Справа № 607/15024/19
Суддя: Грицай К. М.
Дата ухвалення: 2019-07-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.07.2019 Справа №607/15024/19

м. Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області

в складі головуючого судді Грицай К.М.

за участю секретаря судового засідання Стус К.І.,

представника відповідача Кондрат Л.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі серії НК №530912 від 13.06.2019 року, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою до відповідача Управління патрульної поліції у Тернопільській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі серії ЕАВ №1175520 від 13.06.2019 року, якою її притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн.

В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що оскаржувана постанова є незаконною та підлягає скасуванню, оскільки не відображає дійсних обставин справи, складена за відсутності доказів та з грубими порушеннями чинного законодавства. Так, 13.06.2019 року близько 17:20 год. вона, керуючи власним транспортним засобом з вул. Л.Українки до вул.Протасевича в напрямку Збаразького кільця проїжджала світлофор та на момент проїзду лінії світлофора для неї було зелене світло. Виїхавши на перехрестя, світлофор перемкнувся на жовте світло та сам проїзд світлофора був саме на зелене світло і підстав для застосування гальмування в тому числі й екстреного, на цей момент в неї не було. Крім того, зазначає, що якщо б вона і тримала в руці мобільний телефон, це не означає, що вона ним користувалася, адже користуватися телефоном, це згідно тлумачного словника української мови користуватися - використовувати корисні властивості речі (розмовляти, переглядати зображення...). Крім того, вказала, що всупереч 283 КУпАП зазначеним вимогам закону співробітник УПП, в Тернополі складаючи постанову серії НК №530912 про притягнення до адміністративної відповідальності розглядала справу щодо особи на ім`я ОСОБА_1 , проте, згідно паспорта та посвідчення водія ім`я позивача ОСОБА_1 . Окрім цього, зазначає, що відеозапис, на який посилається відповідач на підтвердження факту порушення позивачем правил дорожнього руху, не може вважатися належним та допустимим доказом у зв`язку з тим, що оскаржувана постанова серії НК №530912 від 13 червня 2019 року про притягнення до адміністративної відповідальності не містить посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено даний відеозапис. У зв`язку з цим просить суд скасувати оскаржувану постанову.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явилась, подавши суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує з підстав викладених у позові.

Представник відповідачів Управління патрульної поліції у Тернопільській області Департаменту патрульної поліції - Кондрат Л.Р. у судовому засіданні заперечила щодо задоволення позову з підстав, викладених у відзиві. Вважає, що працівниками Управління патрульної поліції у Тернопільській області Департаменту патрульної поліції обґрунтовано складено постанову у справі про адміністративне правопорушення. Крім цього, зазначила, що вина позивача ОСОБА_1 в порушенні вимог ПДР України підтверджується доказами відеофіксації з нагрудних камер працівників поліції ВО00087, про що вказано у постанові.

Суд, заслухавши учасників справи, розглянувши матеріали справи, проаналізувавши зібрані по справі докази та враховуючи норми чинного законодавства, прийшов до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають до задоволення, виходячи з наступних підстав.

З постанови в справі про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії НК №530912 від 13.06.2019 року, вбачається, що водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом БМВ, н.з. НОМЕР_1 13 червня 2019 року о 17 год. 25 хв. на перехресті вул. Л.Українки-Протасевича, користувалася засобом зв`язку мобільним телефоном, тримаючи його в руці, чим порушила п.2.9 (д) ПДР України, а також не виконала вимогу світлофору, проїхала на забороняючий сигнал світлофору, а саме жовте світло, чим порушила п.8.73 ПДР України, внаслідок чого скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 122 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 гривень.

Частиною 2 статті 122 КУпАП адміністративна відповідальність передбачена за проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), що тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Із змісту позову встановлено, що позивач заперечує обставини викладені у постанові щодо порушення нею вимог дорожнього знаку «Проїзд без зупинки заборонено» 2.2 ПДР України, оскільки вона рухалась на дозволений сигнал світлофора та не користувалась мобільним телефоном під час руху.

Відповідно до вимог ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з вимогами ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Висновок про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення має бути зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності (ст. 252 КУпАП).

Згідно вимог ч. 3 ст. 283 КУпАП, постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування.

Проте, як вбачається із спірної постановисерії НК №530912 від 13.06.2019 року, у ній вказане ім`я особи, стосовно якої розглядається справа ОСОБА_1 .

Проте як вбачається із паспорта позивача серії НОМЕР_2 , вірне ім`я позивача ОСОБА_1 .

У зв`язку з цим суд вважає, що при розгляді справи інспектором УПП не було належним чином встановлено обставин справи та відомостей про особу правопорушника.

Крім того, на відеозаписі із технічного засобу № ВО00087, посилання на який зазначено у постанові, не зафіксовано факту вчинення особою правопорушення.

Заперечення відповідача у відзиві, що доказом вчинення правопорушення є надані працівникам поліції пояснення, оскільки позивач сама назвала підставу зупинки - розмова по телефону під час керування, суд відкидає, оскільки сам факт визнання особою вини у порушенні ПДР не може бути достатнім доказом правомірності рішення суб`єкта владних повноважень і не звільняє останнього від доведення його правомірності.

Зазначене узгоджується із висновками щодо застосування норм права, викладеними у Постанові Верховного Суду від 15.05.2019 року у справі № 537/2088/17.

Однак, відповідач в судове засідання не надав інших належних та допустимих доказів на підтвердження викладених у постанові обставин та на спростування доводів позивача.

Положеннями ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» зобов`язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права, а ЄСПЛ притримується у своїх рішеннях позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» №39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the UnitedKingdom), п. 161, Series A заява № 25).

Сама по собі постанова у справі про притягнення до адміністративної відповідальності не є беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», не випливає зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Таким чином, при прийнятті та складанні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності суб`єктом владних повноважень (в даному випадку - інспектором патрульної поліції) було порушено норми процесуального права, а саме не встановлено відомостей про особу правопорушника.

З огляду на наведене, суд приходить до переконання, що в матеріалах справи відсутні належні, достатні та достовірні докази, які б підтвердили факт порушення позивачем ОСОБА_1 Правил дорожнього руху.

В силу вимог ст.62 Конституції України вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відтак, суд приходить до висновку, що постанова підлягає до скасування, як така, що винесена без повного з`ясування обставин справи.

Згідно вимог ч. 3 статті 286 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановленні обставини справи, оцінюючи в сукупності наявні докази, з врахуванням встановленого КАС України обов`язку відповідача доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності, суд прийшов до висновку про недоведеність вини позивача в скоєнні адміністративного правопорушення, а тому позов підлягає до задоволення, шляхом скасування спірної постанови про накладення адміністративного стягнення від 13.06.2019 року, а провадження у справі закриттю.

Керуючись ст.55 Конституції України, ст.ст.247, 251, 252, 258, 280, 283, ст.289, ч.1 ст.293 КУпАП, ст.ст. 9, 72-77, 242, 244-246, 257, 271, 286 Кодексу адміністративного судочинства, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАВ №1175520 від 13.06.2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 Кодексу України про адміністративні правопорушення із накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 гривень.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП - закрити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку, визначеному пунктом 15.5 Розділу VII «Перехідні положення» КАС України, до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги через суд першої інстанції у 10-денний строк з дня проголошення рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ).

Відповідач: Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції (місцезнаходження: вул. Котляревського, 24 м. Тернопіль, ).

Головуючий суддяК. М. Грицай