Справа № 826/11789/18
Суддя: Аверкова В.В.
Дата ухвалення: 2019-07-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

18 липня 2019 року № 826/11789/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Аверкової В.В, розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ІСТ ЮРОУП ПЕТРОЛЕУМ"

до Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві

про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення від

13 квітня 2018 року №

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ІСТ ЮРОУП ПЕТРОЛЕУМ" звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення від 13 квітня 2018 року №.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що грошове зобов`язання в сумі 1 579 261,95 грн., визначене податковим повідомлення-рішенням від 25 червня 2015 року №002942202, було сплачено позивачем у повному обсязі 25 червня 2015 року, що підтверджує факт відсутності правопорушення позивачем та відсутності підстав для застосування штрафу згідно пункту 126.1 статті 126 Податкового кодексу України.

Також, позивач зазначив, що до суми 520 530,00 грн. неможливо застосувати санкції передбачені Податковим кодексом України, оскільки вказана сума не є грошовим зобов`язанням платника податків, визначена не на підставах та в спосіб встановлений Податковим кодексом України, а міститься лише в інтегрованій картці платника податку як результат відображення операцій з нарахування та сплати податків не в порядку їх хронологічного виникнення.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 серпня 2018 року відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

14 серпня 2018 року через канцелярію суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечив проти задоволення позовних вимог, зазначивши, що перевіркою на підставі аналізу даних інтегрованої карти платника податків встановлено порушення вимог Кодексу ТОВ "ІСТ ЮРОУП ПЕТРОЛЕУМ", а саме несвоєчасно сплачено узгоджену суму податкового зобов`язання з ПДВ в загальній сумі 520 530,00 грн., із затримкою більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, у зв`язку з чим відповідно до пункту 126.1 статті 126 Податкового кодексу України, винесено оскаржуване податкове повідомлення-рішення про застосування штрафу.

22 серпня 2018 року до Окружного адміністративного суду міста Києва надійшла відповідь позивача на відзив відповідача, у якій зазначено, що відповідач жодним доводом не спростовує твердження позивача викладенні у позовній заяві про те, що інтегрована кратка платника податків не є підставою для визначення платнику суми грошових зобов`язань

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 вересня 2018 року призначено розгляд справи за загальними правилами позовного провадження та призначено підготовче засідання.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 31 жовтня 2018 року закрито підготовче провадження та призначено судове засідання для розгляду справи по суті.

У відповідному судовому засіданні, заслухавши пояснення сторін, суд на підставі частини третьої статті 194 Кодексу адміністративного судочинства України, суд перейшов до подальшого розгляду справи в порядку письмового провадження.

Розглянувши подані документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та відзив, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Посадовими особами ГУ ДФС у м. Києві на підставі підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 та пункту 75.1 статті 75, в порядку пункту 76.3 статті 76 Податкового кодексу України проведено камеральну перевірку ТОВ "ІСТ ЮРОУП ПЕТРОЛЕУМ" щодо дотримання вимог податкового законодавства в частині своєчасності сплати податку на додану вартість до бюджету.

Перевіркою встановленні порушення ТОВ "ІСТ ЮРОУП ПЕТРОЛЕУМ" граничних строків сплати узгодженої суми грошового зобов`язання за податковими повідомленнями-рішеннями від 25 червня 2015 року №2942202 (508 241,00 грн + 170,00 грн) та від 30 вересня 2016 року №29311201 (11 337,40 грн + 781,95 грн).

За результатами перевірки посадовими особами Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві складено акт від 21 березня 2018 року №2954/26-15-12-13-20.

На підставі вказаного акту Головним управлінням Державної фіскальної служби у м. Києві винесено податкове повідомлення-рішення від 13 квітня 2018 року №, яким до позивача застосовано штраф у сумі 104 106,06 грн.

Позивачем було подано скаргу на вказане рішення, яка рішенням від 27 червня 2018 року залишена без задоволення, податкове повідомлення рішення від 13 квітня 2018 року № без змін.

Товариство з обмеженою відповідальністю ТОВ "ІСТ ЮРОУП ПЕТРОЛЕУМ" не погоджуючись з даним рішенням, звернулось до суду з даним позовом.

Досліджуючи матеріали адміністративної справи, аналізуючи наведені міркування, оцінюючи їх в сукупності, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 67 ПК України встановлено, що кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Підпунктами 16.1.3, 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 ПК України передбачено, що платник податків зобов`язаний, зокрема, подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів; сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Відповідно до п. 54.1, п. 54.3 ст. 54 ПК України, крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.

Контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, у випадках, встановлених п.п.54.3.1-54.3.6 п.54.3 ст.54 ПК України.

