Справа № 280/238/19
Суддя: Прокопчук Т.С.
Дата ухвалення: 2019-07-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

16 липня 2019 року м. Дніпросправа № 280/238/19

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Прокопчук Т.С. (доповідач),

суддів: Шлай А.В., Кругового О.О.,

за участю секретаря судового засідання Іотової А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Запорізькій області

на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 22 березня 2019 року (головуючий суддя: Стрельнікова Н.В) по адміністративній справі №280/238/19, розглянутій у спрощеному провадженні

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Електроремонтний завод Статор» до Головного управління Державної фіскальної служби у Запорізькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Електроремонтний завод Статор» (далі - ТОВ «ЕРЗ Статор») 15.01.2019 року звернулося до суду з позовом до відповідача Головного управління Державної фіскальної служби у Запорізькій області (далі ГУ ДФС у Запорізькій області), в якому просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення рішення № від 20.12.2018 року, яким йому збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість в загальному розмірі 347 093,75 грн., за основним платежем в розмірі 277 675 грн., штрафними (фінансовими) санкціями в розмірі 69 418,75 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано неправомірними висновками відповідача щодо нереальності господарських відносин між ТОВ «ЕРЗ Статор» та контрагентами ТОВ «ІНЕКС ТРЕЙДІНГ», TOB «ВЄГАС БУД» у квітні червні 2018 року, та відсутністю підстав для включення ним сум податку на додану вартість за вказані періоди до складу податкового кредиту.

У відзиві на позовну заяву ГУ ДФС у Запорізькій області зазначає про протиправність посилань позивача неправомірність дій відповідача та відсутність підстав для задоволення заявлених ним позовних вимог.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 22.03.2019 року позовні вимоги задоволено, визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення рішення № від 20.12.2018 року, стягнено на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача сплачену суму судового збору в розмірі 5 206,41 грн.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій апелянт просить рішення скасувати та прийняти постанову, якою у задоволенні позовних вимог відмовити. Апеляційна скарга ґрунтується на доводах неправомірності висновків суду першої інстанції щодо протиправності прийнятого відповідачем податкового повідомлення - рішення.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права та правової оцінки обставин у справі колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч.1,2,3 ст.242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Крім того, ст.2 та ч.4 ст.242 КАС України встановлюють, що судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Зазначеним вимогам процесуального закону рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 22.03.2019 року відповідає, а вимоги апеляційної скарги є не обґрунтованими з огляду на наступне.

Із матеріалів справи вбачається, що на підставі наказу №3905, направлення №2752 від 19.11.2018 року посадовими особами ГУ ДФС у Запорізькій області в період з 20.11.2018 року по 26.11.2018 року проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «ЕРЗ Статор» з метою встановлення своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податку на додану вартість при здійсненні фінансово-господарських взаємовідносин з ТОВ «ІНЕКС ТРЕЙДІНГ» та TOB «ВЄГАС БУД», що відображенні в податкових деклараціях з податку на додану вартість за квітень, травень, червень 2018 року, за результатами якої складено акт №748/08-01-14-09/32261178 від 03.12.2018 року (а.с.11-19).

Відповідно до викладених в акті перевірки висновків позивачем порушено приписи п.198.1, п.198.2, п.198.3 ст.198, п.201.1, п.201.10 ст.201 ПК України, в результаті чого занижено податок на додану вартість в період, що перевірявся на загальну суму 277 675 грн., а саме: за квітень 2017 року в сумі 174 598 грн., за травень 2018 року в сумі 20 400 грн., за червень 2018 року в сумі 82 677 грн.

