Справа № 2-а-3948/2011
Суддя: Моніч Б.С.
Дата ухвалення: 2019-07-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 2-а-3948/2011

Головуючий у 1-й інстанції: Коваленко В.П.

Суддя-доповідач: Моніч Б.С.

22 липня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Моніча Б.С.

суддів: Капустинського М.М. Охрімчук І.Г.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 10 квітня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління праці і соціального захисту населення Богунської районної ради м.Житомир про визнання протиправними рішень вчинених суб`єктом владних повноважень на виконання рішення суду про зобов`язання перерахувати та виплатити пенсію,

В С Т А Н О В И В :

І. ІСТОРІЯ СПРАВИ, КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ

В лютому 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою в порядку ст.383 КАС України , в якій просив :

-визнати протиправними дії управління праці та соціального захисту населення Богунської районної ради м. Житомира щодо неналежного виконання постанови Коростенського міськрайонного суду від 28.03.2011 у справі №2-а-3948/11;

-зобов`язати Управління праці та соціального захисту населення Богунської районної ради м. Житомира направити до Головного територіального управління юстиції у Житомирській області інформацію щодо нарахування суми коштів, що підлягає виплаті відповідно до вищезазначеної постанови.

В обґрунтування поданої заяви позивач зазначив, що постановою Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 28.03.2011 року зобов`язано управління праці та соціального захисту населення Богунської районної ради м. Житомира здійснити перерахунок та виплату йому коштів передбачених статтею 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" за період з 01.06.2010 року по 01.12.2010 року, в розмірі 40 % мінімальної заробітної плати вказаного періоду щомісячно, в розмірі 10661 гривня. Постанову суду та виконавчий лист направив до Головного управління юстиції в Житомирській області. Дані про судове рішення внесені до Єдиного державного реєстру рішень, виконання яких гарантується державою за №53040322. Виконавчий лист не передано до казначейської служби, оскільки Управлінням праці не надано інформації про стан виконання рішення.

ІІ. ЗМІСТ РІШЕНННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 10 квітня 2019 року в задоволенні заяви ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Богунської районної ради м. Житомира про визнання протиправними рішень вчинених суб`єктом владних повноважень на виконання рішення суду про зобов`язання перерахувати та виплатити пенсію відмовлено за безпідставністю.

ІІІ. ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Судом встановлено, що постановою Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 28.03.2011 року зобов`язано управління праці та соціального захисту населення Богунської районної ради м. Житомира здійснити перерахунок та виплату йому коштів передбачених статтею 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" за період з 01.06.2010 року по 01.12.2010 року, в розмірі 40 % мінімальної заробітної плати вказаного періоду щомісячно, в розмірі 10661 гривня.

11 квітня 2011 року він отримав оригінал виконавчого листа та постанову суду . Вказані документи направив до Головного управління юстиції в Житомирській області. 05.12.2016 року дані про судове рішення внесені до Єдиного державного реєстру рішень, виконання яких гарантується державою за №53040322.

Боржника повідомлено про обов`язок надати інформацію про стан виконання рішення, повідомити із наданням відповідного документа про здійснення нарахування (повідомлення від 05.12.2016 №3699 (32300)/3.2-27/19).

Позивач звернувся до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Житомирській області з заявою щодо надання інформації про виконання вказаного рішення суду.

Листом від 24.01.2019 № К-32/3.3/3.3-22/2019/1397 Головне територіальне управління юстиції в Житомирській області повідомило позивача, що згідно отриманого від боржника листа №6782/09 від 12.12.2016 встановлено про направлення управлінням праці та соціального захисту населення Богунської районної ради м.Житомира до голови ліквідаційної комісії УДАІ УМВС України в Житомирській області листа щодо здійснення перерахунку підвищеної оплати праці за роботу на території радіоактивного забруднення за період з 01.06.2010 по 01.12.2010, про що буде повідомлено додатково. Оскільки в подальшому від боржника не надходила відповідна інформація про стан виконання рішення (виконання в повному обсязі, часткове виконання, невиконання), тому до управління праці та соціального захисту населення Богунської районної ради м. Житомира неодноразово направлялися відповідні нагадування. Після надходження відповідної інформації від управління праці та соціального захисту населення Богунської районної ради м.Житомира виконавчий документ буде переданий до Головного управління Державної казначейської служби України у Житомирській області.

Вважаючи, що відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, вчинено протиправні дії на виконання рішення суду, позивач звернувся до суду з заявою в порядку ст. 383 КАС України.

IV. ОЦІНКА СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Відмовляючи у задоволенні вказаної заяви, суд першої інстанції виходив з того, що 25.06.2011 державним виконавцем підрозділу примусового виконання рішень ВДВС Головного управління юстиції у Житомирській області при примусовому виконанні винесено постанову про закінчення виконавчого провадження. Разом з даною постановою до Коростенського міськрайонного суду було направлено виданий виконавчий лист по даній справі. Оскільки ОСОБА_1 поставлений на чергу на виконання рішень суду, які гарантуються державою, то він має право самостійно здати виконавчий лист до казначейської служби і отримати кошти, у зв`язку із чим Управління праці та соціального захисту населення Богунської районної ради м. Житомира (на даний час управління соціального захисту населення Богунського району Департаменту соціальної політики Житомирської міської ради) будь-яких неправомірних дій щодо невиконання постанови суду не вчинило.

