погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 22.08.2018 року №649, та Порядком ведення обліку рішення суду у реєстрі рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою, затвердженим правлінням Пенсійного-фонду України від 26.09.2018 року №20-1.

У вказаному листі позивач, посилаючись на п.9 ч.1 ст.39 Закону України від 02.06.2016 №1404 «Про виконавче провадження», просив закінчити виконавче провадження по виконавчому листу №420/5770/18, виданому 01.04.2019 року Одеським окружним адміністративним судом.

Судом встановлено, що 07.06.2019 року головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Гортолум В.С., прийнято постанову ВП №59023558 про накладення штрафу за невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення суду, якою на боржника накладено штраф у розмірі 5100 грн. (а.с.13-14).

Вказана постанова направлена на адресу ГУ ПФУ в Одеській області та отримана адресатом, що підтверджується відбитком штемпеля вхідної кореспонденції (а.с.12).

Судом встановлено, що Головним управлінням ПФУ в Одеській області на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 13.12.2018 року, ОСОБА_1 11.03.2019 року було нарахована компенсацію втрати частини доходів за період з 20.02.2005 року по 30.06.2018 року у зв`язку з порушенням строків виплати недоотриманої пенсії у розмірі 11274,20 грн. та сума виплати нарахованої компенсації за зазначений період склала 45495,70 грн. (а.с.27-30).

Виплата вказаної компенсації у 45495,70 грн. позивачем не проведена.

При цьому, позивач вказану виплату зобов`язується провести згідно з Порядком погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 22.08.2018 року №649 та Порядком ведення обліку рішення суду у реєстрі рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою, затвердженим Правлінням Пенсійного фонду України від 26.09.2018 року №20-1.

Отже, фактично, Головним управлінням ПФУ в Одеській області частково виконано рішення Одеського окружного адміністративного суду від 13.12.2018 року по справі №420/5770/18, за яким державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГТУЮ в Одеській області Гортолум В.С., прийнято поставному про відкриття виконавчого провадження №59023558, постанову про стягнення виконавчого збору та про накладення штрафу.

При цьому, суд звертає увагу, що позивачем оскаржуються постанови державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГТУЮ в Одеській області Гортолум В.С. про стягнення виконавчого збору та про накладення штрафу, адже позивач вважає, що ним повністю виконано рішення суду до моменту відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до положень ст.1, 3, 5 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: верховенства права; обов`язковості виконання рішень; законності; диспозитивності; справедливості, неупередженості та об`єктивності; гласності та відкритості виконавчого провадження; розумності строків виконавчого провадження; співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих документів, зокрема: виконавчих листів, постанов судів у адміністративних справах, постанов державних виконавців про стягнення виконавчого збору, тощо (п.1,2 ч.1 ст.3 Закону України «Про виконавче провадження»).

Примусове виконання рішень покладається, зокрема, на органи державної виконавчої служби (державних виконавців).

Вирішуючи позовні вимоги Головного управлінні Пенсійного фонду України в Одеській області в частині вимог про визнання протиправною та скасування постанови від 06.05.2019 року по ВП №59023558 про стягнення виконавчого збору у розмірі 16692 грн., суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.5 та ч.6 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону. За рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню).

Отже, з аналізу вищезазначеного вбачається, що обов`язком держаного виконавця при відкритті виконавчого провадження є зазначення стягнення з боржника суми виконавчого збору в розмірі встановленому ст.27 цього Закону.

Тобто, стягнення виконавчого збору є не правом, а є обов`язком державного виконавця при відкритті виконавчого провадження.

Крім того, на момент відкриття виконавчого провадження виконавець не володіє будь-якою інформацією від боржника щодо виконання судового рішення, оскільки вчинення будь-яких дій до відкриття виконавчого провадження Законом №1404-VІІІ не передбачено.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 07.03.2018 року по справі №750/7624/17.

При цьому, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст.27 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Водночас, ч.9 ст.27 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі п.9 ч.1 ст.39 Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

При цьому, п.9 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Судом встановлено, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області частково виконано рішення Одеського окружного адміністративного суду від 13.12.2018 року по справі №420/5770/18, а саме: 11.03.2019 року було нарахована ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів за період з 20.02.2005 року по 30.06.2018 року у зв`язку з порушенням строків виплати недоотриманої пенсії у розмірі 11274,20 грн. та сума виплати нарахованої компенсації за зазначений період склала 45495,70 грн.

При цьому, виплата вказаної компенсації, позивачу не проведена. Доказів на спростування здійснення перерахунку заборгованості позивачем до суду не надано.

Отже рішення суду виконано позивачем не в повному обсязі, а тому закінчення виконавчого провадження на підставі п.9 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження» не є можливим.

