Справа № 1.380.2019.000194
Суддя: Багрій Василь Миколайович
Дата ухвалення: 2019-07-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2019 рокуЛьвів№ 857/6511/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Багрія В. М.,

суддів Качмара В. Я., Старунського Д. М.,

з участю секретаря судового засідання Болюк Н. В.,

представника позивача Каверіна С. М.,

розглянувши у судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 18 квітня 2019 року про залишення позовної заяви без розгляду (ухвала постановлена у м. Львові судом у складі головуючого судді Ланкевича А. З., повний текст ухвали виготовлено 23 квітня 2019 року) у справі № 1.380.2019.000194 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Адміністрації Державної прикордонної служби України про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

У січні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Адміністрації Державної прикордонної служби України про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити дії.

Позивач, враховуючи заяву про уточнення змісту позовних вимог, просив: визнати протиправним рішення Адміністрації Державної прикордонної служби України, викладене в листі від 28.11.2018 № 0.51-11898/0/6-18, про відмову в перерахунку вислуги років;

зобов`язати Адміністрацію Державної прикордонної служби України прийняти рішення про зарахування йому, ОСОБА_1 , періоду військової служби з 03.02.2010 по 31.10.2011 та з 01.01.2012 по 19.02.2013 відповідно на посаді начальника Львівського та Чернівецького прикордонних загонів на пільгових умовах із розрахунку місяць за півтора.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 18 квітня 2019 року позов ОСОБА_1 до Адміністрації Державної прикордонної служби України про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити дії залишено без розгляду.

Ухвалу суду першої інстанції через свого представника ОСОБА_2 оскаржив ОСОБА_1 , подавши на неї апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі зазначає, що ухвала суду першої інстанції прийнята з неправильним застосуванням норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання. Суд не врахував, що предметом судового оскарження є рішення відповідача від 28.11.2018 № 0.51-11898/0/6-18, яким позивачу відмовлено в зарахуванні вислуги років на пільгових умовах. Оскільки вказане рішення отримано позивачем 13.12.2018, тому позовну заяву з приводу оскарження цього рішення та дій відповідача щодо відмови в зарахуванні ОСОБА_1 вислуги років на пільгових умовах подано в межах строку, встановленого статтею 122 Кодексу адміністративного судочинства України.

Апелянт просить ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 18 квітня 2019 року про залишення позовної заяви без розгляду скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідач надіслав на адресу апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу позивача, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

Вислухавши суддю-доповідача, представника позивача, який апеляційну скаргу підтримав, дослідивши обставини справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід задовольнити з таких підстав.

Залишаючи позовну заяву без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем пропущено шестимісячний строк звернення до суду з позовом, оскільки про порушення своїх прав та законних інтересів ОСОБА_1 знав чи повинен був дізнатися 19.11.2013 з моменту доведення до його відома розрахунку вислуги років при виході на пенсію.

З такими висновками суду першої інстанції апеляційний суд погодитися не може та, надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, враховує наступне.

У справі встановлено, що наказом голови Державної прикордонної служби України від 28.11.2013 № 771-ос ОСОБА_1 звільнено з військової служби в запас за станом здоров`я. Крім того, наказом від 06.12.2013 № 285-ос позивача виключено зі списків особового складу Західного регіонального управління Держприкордонслужби з 11.12.2013.

Відповідно до послужного списку особової справи, розрахунку вислуги років на пенсію та наказу начальника Західного регіонального управління Держприкордонслужби України від 06.12.2013 № 285, вислуга років з урахуванням пільгового обрахунку полковника запасу ОСОБА_1 станом на 11.12.2013 становила 29 років 04 місяці 21 день.

23.03.2017 позивач звернувся до Західного регіонального управління Держприкордонслужби з клопотанням про перерахунок вислуги років та зарахування до вислуги років у пільговому порядку періоду проходження військової служби на посадах начальника Львівського та Чернівецького прикордонних загонів, на яких за умовами служби останній безпосередньо здійснював оперативно-розшукову діяльність (ведення справ оперативного обліку).

У відповідь на вказане звернення, листом від 06.03.2018 № 5/602 Західного регіонального управління Держприкордонслужби позивачу відмовлено у перерахунку вислуги років та зарахуванні вказаного вище періоду у пільговому порядку.

10.10.2018 ОСОБА_1 звернувся до Адміністрації Державної прикордонної служби України з клопотанням про перегляд рішення Західного регіонального управління Держприкордонслужби, викладеного в листі від 06.03.2018 № 5/602.

Листом № 0.51-11898/0/6-18 від 28.11.2018 Адміністрація Державної прикордонної служби України повідомила представника позивача про відсутність правових підстав для зарахування вислуги років ОСОБА_1 на пільгових умовах. Також у вказаному листі повідомлено заявника, що прийняте за результатами розгляду звернення рішення може бути оскаржено в судовому порядку.

13.12.2018 представником ОСОБА_1 отримано спірне рішення про відмову в перерахунку вислуги років, зміст якого викладено в листі Адміністрації Державної прикордонної служби України від 28.11.2018 № 0.51-11898/0/6-18.

Відповідно до частини першої статті 120 Кодексу адміністративного судочинства України, перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Відповідно до частини першої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно з частиною другою статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Зазначений частиною другою статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України шестимісячний строк визнаний законодавцем достатнім для того, щоб особа, яка вважає, що рішенням суб`єкта владних повноважень порушено її права, свободи чи інтереси, визначилася, чи звертатиметься вона до суду з позовом за їх захистом.

Як видно з матеріалів справи, ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом з приводу визнання протиправним рішення про відмову в перерахунку йому вислуги років, зміст якого викладено в листі Адміністрації Державної прикордонної служби України від 28.11.2018 № 0.51-11898/0/6-18, та просив зобов`язати відповідача прийняти нове рішення про зарахування періоду проходження військової служби на пільгових умовах.

Взявши до уваги зміст позовних вимог, апеляційний суд не погоджується з висновком суду першої інстанції в частині того, що початком перебігу шестимісячного строку звернення до суду ОСОБА_1 з цим позовом є 19.11.2013 (день ознайомлення з розрахунком вислуги років на пенсію), оскільки предметом судового оскарження є рішення відповідача від 28.11.2018, а позовна вимога про зобов`язання відповідача вчинити дії (прийняти рішення) безпосередньо пов`язана з відмовою здійснити перерахунок вислуги років, що викладена в листі № 0.51-11898/0/6-18 від 28.11.2018.

Отже, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про залишення позову без розгляду, оскільки строк звернення до суду з позовом позивачем не пропущений.

За таких обставин, зазначене відповідно до пункту 4 частини першої статті 320 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для скасування оскаржуваної ухвали та направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ч. 3 ст. 243, ст. 308, ст. 310, ст. 315, ст. 320, ст. 321, ст. 322, ст. 325 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 18 квітня 2019 року про залишення позовної заяви без розгляду у справі № 1.380.2019.000194 скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя В. М. Багрій
судді В. Я. Качмар
Д. М. Старунський
Повний текст постанови виготовлений 19.07.2019.