Зазначені висновки ґрунтуються на нереальності господарських відносин позивача з контрагентами ТОВ «ІНЕКС ТРЕЙДІНГ» та TOB «ВЄГАС БУД», враховуючи отриману ГУ ДФС у Запорізькій області від інших податкових органів інформацію щодо відсутності в контрагентів майна та недостатньої чисельності трудових ресурсів, а також інформації про порушення кримінального провадження №0001344 від 13.09.2017 року за ознаками ч.5 ст.191,ч.2 ст.205, ч.3 ст.368 КК України, серед підприємств з ознаками фіктивності зазначені контрагенти позивача TOB «ІНЕКС ТРЕЙДІНГ» та TOB «ВЄГАС БУД».

На підставі висновків акту перевірки ГУ ДФС у Запорізькій області 20.12.2018 року винесено податкове повідомлення рішення №, яким ТОВ «ЕРЗ Статор» збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість в загальному розмірі 347 093,75 грн., за основним платежем в розмірі 277 675 грн., штрафними (фінансовими) санкціями в розмірі 69 418,75 грн.

Не погоджуючись з даним податковим повідомлення рішенням, позивач оскаржив його в судовому порядку.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства встановлені Податковим кодексом України (далі - ПК України).

Приписами пп.14.1.181 п.14.1 ст.14, п.198.1 - 198.3,198.6 ст. 198 ПК України визначено, що податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу. Право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до ст.39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою п.193.1 ст.193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними. У разі якщо на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, які попередньо віднесені до податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до закону.

Суд першої інстанції встановив, що ТОВ «ЕРЗ Статор» з контрагентами TOB «ІНЕКС ТРЕЙДІНГ» та TOB «ВЄГАС БУД» укладено договори № 03/18-1 від 01.03.2018 року, №03/18-2 від 26.03.2018 року щодо здійснення ремонту та технічного обслуговування електрообладнання та його частин (код ДКПП 33.14), технічного обслуговування та наладки станків вантажопідйомних механізмів і випробувального устаткування; договори поставки електроізоляційних матеріалів, пакувальних матеріалів електродвигуна та запчастини до них, електроізоляційних матеріалів та запчастин до електродвигунів № 04/18-1 від 02.04.2018 року, №060418 від 01.06.2018 року (а.с.30, 51, 54, 71).

При цьому суд першої інстанції правомірно зазначив, що необхідними та достатніми підставами для включення позивачем до складу податкового кредиту відповідних сум податку на додану вартість є: придбання ним товару, робіт чи послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності, сплата чи нарахування сум податку на додану вартість у зв`язку з таким придбанням.

Первинні документи для надання їм юридичної сили повинні мати обов`язкові реквізити, передбачені ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16 липня 1999 року № 996-XIV.

Аналізуючи положення ст. 1, ч. 1,2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що для надання юридичної сили і доказовості первинні документи повинні бути складені відповідно до вимог чинного законодавства та не порушувати публічний порядок, встановлений цим законом.

Відтак, законодавцем визначено підставу виникнення права у платника податку на отримання податкового кредиту, пов`язану з отриманням таким платником податку податкової накладної, оформленої належним чином із зазначенням усіх обов`язкових реквізитів, визначених Податковим кодексом України, Законом та видану суб`єктом підприємницької діяльності, зареєстрованим платником податку на додану вартість.

На підтвердження реальності спірних операцій позивач під час перевірки надав копії договорів, акти прийняття-передачі виконання робіт, видаткові накладні та інші первині документи, вказав, яким чином роботи використано в господарській діяльності підприємства, господарські операції належним чином відображені у податковому обліку позивача та у податковій звітності; право на формування податкового кредиту з податку на додану вартість підтверджується податковими накладними.

Правильність оформлення первинних документів податковим органом не заперечувалось в акті перевірки та впродовж судового розгляду спарви.

Відповідачем не надано суду належних доказів, які підтверджували б, що укладення договорів, на підставі яких виникли взаємовідносини між позивачем та контрагентами, не відповідали дійсним намірам сторін щодо набуття цивільних прав та обов`язків, порушують публічний порядок, суперечать моральним засадам суспільства та спрямовані на заволодіння майном держави, як і не надано належних доказів, які свідчили б про невідпо відність первинних документів.

