Справа № 813/2850/16
Суддя: Гінда Оксана Миколаївна
Дата ухвалення: 2019-07-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2019 рокуЛьвів№ 857/4099/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

судді-доповідача: Гінди О.М.

суддів: Ніколіна В.В., Старунського Д.М.,

за участю секретаря судових засідань Чопко Ю.Т.

розглянувши у судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Личаківської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 13 грудня 2018 року з питань розгляду заяви про перегляд судового рішення за нововиявленними обставинами (головуючий суддя: Хома О.П., місце ухвалення м. Львів) у справі за адміністративним позовом Інженерно-виробничого підприємства у формі Товариства з обмеженою відповідальністю «Ременерго» до Личаківської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області про скасування податкових повідомлень рішень,

встановив:

Личаківська об`єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Львівській області 13.03.2018 звернулася до суду з заявою про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Львівського окружного адміністративного суду від 25.11.2016 у справі № 813/2850/16.

Обґрунтовує заяву тим, що нововиявленою обставиною у цій справі є вирок Печерського районного суду міста Києва від 24.10.2017 у справі № 757/5161/17-к, яким ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. ч. 1, 3 ст. 358, ч. 2 ст. 27, ч. ч. 1, 2 ст. 205 КК України. Вироком встановлено, що ОСОБА_1 своїми діями, які виявились у пособництві реєстрації суб`єкта підприємницької діяльності ТОВ «ПРЕМЄРТОРГСЕРВІС», надав змогу підприємствам контрагентам з якими проведено розрахунки, незаконно сформувати податковий кредит з податку на додану вартість шляхом відображення фіктивних фінансово-господарських взаємовідносин. Заявник вважає, що вказані обставини є нововиявленими і достатніми для перегляду судового рішення.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 13 грудня 2018 року у задоволенні заяви Личаківської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Львівського окружного адміністративного суду від 25.11.2016 у справі № 813/2850/16 відмовлено.

Із цією ухвалою суду першої інстанції не погодився відповідач та оскаржив її в апеляційному порядку. Вважає, що така прийнята з порушенням норм матеріального і процесуального права, а тому просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та прийняти нову, якою задовольнити заяву.

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги, апелянт посилається на аналогічні підстави викладені в заяві.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не прибули, хоча належним чином були повідомлені про його дату, час та місце.

У відповідності до ч. 4 ст. 229 і ч. 2 ст. 313 КАС України неявка сторін належним чином повідомлених про дату, час, місце розгляду справи не перешкоджає апеляційному розгляду справи і такий проведено у їх відсутності без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга задоволеною бути не може з таких мотивів.

Судом першої інстанції встановлено, що постановою Львівського окружного адміністративного суду від 25.11.2016 у справі № 813/2850/16 задоволено повністю адміністративний позов ІВП ТзОВ «Ременерго», визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення Личаківської ОДПІ від 05.07.2016 № , № та № .

Вказане судове рішення набрало законної сили 06.03.2017.

Личаківська ОДПІ звернулась до суду з заявою про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Львівського окружного адміністративного суду від 25.11.2016 у справі № 813/2850/16, посилаючись на вирок Печерського районного суду міста Києва від 24.10.2017 у справі № 757/5161/17-к.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що заява про перегляд судового рішення за нововиявленними обставинами є необґрунтованою, наведені у ній обставини не є нововиявленними в розумінні положень ст. 361 КАС України, а тому відсутні підстави для скасування постанови Львівського окружного адміністративного суду від 25.11.2016 у справі № 813/2850/16.

З цими висновками суду першої інстанції, погоджується суд апеляційної інстанції з огляду на таке.

Відповідно до ч.ч. 1-4 ст. 361 КАС України, судове рішення, яким закінчено розгляд справи і яке набрало законної сили, може бути переглянуто за нововиявленими або виключними обставинами.

Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є: 1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; 2) встановлення вироком суду або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного рішення у цій справі; 3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, яке підлягає перегляду.

Перегляд судових рішень за нововиявленими обставинами в разі прийняття нових законів, інших нормативно-правових актів, якими скасовані закони та інші нормативно-правові акти, що діяли на час розгляду справи, не допускається, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність фізичної особи.

Не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: 1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; 2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.