V. ДОВОДИ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення заяви в повному обсязі.

В апеляційній скарзі апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, ненадання оцінки доводам викладеним в заяві.

Вказує на неправомірність дій управління праці та соціального захисту населення Богунської районної ради м.Житомира щодо неналежного виконання рішення суду, які полягають у ненаданні повідомлення з копією документа про нарахування суми коштів, що підлягає виплаті заявнику до Головного територіального управління юстиції у Житомирській області та безпідставність висновків суду про можливість самостійно надати виконавчий лист на виконання до казначейської служби.

Від відповідача до суду надійшов відзив на апеляційну скаргу , в якому останній вказав на безпідставність доводів апеляційної скарги, у зв`язку із чим просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

VI. ОЦІНКА АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Апеляційний суд, перевіривши доводи апеляційної скарги, виходячи з меж апеляційного перегляду, визначених ст. 308 КАС України, а також надаючи оцінку правильності застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права у спірних правовідносинах, виходить з наступного.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до ст. 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Таким чином, усі судові рішення, які набрали законної сили, підлягають виконанню усіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України, в тому числі й відповідачем у справі.

Колегія суддів зазначає, що Конституційний Суд України, розглядаючи справу N 1-7/2013 у Рішенні від 26.06.2013 року, звернув увагу, що вже неодноразово зазначав про те, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13.12.2012 року N 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25.04.2012 року N 11-рп/2012).

Згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини в пункті 40 рішення у справі "Горнсбі проти Греції" зазначив, що право на суд було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави допускала невиконання остаточного та обов`язкового судового рішення на шкоду одній зі сторін.

Якщо адміністративний (виконавчий) орган відмовляється виконувати, не виконує чи затягує виконання судового рішення, то передбачені статтею 6 гарантії, які забезпечуються стороні на етапі судового розгляду справи, фактично втрачають свій сенс (рішення у справі "Піалопулос та інші проти Греції", пункт 68).

Конституційний Суд України бере до уваги практику Європейського суду з прав людини, який, зокрема, в рішенні у справі "Шмалько проти України" від 20.07.2004 року вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду (п. 43).

Право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист.

Отже, обов`язок виконати судове рішення виникає з моменту набрання ним законної сили.

Саме з метою належного захисту прав щодо виконання судових рішень законодавцем нормативно врегулювано питання судового контролю за виконанням рішень в адміністративних справах, зокрема, одним із способів судового контролю є порядок визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду, регламентований ст.383 Кодексу адміністративного судочинства України.

Статтею 383 Кодексу адміністративного судочинства України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Зазначені правові норми КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.

Необхідність дотримання встановленого порядку виконання судового рішення, насамперед зумовлена нормами ст. 129-1 Конституції України, згідно яких судове рішення є обов`язковим до виконання.

Законом України від 05.06.2012р. №4901-VI "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин; надалі Закон №4901-VI) встановлені гарантії держави щодо виконання судових рішень та виконавчих документів, визначених Законом України "Про виконавче провадження".

У відповідності до ч.1 ст.2 Закону №4901-VI, держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобов`язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є державний орган.

Відповідно до ч.1 ст.3 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів.

У відповідності до пункту 3 Порядку погашення заборгованості за рішеннями суду, виконання яких гарантується державою, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 вересня 2014р. №440, рішення подаються до органів державної виконавчої служби за місцезнаходженням боржника для проведення їх обліку, інвентаризації заборгованості та подальшої передачі до органів, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, для погашення заборгованості.

Пунктами 13-15 Порядку №440 передбачено, що передача рішень до органів, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, здійснюється окремо щодо кожної черги щокварталу до 10 числа місяця, що настає за звітним періодом.

До органів, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, передаються рішення, які надійшли до 1 числа місяця, що настав за звітним періодом. Відповідальна особа додає до рішень, які передаються до органів, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, реквізити для перерахування коштів заявнику. У разі часткового виконання рішення до нього додаються підтверджувальні документи. До рішень зобов`язального характеру додаються оригінали документів про здійснення нарахування виплат за цим рішенням, підписані уповноваженою особою і завірені гербовою печаткою.

Як встановлено судом, відповідно до п.10 ч.4 вказаного Порядку ВІДПОВІДАЧА-БОРЖНИКА 05.12.2016 року підрозділом ДВС було повідомлено про його обов`язок протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення надати відповідний документ про здійснення нарахування коштів, що підлягали виплаті заявнику-позивачеві відповідно до судового рішення. Станом як на момент розгляду справи в суді першої, так і апеляційної інстанцій такий обов`язок не виконано, що призвело до невиконання судового рішення протягом тривалого часу.