Матеріали справи свідчать, що операції позивача з контрагентами здійснені в ме жах їх господарської діяльності, є реальними, відповідають дійсному економічному змісту та господарській меті, підтверджуються необхідними документами, що є свідченням добросовісності позивача при здійсненні вказаних операцій. Позивачем вчинено дії та досягнуто конкретних результатів, які визначають саме поняття господарської операції - факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов`язань та фінансових ресурсів.

Оцінюючи результати співставлення даних податкової звітності з бази автоматизованого контролю, суд дійшов вірного висновку, що відомості, одержані від інших підрозділів податкової служби чи інших органів державної влади, можуть свідчити лише про наявність у податкового органу певних сумнівів щодо товарності господарських операцій, однак не доказують з достовірністю того факту, що в дійсності ніякі роботи позивачем не отримувались та не реалізовувались у межах господарської діяльності.

Висновок про відсутність права позивача на віднесення до складу податкового кредиту податку на додану вартість по взаємовідносинам з вищевказаними контрагентами зроблено відповідачем на підставі інформації про порушення кримінального провадження №0001344 від 13.09.2017 року за ознаками ч.5 ст.191,ч.2 ст.205, ч.3 ст.368 КК України, серед підприємств з ознаками фіктивності зазначені контрагенти позивача TOB «ІНЕКС ТРЕЙДІНГ» та TOB «ВЄГАС БУД».

В той же час на день розгляду справи як судом першої інстанції, так і судом апеляційної інстанції вирок по зазначеній кримінальній справі відсутній, а тому ці обставини не можуть бути доказом порушення позивачем податкового законодавства.

Суд на підставі оцінки наявних у справі доказів у їх сукупності встановив, що здійснення фінансово-господарських операцій позивачем та виконання робіт з боку контрагентів документально підтверджується.

Посилання контролюючого органу на відсутність у зазначених суб`єктів господарювання адміністративно-господарських можливостей на виконання господарських зобов`язань по укладенню правочину та відсутність фактичних дій, спрямованих на виконання взятих на себе зобов`язань у судовому засіданні не доведені, а надані позивачем докази є переконливими і достатніми для висновку суду щодо реальності господарських операцій.

Викладене свідчить, що позивачем правомірно сформовано податковий кредит за рахунок сум податку на додану вартість на підставі податкових накладних, виписаних TOB «ІНЕКС ТРЕЙДІНГ» та TOB «ВЄГАС БУД» ,а висновки акта перевірки про порушення позивачем норм Податкового кодексу України, в тому числі заниження податку на додану вартість є помилковими, що свідчить про протиправність та необґрунтованість оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.

В той же час в рішенні суду першої інстанції допущена описка в частині зазначення дати винесення податкового повідомлення рішення №, а саме 20.12.2019 року, замість вірної 20.12.2018 року.

Оскільки ст. 317 КАС України не передбачає скасування правильного по своїй суті рішення суду першої інстанції, виходячи з одних лише формальних міркувань, враховуючи те, що судом першої інстанції в достатньому обсязі з`ясовано обставини справи та винесено рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстави для його скасування відсутні, а допущена помилка в частині зазначення дати оскарженого податкового повідомлення рішення підлягає виправленню судом першої інстанції шляхом винесення ухвали в порядку ст.253 КАС України.

В частині стягнення на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача сплаченої суми судового збору в розмірі 5 206,41 грн., суд першої інстанції діяв в межах приписів ст.139 КАС України.

Доводами апеляційної скарги зазначені обставини не спростовано.

Керуючись ст. 315, 316, 321, 322, 325 КАС України суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Запорізькій області залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 22 березня 2019 року по адміністративній справі №280/238/19 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили 16 липня 2019 року та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складений 17 липня 2019 року.

Головуючий - суддя Т.С. Прокопчук

суддя А.В. Шлай

суддя О.О. Круговий