Щодо посилань позивача на Порядок ведення обліку рішення суду у реєстрі рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою, затвердженим правлінням Пенсійного фонду України від 26.09.2018 року №20-1 суд зазначає наступне.

Механізм погашення заборгованості, що утворилася внаслідок нарахування (перерахунку) пенсійних виплат на виконання судових рішень, за рахунок коштів, передбачених у державному бюджеті Пенсійному фонду України на цю мету визначає Порядок погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду затверджений постановою Кабінету Міністрів України №649 від 22.08.2018 року (далі - Порядок № 649).

Пунктом 2 Порядку №649 передбачено визначення понять «боржник» та «стягувач», зокрема: боржник - це орган Пенсійного фонду України, визначений судом боржником у виконанні судового рішення; стягувач - фізична особа, на користь якої винесено рішення.

Згідно з п.5 Порядку №649 для підтвердження суми, що підлягає виплаті, боржник подає до Пенсійного фонду України: документ, що підтверджує дату надходження судового рішення до боржника; копію судового рішення (судових рішень) або виконавчого листа; розрахунок суми, що підлягає виплаті, засвідчений керівником боржника або уповноваженою ним особою.

Відповідно до п.6 Порядку №649 перевірку обґрунтованості розрахованої боржником суми, що підлягає виплаті, проводить в Пенсійному фонді України комісія з питань погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду (далі - комісія).

Пунктом 8 Порядку №649 комісія приймає одне з таких рішень:

- про наявність підстав для виплати суми, зазначеної в розрахунку;

- про відсутність підстав для виплати суми, зазначеної в розрахунку.

У разі відсутності підстав для виплати суми, зазначеної в розрахунку, у п`ятиденний строк комісія повідомляє боржнику про прийняте рішення, зазначивши при цьому причини відмови.

У разі потреби комісія може прийняти рішення про повернення матеріалів боржнику на доопрацювання.

Суд зазначає, що позивачем до суду не надано жодних доказів на підтвердження вчинення будь-яких дій на дотримання вказаного Порядку №649, зокрема доказів направлення позивачем до відповідного органу рішення по справі №420/5770/18 для підтвердження суми, що підлягає виплаті; доказів результатів розгляду Пенсійним фондом України такого звернення.

З урахуванням зазначеного, суд вважає необґрунтованими посилання позивача на Порядок №649 так як доказів вчинення будь-яких дій на дотримання вказаного Порядку №649 до суду не надано.

З урахуванням зазначеного, суд приходить до висновку, що рішення Одеського окружного адміністративного суду від 13.12.2018 року по справі №420/5770/18 не виконано Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області в повному обсязі, а тому постанова головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГТУЮ Одеській області Гортолум В.С., від 06.05.2019 року №59023558 про стягнення виконавчого збору у розмірі 16692,00 грн., є правомірного, а позовні вимоги в цій частині необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

В той же час, вирішуючи позовні вимоги Головного управлінні Пенсійного фонду України в Одеській області в частині вимог про визнання протиправною та скасування постанови від 07.06.2019 року по ВП №59023558 про накладення штрафу, суд виходить з наступного.

Як вже встановлено судом, позивачем здійснено нарахування ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів за період з 20.02.2005 року по 30.06.2018 року у зв`язку з порушенням строків виплати недоотриманої пенсії у розмірі 11274,20 грн. та сума виплати нарахованої компенсації за зазначений період склала 45495,70 грн., проте рішення Одеського окружного адміністративного суду від 13.12.2018 року по справі №420/5770/18 не виконана в частині виплати вказаної компенсації у зв`язку з відсутністю відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів.

Суд зазначає, що відсутність відповідного фінансового забезпечення та фактична відсутність коштів на виплату заборгованості по компенсації згідно рішення Одеського окружного адміністративного суду від 13.12.2018 року по справі №420/5770/18 не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин. Накладення штрафу у такому випадку жодним чином не захищає право особи на отримання бюджетних коштів.

Згідно зі ст.75 Закону № 1404-VIII у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Аналіз вказаних норм права дозволяє дійти висновку, що підставою для винесення постанови про накладення штрафу є невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк судового рішення немайнового характеру. Поважними можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення боржником, та які не залежали від його власного волевиявлення.

Відповідно до статей 113 і 117 Конституції України Кабінет Міністрів України є вищим органом у системі органів виконавчої влади, забезпечує виконання затвердженого Верховною Радою України Державного бюджету України, звітує перед Верховною Радою України про його виконання, в межах своєї компетенції видає постанови і розпорядження, які є обов`язковими до виконання.