Відповідач невиконання судового рішення обґрунтовує тим, що відповідно до п. 6 постанови КМУ від 20 вересня 2005 року № 936 "Про затвердження Порядку використання коштів державного бюджету для виконання програм, пов`язаних із соціальним захистом громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" керівники підприємств несуть персональну відповідальність за своєчасність подання розрахункових документів до уповноваженого органу та правильність призначення і нарахування компенсаційних виплат та допомоги певних видів.

Зазначає, що неодноразово звертався з листами до ліквідаційної комісії УДАІ УМВС України в Житомирській області щодо здійснення ОСОБА_1 перерахунку підвищеної оплати праці за роботу на території радіоактивного забруднення відповідно за період з 01.06.2010 по 01.12.2010, відповіді на які не отримав.

Проте колегія не бере до уваги зазначені відповідачем підстави невиконання постанови Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 28.03.2011 року, якою зобов`язано саме Управління праці і соціального захисту населення Богунської районної ради м.Житомир здійснити перерахунок та виплату йому коштів передбачених статтею 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" за період з 01.06.2010 року по 01.12.2010 року, в розмірі 40 % мінімальної заробітної плати вказаного періоду щомісячно, в розмірі 10661 гривня.

Як свідчать матеріали справи, під час розгляду справи по суті суд з`ясував питання про те, у яких саме розмірах позивачу виплачувалися кошти, а за наслідками розгляду справи визначив суми недовиплачених коштів.

При цьому співвідповідачі чи треті особи до розгляду справи не залучалися, на жодну з інших осіб, окрім відповідача суд, не покладав жодних обов`язків.

Таким чином, саме боржник за даним судовим рішенням мав вчинити дії, спрямовані на його виконання і саме боржник має володіти інформацією, чи виконувалося рішення суду, коли, ким та у який спосіб.

Ненадання боржником цієї інформації фактично унеможливлює виконання судового рішення, оскільки процедура його виконання чітко визначена Порядком №440.

При цьому твердження суду про те, що позивач має самостійно надати виконавчий лист або судове рішення до органів казначейської служби з метою його виконання не має правового підґрунтя.

Саме по собі вчинення певних дій боржником, спрямованих на виконання судового рішення за власним тлумаченням (на власний розсуд), а не у відповідності до зобов`язальної частини виконавчого документу, не може виправдовувати його невиконання саме у спосіб та обсяг, зазначений у такому виконавчому документі.

Враховуючи обставини справи, колегія суддів вважає, що дії управління праці і соціального захисту населення Богунської районної ради м.Житомира щодо неналежного виконання судового рішення, які полягають у ненаданні повідомлення з копією документа про нарахування суми коштів, що підлягає виплаті заявнику до Головного територіального управління юстиції у Житомирській області свідчать про бездіяльність відповідача при його виконанні.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що заява ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, оскільки ст.383 КАС України передбачено можливість визнання рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень, протиправними та не передбачено можливість покладення на такого суб`єкта певних обов`язків.

VII. ВИСНОВКИ СУДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЇ

Відповідно до вимог ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно з ч.1 ст.317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції при вирішенні справи порушені норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, тому, керуючись статтею 315 КАС України, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям постанови, про часткове задоволення заяви.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції, апеляційний суд враховує, що Коростенським районним судом також порушено процедуру її розгляду в частині форми рішення, яким суд завершив розгляд такої заяви.

За наслідками розгляду заяв, поданих в порядку судового контролю, суд постановляє ухвалу в разі залишення її без задоволення, а у разі задоволення заяви - окрему ухвалу.

Також суд враховує, що КАС України прямо не визначив, у якій формі апеляційний суд має прийняти рішення, якщо прийде до висновку про необхідність задоволення заяви, поданої в порядку ст.383 КАС України.

Виходячи із загальних положень ч.1 ст.321 КАС України, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційний суд за наслідками розгляду заяви має ухвалити постанову.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити .

Рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 10 квітня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління праці і соціального захисту населення Богунської районної ради м.Житомир про визнання протиправними рішень вчинених суб`єктом владних повноважень на виконання рішення суду про зобов`язання перерахувати та виплатити пенсію скасувати.

Прийняти нову постанову, якою заяву ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Управління праці та соціального захисту населення Богунської районної ради у виді ненаправлення до Головного територіального управління юстиції у Житомирській області інформації про нарахування суми коштів на виконання постанови Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 28.03.2011 у справі №2-а-3948/11 за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Богунської районної ради про визнання протиправними рішень вчинених суб`єктом владних повноважень на виконання рішення суду про визнання дій неправомірними, стягнення недоотриманих коштів.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 22 липня 2019 року.

Головуючий Моніч Б.С.

Судді Капустинський М.М. Охрімчук І.Г.