Справа № 460/609/19
Суддя: Ніколін Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2019-07-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2019 рокуЛьвів№ 857/5835/19

Колегія суддів Восьмого апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді Ніколіна В.В.,

суддів Багрія В.М., Старунського Д.М.

за участі секретаря судового засідання Ваврик Х.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Командування Сухопутних військ Збройних Сил України на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 25 квітня 2019 року (суддя - Зозуля Д.П., м. Рівне) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Командування Сухопутних військ Збройних Сил України про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинення певних дій, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 19.03.2019 звернувся до суду з позовом до Командування Сухопутних військ Збройних Сил України, у якому просив: визнати протиправними дії Командування Сухопутних військ Збройних Сил України, щодо не надання належної відповіді (повної інформації) на заяву від 20.12.2018; зобов`язати Командування Сухопутних військ Збройних Сил України надати позивачу належну відповідь на поставлені питання у заяві від 20.12.2018, з приводу повернення належних грошових коштів, та вжитті заходів по їх поверненню. В обґрунтування позовних вимог вказує, що звернувся до Директора Департаменту фінансів Міністерства оборони України з проханням вчинити дії та надати інформацію в порядку Закону України «Про доступ до публічної інформації» та Закону України «Про звернення громадян», оскільки відбулося безпідставне зняття з нього грошових коштів оперативним командуванням « ІНФОРМАЦІЯ_1 ». Надалі, начальником управління організаційного та соціальних виплат Департаменту фінансів Міністерства оборони України вказану заяву було скеровано фінансово-економічному управлінню Командування Сухопутних військ Збройних Сил України, однак, станом на 19.03.2019 жодних повідомлень про результати її розгляду позивач не отримав. Вважає такі дії відповідача протиправними, такими, що порушують його конституційне право на отримання інформації.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 25 квітня 2019 року у справі №460/609/19 заявлений позов задоволено.

Не погодившись із ухваленим судовим рішенням, його оскаржив відповідач, який із покликанням на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі. В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказує, що звернення позивача було надіслано за належністю до фінансово-економічного управління Командування Сухопутних військ Збройних Сил України із завданням розглянути та у встановлені терміни надати відповідь заявнику, що й було зроблено відповідачем листом від 29.12.2018 №116/2/10/18589, який був надісланий заявнику простим поштовим повідомленням. Крім цього, апелянт наголошує, що порушені заявником у зверненні питання вже були неодноразово розглянуті відповідачем, а також були предметом декількох судових розглядів за позовами ОСОБА_1 . Відтак, з покликанням на статтю 8 Закону України «Про звернення громадян», відповідно до положень якої не розглядаються повторні звернення одним і тим же органом від одного і того ж громадяниназ одного і того ж питання, якщо перше вирішено по суті, вважає позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають до задоволення.

Позивач у письмовому відзиві на апеляційну скаргу вважає рішення суду першої інстанції обґрунтованим, прийнятим з врахуванням всіх обставини справи та таким, що відповідає нормам матеріального та процесуального права. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло своє підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, що 20.12.2018 позивач звернувся до Директора Департаменту фінансів Міністерства оборони Україниіз заявою, у якій просив: провести (доручити проведення) розслідування по встановленню істини із порушених у заяві питань щодо приведення незаконних дій/бездіяльності оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 », у відповідності до чинного законодавства; зобов`язати оперативне командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (в/ч НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) повернути належні йому грошові кошти, яких його було позбавлено.

28.12.2018 за № 248/3/9/1/534 начальником управління організаційного та соціальних виплат Департаменту фінансів Міністерства оборони України, у відповідності до статті 7 Закону України «Про звернення громадян», надіслано за належністю звернення громадянина ОСОБА_1 для опрацювання до фінансово-економічного управління Командування Сухопутних військ Збройних Сил України.