Якщо згідно з нормами цієї статті сума грошового зобов`язання розраховується контролюючим органом, платник податків не несе відповідальності за своєчасність, достовірність і повноту нарахування такої суми, проте несе відповідальність за своєчасне та повне погашення нарахованого узгодженого грошового зобов`язання і має право оскаржити зазначену суму в порядку, встановленому цим Кодексом (п.54.5 ПК України).

Пунктом 57.3 статті 57 ПК України встановлено, що у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

Статтею 56 ПК України встановлено, що рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.

При зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання протиправним та/або скасування рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

У той же час, згідно з пунктом 126.1 статті 126 Податкового кодексу України у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання та/або авансових внесків з податку на прибуток підприємств, рентної плати протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Так, з матеріалів справи вбачається, що відповідач дійшов висновку про порушення позивачем граничних строків сплати узгодженої суми грошового зобов`язання по податку на додану вартість, визначених п.57.3 ст.57 Податкового кодексу України за податковими повідомленням-рішеннями від 25 червня 2015 року №2942202 (508 241,00 грн + 170,00 грн) та від 30 вересня 2016 року №29311201 (11 337,40 грн + 781,95 грн).

При цьому, сторонами не заперечується, що податкове повідомлення-рішення від 25 червня 2015 року №2942202 прийняте на підставі акту перевірки №1631/26-562202-03/35251246. Відповідно до платіжного доручення №128 від 25 червня 2015 року позивачем сплачено ПДВ у розмірі 1 579 262,00 грн. з призначенням платежу «сплата грошового зобов`язання з ПДВ №1631/26-562202-03/35251246 у разі застосування податкового компромісу», що також відображено в інтегрованій картці платника податку як сплата грошового зобов`язання за ППР у разі застосування податкового компромісу, тобто, кошти, сплачені вказаним платіжним дорученням, сплачено позивачем саме на виконання обов`язку сплати грошового зобов`язання, визначеного податковим повідомленням-рішенням від 25 червня 2015 року №2942202.

Відповідно до статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Частиною другою статті 74 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Проте, суд звертає увагу, що відповідач, на якого положеннями КАС України покладено тягар доказування, не надав суду доказів, які б свідчили про наявність підстав для застосування положень п.87.9 ст.87 Податкового кодексу України шляхом зарахування коштів, сплачених згідно платіжного доручення №128 від 25 червня 2015 року в рахунок погашення податкового боргу як і не надано доказів наявності у позивача податкового боргу і джерел його виникнення. При цьому, з наявної в матеріалах справи інтегрованої картки платника податків неможливо встановити джерело походження податкового боргу та дату його виникнення.

З урахуванням викладеного суд вважає, що податкове повідомлення-рішення від 13 квітня 2018 року № є протиправним та підлягає скасуванню в частині нарахування позивачу штрафних санкцій за несплату узгодженого податкового зобов`язання протягом строків, визначених Податковим кодексом України, згідно податкового повідомлення-рішення від 25 червня 2015 року №2942202 на загальну суму 101 648,19 грн.

При цьому, позовні вимоги щодо визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 13 квітня 2018 року № в частині нарахування позивачу штрафних санкцій за несплату узгодженого податкового зобов`язання протягом строків, визначених Податковим кодексом України, згідно податкового повідомлення-рішення від 30 вересня 2016 року №29311201 на загальну суму 2423,87 грн. не підлягає задоволенню, оскільки позивачем не надано жодних доказів на підтвердження своєчасної сплати узгодженої суми податкових зобов`язань згідно податкового повідомлення-рішення від 30 вересня 2016 року №29311201.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На думку Окружного адміністративного суду міста Києва, відповідачем частково доведено правомірність оскаржуваного податкового повідомлення-рішення з урахуванням вимог, встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, адміністративний позов ТОВ "ІСТ ЮРОУП ПЕТРОЛЕУМ" підлягає частковому задоволенню.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 72-77, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ІСТ ЮРОУП ПЕТРОЛЕУМ» задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві від 13 квітня 2018 року № в частині застосування штрафних санкцій у розмірі 101 648,19 грн.

3. У задоволенні решти позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «ІСТ ЮРОУП ПЕТРОЛЕУМ» відмовити.

4. Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ІСТ ЮРОУП ПЕТРОЛЕУМ» (04123, м. Київ, вул. Западинська, буд. 13-А, ) з Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, буд. 33/19, ) судові витрати за сплату судового збору в загальному розмірі 1 762,00 грн (одна тисяча сімсот шістдесят дві гривні 00 копійок).

Рішення суду, відповідно до частини першої статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя В.В. Аверкова