В якості нововиявленої обставини заявником вказується, п. 1 ч. 2 ст. 361 КАС України, зокрема, вирок Печерського районного суду міста Києва від 24.10.2017 у справі №757/5161/17-к, яким ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених частинами 1, 3 статті 358 КК України, частиною 2 статті 27, частинами 1, 2 статті 205 ККУ України.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що для визнання обставиною нововиявленою, поняття «не були і не могли бути відомі особі» потрібно розглядати як сукупність двох необхідних умов. Тобто, для визнання обставини нововиявленою недостатньо, щоб особа просто не знала про наявність певної істотної обставини, а потрібно, щоб вона і не могла знати про неї. Якщо сторона у справі все-таки могла знати про певну обставину, але внаслідок недобросовісного ставлення до своїх процесуальних обов`язків не вживала заходів для отримання потрібної інформації, тоді відсутні правові підстави визначати таку обставину у справі як нововиявлену. Істотність обставини означає те, що якби суд її міг врахувати при вирішенні справи, то це тією чи іншою мірою вплинуло б на результат вирішення.

Отже, підставами для перегляду судового рішення, у відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 361 КАС України, можуть бути лише ті фактичні обставини, які мали істотне значення і які об`єктивно існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі усім особам, які брали участь у справі та суду. Ініціювання перегляду судового рішення лише з метою нового слухання і вирішення справи суперечить принципу правової визначеності, який є складовою верховенства права.

Суд апеляційної інстанції вважає, що вирок Печерського районного суду міста Києва від 24.10.2017 у справі № 757/5161/17-к не є нововиявленою обставиною щодо обставин, встановлених постановою Львівського окружного адміністративного суду від 25.11.2016 у справі №813/2850/16, оскільки такий винесений вже після винесення постанови у цій справі та набрання такої законної сили.

Крім цього, правовідносини, які були предметом розгляду у справі № 813/2850/16 - господарські операції між ІВП ТзОВ «Ременерго» і його контрагентом ТзОВ «Західна Українська Енергетична Компанія», також досліджувалися досліджувалися питання реальності вказаних господарських операцій.

Однак, вирок Печерського районного суду міста Києва від 24.10.2017 у справі №757/5161/17-к стосується ТОВ «Премєрторгсервіс» - контрагента ТзОВ «Західна Українська Енергетична Компанія». У цьому вироку відсутні обставини, які б свідчили про здійснення господарських операцій саме з позивачем.

Також, суд апеляційної інстанції зазначає, що, сам факт наявності вироків, не дає підстав для автоматичного висновку про нереальність господарських операцій, внаслідок чого є необхідність перевіряти доведеність кожного податкового правопорушення і здійснювати комплексне дослідження усіх складових господарських операцій, з врахуванням обставин, встановлених у вироках, які набрали законної сили.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 27.02.2018 у справі № 802/1853/16-а, від 29.03.2018 у справі № 826/3498/15.

Згідно ч. 2 ст. 6 Кодексу адміністративного судочинства України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Згідно з практикою Європейського Суду з прав людини право на справедливий судовий розгляд, гарантоване статті 6 § 1 Конвенції про захист прав та основоположних свобод. Одним з основних аспектів верховенства права є принцип юридичної певності, який, серед іншого, вимагає, щоб остаточні рішення судів не могли бути поставлені під сумнів.

Новий розгляд справи, провадження у якій було закінчено остаточним рішенням, у зв`язку з нововиявленими обставинами на вимогу сторони провадження, сам по собі не суперечить принципові юридичної визначеності в тій мірі, в якій він використовується для виправлення помилок правосуддя. Однак, Суд повинен визначити, чи була така процедура застосована у спосіб, сумісний зі ст. 6 Конвенції.

Правова певність передбачає дотримання принципу остаточності рішення, недопустимості повторного розгляду вже раз вирішеної справи. Цей принцип полягає в тому, що жодна сторона не має права домагатися перегляду кінцевого і обов`язкового рішення тільки з метою нового слухання і вирішення справи (рішення у справі «Правєдная проти Росії», №. 69529/01; у справі «Рябих проти Росії», № 52854/99, пункт 52; у справі «Брумареску проти Румунії», № 28342/95, пункт 61).

Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що в задоволенні заяви про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Львівського окружного адміністративного суду від 25.11.2016 у справі № 813/2850/16 необхідно відмовити, оскільки наведені у ній обставини не є нововиявленними, в розумінні положень п. 1 ч. 2 ст. 361 КАС України.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відповідно до ст. 316 КАС України, апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, ухвалу суду без змін.

Керуючись ст. ст. 313, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 361, 369 КАС України, суд

постановив:

апеляційну скаргу Личаківської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області залишити без задоволення, а ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 13 грудня 2018 року з питань розгляду заяви про перегляд судового рішення за нововиявленними обставинами у справі № 813/2850/16 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач: О. М. Гінда
судді В. В. Ніколін
Д. М. Старунський
Повне судове рішення складено 18.07.2019