Справа № 428/3760/19
Суддя: Юзефович І. О.
Дата ухвалення: 2019-07-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 428/3760/19
Провадження №2-а/428/145/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2019р. Сєвєродонецький міський суд Луганської області в складі:

судді Юзефовича І.О.

при секретарі Продченко О.А.

за участю представника позивача ОСОБА_1 .

відповідача ОСОБА_2

представника третьої особи Синюка О.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Сєвєродонецька адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_3 до інспектора прикордонного контролю І категорії старшого прапорщика Поплавського Максима Євгеновича про визнання протиправною, скасування постанови про накладення адміністративного стягнення №001149 від 12.03.2019р. та закриття справи про адміністративне правопорушення, третя особа - Відділ прикордонної служби «Мілове» ім. В.Банних Луганського прикордонного загону смт. Мілове Міловського району Луганської області,

встановив:

ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_3 звернулася до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з адміністративним позовом до інспектора прикордонного контролю І категорії старшого прапорщика Поплавського Максима Євгеновича про визнання протиправною, скасування постанови про накладення адміністративного стягнення №001149 від 12.03.2019р. та закриття справи про адміністративне правопорушення, третя особа - Відділ прикордонної служби «Мілове» ім. В.Банних Луганського прикордонного загону смт. Мілове Міловського району Луганської області, мотивуючи вимоги тим, що 12.03.2019р. відповідачем винесено постанову про накладення на позивача ОСОБА_3 адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1700грн. за вчинення правопорушення передбаченого ч.1 ст.204-2 КУпАП, а саме, за перетинання ним державного кордону України з тимчасово-окупованої території України до Російської Федерації через тимчасово-непрацюючий пункт пропуску «Ізварино». Постанову вважає протиправною та такою, що підлягає скасуванню, адже вона складена та розглянута не уповноваженою особою, відповідачем не було здійснено жодної дії для встановлення обставин, що мають значення для вирішення справи, та до того ж бланк постанови не відповідає вимогам чинного законодавства України. З огляду на що ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом і просить суд: визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення №001149 від 12.03.2019р., а справу про адміністративне правопорушення закрити.

12.06.2019р. до Сєвєродонецького міського суду Луганської області надійшов відзив інспектора прикордонного контролю І категорії старшого прапорщика Поплавського М.Є. на позовну заяву, який мотивовано тим, що ОСОБА_3 власноручно написав пояснення стосовно того, що 12.03.2019 року перетнув ДК України з тимчасово окупованої території Луганської області до РФ через тимчасово непрацюючий пункт пропуску «Ізварино». Свою провину визнав, скарг та зауважень не заявляв, у зв`язку з чим протокол не складався. Дії ОСОБА_3 порушують порядок встановлений ст.12 Закону України «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях». Відповідальність за вказане правопорушення передбачена ч.1 ст.204-2 КУпАП. Було складено постанову про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_3 №001149, з якою він був ознайомлений, копію отримав, йому було роз`яснено його права. Вважає факт вчинення позивачем правопорушення передбаченого ст.204-2 КУпАП та ст.12 Закону України «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях», доведеним та визнаним позивачем.

Представник позивача ОСОБА_1 у вступному слові позовні вимоги підтримала, просила задовольнити позов, додатково пояснила, що 12.03.2019р. під час перетину Державного кордону України був затриманий позивач ОСОБА_3 за порушення ним правил перетину Державного кордону України внаслідок чого була винесена оскаржувана постанова. Вважає, що зазначена постанова була складена з численними порушеннями чинного законодавства, зокрема не уповноваженою особою та без наявності доказів. У оскаржуваній постанові не зазначено, що наявні письмові пояснення ОСОБА_3 .. Їй невідомо яким чином позивач ОСОБА_3 потрапив до Російської Федерації.

Відповідач ОСОБА_2 у вступному слові позовні вимоги не визнав, пояснив, що 12.03.2019р. прикордонним нарядом був виявлений громадянин України ОСОБА_3 .. Згідно даних бази «Ризик» були наявні відомості щодо останнього виїзду ОСОБА_3 з пункту пропуску «Станиця-Луганська» до неконтрольованої частини території України. 12.03.2019р. ОСОБА_3 прямував з Російської Федерації до України. З огляду на що, ОСОБА_3 було запропоновано надати письмові пояснення, в яких він власноручно написав, що перетнув Державний кордон України у неконтрольованій її частині через пункту пропуску «Ізварине», що у свою чергу являється порушенням чинного законодавства України. Внаслідок чого, була складена постанова про накладення адміністративного стягнення. При цьому, ОСОБА_3 не оспорював факт наявності адміністративного правопорушення. Його письмові пояснення знаходяться в матеріалах адміністративної справи. Форма постанови затверджена наказом МВС України.