Фінансово-економічне управління Командування Сухопутних військ Збройних Сил України листом від 29.12.2018 №116/2/10/18589 повідомило позивача про те, що ним в межах компетенції розглянуто звернення стосовно виплати матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань у 2017 році в розмірі місячного грошового забезпечення. Відповідач у вказаній відповіді, зокрема, зазначив, що рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 29.01.2018 у справі №817/1687/17 та постанови Житомирського апеляційного адміністративного суду від 03.09.2018 у справі №817/1687/17 визнано протиправними дії оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » щодо невиплати матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2017 рік та зобов`язано оперативне командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » нарахувати і виплатити матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2017 рік в розмірі, що не перевищує місячного грошового забезпечення з посади старшого офіцера відділу напрямків управляння територіальної оборони управління оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 ». Зазначене рішення суду, оперативним командуванням «Захід» Сухопутних військ Збройних Сил України, виконано у добровільному порядку 16.10.2018. В мотивувальній частині судового рішення суд зазначив, що з системного аналізу зазначених у судовому рішенні норм права, судом встановлено, що виключною компетенцією командира військової частини є визначення у наказі розміру матеріальної допомоги, що повинен не перевищувати місячного грошового забезпечення позивача. Командувачем військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » прийнято рішення про виплату позивачу матеріальної допомоги для вирішення соціально - побутових питань за 2017 рік та визначено її розмір у сумі 20 грн., що не перевищує розмір місячного грошового забезпечення з посади. Згідно постанови про закінчення виконавчого провадження від 31.10.2018 ВП №57494720, державний виконавець Л. Петрова виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №817/1687/17, виданого 26.09.2018, закінчила, що свідчить про належне виконання судового рішення оперативним командуванням « ІНФОРМАЦІЯ_1 ». Щодо призначення службового розслідування за фактом підробки начальником юридичної служби управління оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » підписів командувача військ оперативного командування «Захід`проінформовано, що факти підробки підписів не підтверджено, відповідно, підстави для призначення службового розслідування відсутні. Докази одержання позивачем листа від 29.12.2018 №116/2/10/18589 в матеріалах справи відсутні.

Вважаючи протиправними дії Командування Сухопутних військ Збройних Сил України щодо не надання належної відповіді (повної інформації) на заяву від 20.12.2018, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що відповідач вимоги Закону України «Про звернення громадян» не виконав, так як належну, вичерпну та повну відповідь на поставлені позивачем питання - не надав, з огляду на що є підстави для визнання протиправними дій відповідача та зобов`язання Командування Сухопутних військ Збройних Сил України надати ОСОБА_1 належну відповідь на поставлені питання у заяві від 20.12.2018.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх правильними та такими, що відповідають нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи, з огляду на наступне.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 34 Конституції України кожному гарантовано право на отримання, зберігання та поширення інформації. Кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір.

Питання практичної реалізації громадянами України наданого їм Конституцією України права вносити в органи державної влади, об`єднання громадян відповідно до їх статуту пропозиції про поліпшення їх діяльності, викривати недоліки в роботі, оскаржувати дії посадових осіб, державних і громадських органів, а також забезпечення громадянам України можливості для участі в управлінні державними і громадськими справами, для впливу на поліпшення роботи органів державної влади і місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, для відстоювання своїх прав і законних інтересів та відновлення їх у разі порушення, регулюються Законом України «Про звернення громадян» від 02.10.1996 №393/96-ВР.

Відповідно до статті 1Закону України «Про звернення громадян» громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Статтею 3 Закону №393/96-ВР визначено, що під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги. Пропозиція (зауваження) - звернення громадян, де висловлюються порада, рекомендація щодо діяльності органів державної влади і місцевого самоврядування, депутатів усіх рівнів, посадових осіб, а також висловлюються думки щодо врегулювання суспільних відносин та умов життя громадян, вдосконалення правової основи державного і громадського життя, соціально-культурної та інших сфер діяльності держави і суспільства. Заява (клопотання) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності. Клопотання - письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо. Скарга - звернення з вимогою про поновлення прав і захист законних інтересів громадян, порушених діями (бездіяльністю), рішеннями державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, об`єднань громадян, посадових осіб.

Так, вимоги до звернення встановлені статтею 5 вказаного Закону, у якій зазначено, що письмове звернення надсилається поштою або передається громадянином до відповідного органу, установи особисто чи через уповноважену ним особу, повноваження якої оформлені відповідно до законодавства. Письмове звернення також може бути надіслане з використанням мережі Інтернет, засобів електронного зв`язку (електронне звернення). У зверненні має бути зазначено прізвище, ім`я, по батькові, місце проживання громадянина, викладено суть порушеного питання, зауваження, пропозиції, заяви чи скарги, прохання чи вимоги. Письмове звернення повинно бути підписано заявником (заявниками) із зазначенням дати. В електронному зверненні також має бути зазначено електронну поштову адресу, на яку заявнику може бути надіслано відповідь, або відомості про інші засоби зв`язку з ним. Застосування електронного цифрового підпису при надсиланні електронного звернення не вимагається.

Якщо питання, порушені в одержаному органом державної влади, місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, об`єднаннями громадян або посадовими особами зверненні, не входять до їх повноважень, воно в термін не більше п`яти днів пересилається ними за належністю відповідному органу чи посадовій особі, про що повідомляється громадянину, який подав звернення (частина 3 статті 7 Закону №393/96-ВР).