Постанови Кабінету Міністрів України відповідно до положень ч.1 ст.4 Бюджетного Кодексу України є частиною бюджетного законодавства. Повноваження Пенсійного фонду України, як виконавця бюджетних програм, визначаються ст. 23 Бюджетного кодексу, а саме: будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено законом про Державний бюджет України.

Згідно з пунктами 20 та 20 ч.1 ст.116 Бюджетного кодексу України здійснення видатків бюджету без встановлених бюджетних призначень, або їх перевищення всупереч цьому кодексу чи Державному бюджету України є порушенням бюджетного законодавства.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 13.06.2018 у справі №757/29541/14-а, та від 24.01.2018 р. у справі №405/3663/13-а.

Згідно з ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Суд зазначає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний приймати рішення, а дії - вчиняти відповідно до встановлених законом повноважень, не перевищуючи їх, дотримуючись встановленої законом процедури і форми прийняття рішення або вчинення дії і повинен обирати лише визначені законом засоби.

Враховуючи вищевикладене, оскільки відсутність відповідного фінансового забезпечення та фактична відсутність коштів на виплату заборгованості по компенсації згідно рішення Одеського окружного адміністративного суду від 13.12.2018 року по справі №420/5770/18 не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин, суд дійшов висновку, що вимога позивача про визнання протиправною та скасування постанови від 07.06.2019 року по ВП №59023558 про накладення штрафу є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Частиною 3 ст.2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Відповідно до ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

На підставі вищевикладеного, з урахуванням встановлених судом фактів, оцінюючи надані сторонами у справі докази у сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, а постанова головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Гортолум В.С. від 07.06.2019 року по ВП №59023558 про накладення штрафу у розмірі 5100,00 грн. є протиправною та такою, що підлягає скасування.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Частиною 3 статті 139 КАС України визначено, що при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору

Відповідно до п.8 та п.9 ч.1 ст.4 КАС України позивач - особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано позов до адміністративного суду, а також суб`єкт владних повноважень, на виконання повноважень якого подано позов до адміністративного суду; відповідач це суб`єкт владних повноважень, а у випадках, визначених законом, й інші особи, до яких звернена вимога позивача.

Згідно з п.7 ч.1 ст.4 КАС України, суб`єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Частиною 1 статті 287 КАС України визначено, що учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Отже, звернувшись з даним позовом до суду щодо оскарження рішень державного виконавця в порядку ч.1 ст.287 КАС України, позивач - Головне управління Пенсійного фонду в Одеській області не виступає суб`єктом владних повноважень в даних спірних правовідносинах, оскільки оскаржує рішення відповідача, якими порушені його права, і відповідно відповідач в цих правовідносинах згідно з п.7, п.9 ч.1 ст.4, ч.1 ст.287 КАС України є суб`єктом владних повноважень.

Суд роз`яснює позивачу, що відповідно до відповідно до п.1 ч.1 ст.7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

При вирішенні питання щодо розподілу судових витрат суд не приймає до уваги посилання представника відповідача на постанову Верховного суду від 31.10.2018 року по справі №806/2642/16, оскільки в даній справі позивачем була юридична особа, яка оскаржувала рішення Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області як суб`єкта владних повноважень. В той же час, у цій справі суд не знайшов підстав для стягнення з відповідача на рахунок Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області суми сплаченого судового збору за подачу касаційної скарги, а не позовної заяви.

Суд зазначає, що оскільки судом задоволено одну із заявлених позивачем вимог, при цьому, позивачем сплачено 1921 грн., судового збору за кожну із позовних вимог, суд приходить до висновку, про необхідність стягнення з відповідача судового збору в розмірі 1921 грн.

Керуючись ст.ст.241- 246, 250, 255, 287, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області до Управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області про визнання протиправними та скасування постанови від 07.06.2019 року ВП №59023558 про накладення штрафу у розмірі 5100 та постанови від 06.05.2019 року ВП №59023558 про стягнення виконавчого збору у розмірі 16692 грн. задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Гортолум В.С. від 07.06.2019 року по ВП №59023558 про накладення штрафу у розмірі 5100,00 грн.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути з відповідача по справі Управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області за рахунок його бюджетних асигнувань на користь Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1921 грн. пропорційно до розміру задоволених вимог.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст.287 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляд справи проводився в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Відповідно до п.15.5 ч.І Перехідних положень КАС України апеляційна скарга подається до або через відповідні суди, а матеріали справи витребуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Позивач: Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області (, 65107, м.Одеса, вул.Канатна, 83;

Відповідач: Управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області (, 65091, м.Одеса, вул.Разумовського, 37).

Суддя П.П.Марин

.