Справа № 280/2900/19
Суддя: Новікова Інна Вячеславівна
Дата ухвалення: 2019-07-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2019 року Справа № 280/2900/19 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Новікової І.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Пологівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

14 червня 2019 року до Запорізького окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 (далі позивач) до Пологівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі відповідач), в якому позивач просить суд скасувати рішення комісії Пологівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області №3 від 21.11.2018 про відмову в призначенні пенсії позивачу та зобов`язати відповідача призначити позивачу пенсію за віком з 12.11.2018.

Ухвалою суду від 19.06.2019 відкрито спрощене (письмове) позовне провадження.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на те, що рішенням Пологівського об`єднаного УПФУ в Запорізькій області йому протиправно відмовлено у призначені пенсії на пільгових умовах. Зазначає, що на момент звернення до Пенсійного фонду з заявою про призначення пенсії позивач досяг віку у 55 років та мав пільговий стаж більше 23-х років, Позивач також зазначає, що до Пенсійного фонду ним подано також уточнюючі довідки про підтвердження пільгового стажу проте зазначені довідки не були прийняті до уваги відповідачем. Просить задовольнити позовні вимоги.

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечив. В обґрунтування заперечень послався на те, що в трудовій книжці ОСОБА_1 за періоди роботи у Запорізькому спецуправлінні «Металургмонтаж-204» (з 11.08.1994 - ЗАО «Металургмонтаж-204») з 25.06.1984 по 31.01.2002 , у ДП ЗАО «Металургмонтаж-204» з 13.01.2003 по 31.05.2006, у ТОВ «Тонус» з 16.03.2009 по 29.04.2011, відсутні відомості щодо зайнятості повний робочий день, характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи відповідно до Порядку. Вказує, що довідки ЗАО «Металургмонтаж-204» №23-С від 27.03.2007 та ДП ЗАО «Металургмонтаж-204» №27/С від 31.05.2006, не відповідають вимогам Порядку. До того ж, у довідці ДП ЗАО «Металургмонтаж-204» №27/С від 31.05.2006 зазначено, що ОСОБА_1 працював у ДП ЗАО «Металургмонтаж-204» з 02.04.2001 по 31.01.2002, що не відповідає записам у трудовій книжці. Відповідач вважає, що Комісією з проблемних питань пенсійного забезпечення обґрунтовано прийнято рішення №3 про відмову ОСОБА_1 в призначені пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

На підставі приписів ч.4 ст.229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, встановив наступне.

Судом встановлено, що 12.11.2018 позивач звернулася до Пологівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області із заявою про призначення пенсії за віком за Списком №2.

Рішенням Пологівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 21.11.2018 №3 відмовлено ОСОБА_1 в призначенні пільгової пенсії по Списку №2.

Позивач не погодившись з відмовою Пенсійного фонду у призначенні пенсії, звернувся з даним адміністративним позовом до суду.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною 2 статті 2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За приписами статті 8 Конституції України, Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Конституція України є нормами прямої дії.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Суд зазначає, що згідно приписів статті 22 Конституції України, права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права та свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Згідно приписів статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат для догляду, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Згідно ч.1 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Відповідно до пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пільгових умовах пенсія за віком призначається: працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

З матеріалів адміністративної справи встановлено, що ОСОБА_1 працював на таких посадах:

з 25.06.1984 по 31.01.2002 на посаді електрозварник зайнятого ручної зваркою Запорізького спецуправління «Металургмонтаж-204» (після перейменування Закрите акціонерне товариство «Металургмонтаж-204»);

з 13.01.2003 по 31.05.2006 на посаді електрозварника ручної зварки, елекрогазозварника зайнятого на різці та ручній зварці ДП ЗАО «Металургмонтаж-204»;

з 16.03.2009 по 29.04.2011 електрогазозварником у ТОВ «Тонус».

Судом встановлено та не заперечувалось відповідачем, що посади, які ОСОБА_1 обіймав в Запорізькому спецуправлінні «Металургмонтаж-204», ДП ЗАО «Металургмонтаж-204», ТОВ «Тонус», відносяться до посад, які надають право на призначення пільгової пенсії за Списком №2.

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» визначено, що основним документом, яка підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, а в разі відсутності її чи відповідних записів у ній наявність трудового стажу підтверджується в поряду встановленому Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до п. 20 Порядку, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5). У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. Додатково в довідці наводяться такі відомості: стосовно жінок, які працюють доярками (операторами машинного доїння), свинарками-операторами на підприємствах сільського господарства (в тому числі в колгоспах) - про виконання встановлених норм обслуговування.

Зі змісту зазначених норм вбачається, що підтвердження пільгового стажу для призначення пільгової пенсії здійснюється на підставі даних трудової книжки, а за їх відсутності, на підставі даних уточнюючої довідки, виданої підприємством, на якому працювала особа.

Також, згідно із п.3 Порядку застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 № 383, при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992.

Тобто, необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах відповідно до ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» є встановлення факту перебування особи на посаді та виконання нею робіт з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, а також документальне підтвердження відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992.

Відсутність же підтвердження вищезазначених обставин не породжує виникнення права на зарахування пільгового стажу.