Статтею 19 Закону України «Про звернення громадян» передбачено, що органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об`єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов`язані: об`єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги; у разі прийняття рішення про обмеження доступу громадянина до відповідної інформації при розгляді заяви чи скарги скласти про це мотивовану постанову; на прохання громадянина запрошувати його на засідання відповідного органу, що розглядає його заяву чи скаргу; скасовувати або змінювати оскаржувані рішення у випадках, передбачених законодавством України, якщо вони не відповідають закону або іншим нормативним актам, невідкладно вживати заходів до припинення неправомірних дій, виявляти, усувати причини та умови, які сприяли порушенням; забезпечувати поновлення порушених прав, реальне виконання прийнятих у зв`язку з заявою чи скаргою рішень; письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення; вживати заходів щодо відшкодування у встановленому законом порядку матеріальних збитків, якщо їх було завдано громадянину в результаті ущемлення його прав чи законних інтересів, вирішувати питання про відповідальність осіб, з вини яких було допущено порушення, а також на прохання громадянина не пізніш як у місячний термін довести прийняте рішення до відома органу місцевого самоврядування, трудового колективу чи об`єднання громадян за місцем проживання громадянина; у разі визнання заяви чи скарги необґрунтованою роз`яснити порядок оскарження прийнятого за нею рішення; не допускати безпідставної передачі розгляду заяв чи скарг іншим органам; особисто організовувати та перевіряти стан розгляду заяв чи скарг громадян, вживати заходів до усунення причин, що їх породжують, систематично аналізувати та інформувати населення про хід цієї роботи.

Відповідно до положень статті 15 цього ж Закону, органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань). Відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов`язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов`язки. Рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у заяві (клопотанні), доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на Закон і викладенням мотивів відмови, а також із роз`ясненням порядку оскарження прийнятого рішення.

При цьому, необхідно звернути увагу на пункт 1 Указу Президента України «Про першочергові заходи щодо забезпечення реалізації та гарантування конституційного права на звернення до органів державної влади та органів місцевого самоврядування» від 07.02.2008 №109/2008, де зазначено, що Кабінету Міністрів України, міністерствам, іншим центральним органам виконавчої влади, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, обласним, Київській та Севастопольській міським, районним державним адміністраціям та органам місцевого самоврядування вжити невідкладних заходів щодо забезпечення реалізації конституційних прав громадян на письмове звернення та особистий прийом, обов`язкове одержання обґрунтованої відповіді, неухильного виконання норм Закону України «Про звернення громадян», упорядкування роботи зі зверненнями громадян, зокрема, щодо: недопущення надання неоднозначних, необґрунтованих або неповних відповідей за зверненнями громадян, із порушенням строків, установлених законодавством, безпідставної передачі розгляду звернень іншим органам; викоренення практики визнання заяв чи скарг необґрунтованими без роз`яснення заявникам порядку оскарження прийнятих за ними рішень; створення умов для участі заявників у перевірці поданих ними заяв чи скарг, надання можливості знайомитися з матеріалами перевірок відповідних звернень; запровадження постійного контролю за організацією роботи посадових та службових осіб зі зверненнями громадян; з`ясування причин, що породжують повторні звернення громадян, систематичного аналізу випадків безпідставної відмови в задоволенні законних вимог заявників, проявів упередженості, халатності та формалізму при розгляді звернень; вжиття заходів для поновлення прав і свобод громадян, порушених унаслідок недодержання вимог законодавства про звернення громадян, притягнення винних осіб у встановленому порядку до відповідальності, в тому числі до дисциплінарної відповідальності за невиконання чи неналежне виконання службових обов`язків щодо розгляду звернень громадян; забезпечення створення та функціонування гарячих ліній і телефонів довіри, проведення широкої роз`яснювальної роботи з питань реалізації громадянами права на звернення та особистий прийом.

Керуючись наведеним вище та провівши дослідження письмових доказів наявних в матеріалах справи, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції, який вказав, що розгляд заяви позивача від 20.12.2018, Командуванням Сухопутних військ Збройних Сил України був проведений поверхнево, без повної перевірки викладених в заяві фактів.

Як видно з матеріалів справи, зокрема із поданої ОСОБА_1 в порядку звернення громадян заяви від 20.12.2018, останнім звернуто увагу відповідача на те, що оперативним командуванням « ІНФОРМАЦІЯ_1 » допущено стосовно нього ряд порушень нормативно-правових актів (позбавлено виплат грошового забезпечення та інших надбавок, доплат, винагород та премій), що завдало йому та його сім`ї матеріальних збитків. Поміж тим, позивач зазначив про порушення його прав оперативним командуванням « ІНФОРМАЦІЯ_1 », під час проходження військової служби. А тому, ОСОБА_1 просив уповноважених осіб захистити порушені його права та вжити належних заходів щодо проведення розслідування по встановленню істини із порушених у заяві питань, щодо приведення незаконних дій/бездіяльності оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 », у відповідності до чинного законодавства та зобов`язати оперативне командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » повернути належні йому грошові кошти, яких його було позбавлено.

Водночас, листом від 29.12.2018 №116/2/10/18589 фінансово-економічне управління Командування Сухопутних військ Збройних Сил України повідомило, що ним в межах компетенції розглянуто звернення стосовно виплати матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань у 2017 році в розмірі місячного грошового забезпечення. Командувачем військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » прийнято рішення про виплату позивачу матеріальної допомоги для вирішення соціально - побутових питань за 2017 рік та визначено її розмір у сумі 20 грн., що не перевищує розмір місячного грошового забезпечення з посади. Згідно постанови про закінчення виконавчого провадження від 31.10.2018 ВП № 57494720, виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 817/1687/17, виданого 26.09.2018, закінчено, що свідчить про належне виконання судового рішення оперативним командуванням « ІНФОРМАЦІЯ_1 ». Щодо призначення службового розслідування за фактом підробки начальником юридичної служби управління оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » підписів командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » проінформовано, що фактів підробки підписів не підтверджено, відповідно, підстави для призначення службового розслідування, відсутні.

Проте, позивачем не порушувалося питання стосовно виплати матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань у 2017 році, виплату якої, відповідно до рішення суду, здійснювало оперативне командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 ». Позивач наводив ряд фактів порушень його прав оперативним командуванням « ІНФОРМАЦІЯ_1 », під час проходження військової служби, що позбавило виплат грошового забезпечення та інших надбавок, доплат, винагород та премій. А тому, просив зреагувати на виявлені порушення, провести розслідування по цих фактах, та вжити певних заходів стосовно оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 ». Однак, відповідачем зазначеного не здійснено. Не було об`єктивно, всебічно і повно перевірено заяву ОСОБА_1 . Враховуючи наведене, підстав вважати, що відповідачем була проведена повна перевірка порушених питань позивачам, та надана об`єктивна відповідь, у суду немає.

Таким чином, з аналізу наведених нормативно-правових актів, та долучених до справи доказів апеляційний суд дійшов висновку, що відповідач вимоги Закону №393/96-ВР не виконав, так як належну, вичерпну та повну відповідь на поставлені позивачем питання не надав.

У поданій апеляційній скарзі відповідач зазначає, що запитувана позивачем інформація не є продуктом створеним відповідачем у процесі виконання своїх обов`язків, з огляду на що така інформація не є публічною інформацією в розумінні Закону України «Про доступ до публічної інформації». Колегія суддів такі доводи скаржника вважає необґрунтованими, оскільки із змісту та прохальної частини поданої позивачем заяви від 20.12.2018 вбачається, що така подана в порядку Закону України «Про звернення громадян», а саме, як заява (клопотання) в порядку статті 3 цього Закону.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд підтримує висновки суду першої інстанції про необхідність визнання протиправними дії Командування Сухопутних військ Збройних Сил України щодо не надання належної відповіді (повної інформації) на заяву ОСОБА_1 від 20.12.2018, та зобов`язання Командування Сухопутних військ Збройних Сил України надати ОСОБА_1 належну відповідь на поставлені питання у заяві від 20.12.2018.

Інші доводи апеляційної скарги зроблених судом першої інстанції висновків не спростовують, мотивування, яких повністю спростовуються матеріалами справи та обставинами, які повно та об`єктивно були встановлені судом першої інстанції при вирішенні спірного питання.

Згідно із статтею 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає вимогам статті 242 КАС України, підстав для задоволення вимог апеляційної скарги колегією суддів не встановлено.

Згідно з частиною другою статті 6 КАС України та статті 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» передбачено застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ як джерела права.

У пункті 58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі повинні оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду. Відтак, інші, зазначені відповідачем в апеляційній скарзі доводи, окрім проаналізованих вище, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин справи і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

Відповідно до статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди з ними.

Керуючись ч.3 ст.243, 308, 310, 316, 321, 325, 328 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Командування Сухопутних військ Збройних Сил України залишити без задоволення, а рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 25 квітня 2019 року без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя В. В. Ніколін
судді В. М. Багрій
Д. М. Старунський
Повне судове рішення складено 17 липня 2019 року.