Вказаний висновок суду узгоджується з позицією Верховного Суду викладеною у постановах від 20.03.2018 у справі №607/5358/17, від 03.04.2018 у справі №132/3610/16-а, а також у висновках Верховного Суду України у постановах від 10 березня 2015 року (справа №21-51а15), від 10 вересня 2013 року (справа №21-183а13), від 02 грудня 2015 року (справа №21-1329а15), від 12 квітня 2016 (справа №21-6501а15). Також, Верховний Суд у постанові від 23 січня 2018 року (справа №732/2003/14) висловлював правову позицію стосовно відсутності законних підстав для призначення пенсії на пільгових умовах з огляду на відсутність результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці.

Суд зазначає, що дійсно трудова книжка ОСОБА_1 не містить відомостей про пільговий характер праці за спірний період.

Проте, як встановлено судом під час розгляду справи позивачем до Пенсійного фонду надавались уточнюючі довідки, а саме Довідка уточнююча особливий характер робіт або умов праці, необхідний для призначення пільгової пенсії від 27.03.2007 №23-с, видана ЗАО «Металлургмонтаж-204»; Довідка уточнююча особливий характер робіт або умов праці, необхідний для призначення пільгової пенсії від 31.05.2006 №27/с, ДП ЗАО «Металлургмонтаж-204»; Довідка про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 28.10.2016 №32, видана ТОВ «Тонус» (а.с.6-8).

У зазначених довідках зазначено періоди роботи ОСОБА_1 на підприємстві; посади, які обіймав позивач; підстави, що дають право на призначення пільгової пенсії за Списком №2; інформацію про атестацію робочих місць на підприємстві; довідки підписані посадовими особами та скріплені печатками.

Суд погоджується із твердження відповідача про те, що довідки видані ЗАО «Металлургмонтаж-204» та ДП ЗАО «Металлургмонтаж-204» не відповідають формі, яка є додатком 5 до Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637, проте, суд звертає увагу на те, що такі довідки видаються підприємствами на яких працювала особа, а відтак відповідальність за недотримання довідки не може бути поставлена в провину працівнику, а тим паче бути підставою для відмови у призначенні пенсії.

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, зокрема, у справі «Жоффр де ля Прадель проти Франції» від 16 грудня 1992 року, що реалізуючи Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод, кожна держава-учасниця цієї Конвенції має право встановлювати процедури, у тому числі процесуальні заборони й обмеження. Разом з тим Суд зазначає, що не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, оскільки захист прав повинен бути не лише формальним, але й реальним.

Також надмірні формальності не можуть покладатися в основу рішень адміністративного органу, якими б заперечувалася сутність змісту конституційно гарантованого права. Адже форма, відповідно до вимог поваги до прав людини та принципу сприяння, не має підміняти зміст, зокрема, в ситуації, коли під час прийому документа його можна привести у відповідність до формальних вимог Закону.

За таких обставин, оскільки довідки видані ЗАО «Металлургмонтаж-204» та ДП ЗАО «Металлургмонтаж-204» хоча за формою і не відповідали встановленим вимогам, проте, містили всю необхідну інформацію, яка повинна бути в них зазначено, то орган Пенсійного фонду мав можливість та підтвердити роботи позивача на посадах передбачених Списком №2.

Крім того, суд звертає увагу на ту обставину, що відповідно до пункту 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі, проте відповідач зазначеними повноваженнями не скористався.

Суд відхиляє посилання відповідача на те, що у довідці ДП ЗАО «Металургмонтаж-204» зазначено, що ОСОБА_1 працював у ДП ЗАО «Металургмонтаж-204» з 02.04.2001 по 31.01.2002, що не відповідає записам у трудовій книжці, оскільки навіть якщо не брати до уваги зазначений період, то позивач має достатньо спеціального стажу для призначення пільгової пенсії за Списком №2.

Щодо дати з якої позивачу необхідно призначити пенсію, суд зазначає наступне.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Суд зазначає, що згідно п.2 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» встановлено пенсійний вік необхідний для призначення чоловікам пільгової пенсії у 55 років.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , досяг 55-річного віку ІНФОРМАЦІЯ_2 , а з заявою про призначення пенсії звернувся до Пенсійного фонду 12.11.2018, тобто у межах трьох місяців з дня досягнення пенсійного віку, що зумовлює висновок суду про наявність підстав для призначення позивачу пенсії з 02.11.2018 - день, що настає за днем досягнення пенсійного віку.

Відповідно до ч.2 ст.9 КАС України, суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

За таких обставин, для ефективного захисту прав, свобод, інтересів позивача, суд дійшов висновку про наявність підстав для виходу за межі заявлених позовних вимог в частині дати призначення пенсії.

Відповідно до ч.1 ст.9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Частиною ч.2 ст.77 КАС України, визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За результатами розгляду адміністративної справи суд дійшов висновку, що позивачу було протиправно та необґрунтовано відмовлено у призначені пільгової пенсії за Списком №2, що зумовлює висновок суду про наявність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 9, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) до Пологівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (70600, Запорізька область, м.Пологи, вул.Магістральна, 245, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Пологівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області №3 від 21.11.2018 про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 .

Зобов`язати Пологівське об`єднане управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області призначити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах з 02 листопада 2018 року.

Стягнути на користь ОСОБА_1 сплачену суму судового збору в розмірі 768,40 грн. (сімсот шістдесят вісім гривень 40 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Пологівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подачі в 30-денний строк з дня його проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя І.В. Новікова