Представник третьої особи Синюк О.А. у вступному слові заперечував проти задоволення позовних вимог та пояснив, що 12.03.2019р. відповідач виконував свої обов`язки, будучи старшим зміни прикордонного наряду, а відтак мав повноваження на розгляд справи про адміністративне правопорушення та складання постанови. Оскільки було виявлено факт перетину ОСОБА_3 Державного кордону України через тимчасово закритий пункт пропуску «Ізварине» на непідконтрольній території України, про що він власноручно написав у письмових поясненнях, то відповідно до вимог чинного законодавства протокол про адміністративне правопорушення не складався, а була винесена відразу постанова про накладення адміністративного стягнення. Окрім пояснень ОСОБА_3 наявна база даних, яка показує усі перетини громадян України Державного кордону.

Вислухавши вступне слово сторін, дослідивши матеріали справи , суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи судом встановлено, а сторонами не оспорюється, що 12.03.2019 року інспектором прикордонного контролю І категорії старшим прапорщиком Поплавським М.Є. було винесено постанову №001149 про накладення адміністративного стягнення у вигляді адміністративного штрафу у розмірі 1700грн. відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.204-2 КУпАП, а саме: 12.03.2019р. о.03-00год. під час прикордонного контролю прикордонним нарядом «Перевірка документів» у міждержавному пункті пропуску через Державний кордон України «Мілове» виявлено громадянина України ОСОБА_3 , який пояснив, що перетнув державний кордон України з тимчасово окупованої території України до Російської Федерації через тимчасово не працюючий пункт пропуску через Державний кордон України «Ізварино», таким чином порушив вимоги ст.12 ЗУ «Про особливості державної політики із забезпечення державного Суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях». Разом з тим, позивач ОСОБА_3 оскаржує правомірність складання відповідачем зазначеної постанови та факт порушення ним ч.1 ст.204-2 КУпАП.

Вирішуючи питання про обґрунтованість позовних вимог, суд враховує наступне.

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Стосовно посилання представника позивача ОСОБА_1 щодо відсутності у відповідача прав щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення та складання оскаржуваної постанови, суд зазначає, що згідно ч.1 ст.258 КУпАП, протокол не складається в разі вчинення зокрема адміністративних правопорушень, передбачених статтями 202-203-1, 204-2, 204-4 (у випадках виявлення цих правопорушень у пунктах пропуску (пунктах контролю) через державний кордон України чи контрольних пунктах в`їзду-виїзду) цього Кодексу, якщо особа не оспорює допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається.

Відповідно ст.222-1 КУпАП, органи Державної прикордонної служби України розглядають справи про адміністративні правопорушення, пов`язані з порушенням прикордонного режиму, режиму в пунктах пропуску через державний кордон України або режимних правил у контрольних пунктах в`їзду - виїзду, порушенням іноземцями та особами без громадянства правил перебування в Україні і транзитного проїзду через її територію, невиконанням рішення про заборону в`їзду в Україну, порушенням порядку в`їзду на тимчасово окуповану територію України або виїзду з неї, а також з порушенням порядку в`їзду до району проведення антитерористичної операції або виїзду з нього (стаття 202, частина друга статті 203, стаття 203-1 (щодо порушень, виявлених у пункті пропуску (пункті контролю) через державний кордон України, контрольному пункті в`їзду-виїзду або контрольованому прикордонному районі), статті 204-2, 204-4). Від імені органів Державної прикордонної служби України розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право: начальники органів охорони державного кордону та Морської охорони Державної прикордонної служби України та їх заступники; інші посадові особи, уповноважені керівником центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону України. Уповноважені посадові особи органів Державної прикордонної служби України можуть стягувати накладені ними штрафи незалежно від їх розміру в пунктах пропуску (пунктах контролю) через державний кордон, контрольних пунктах в`їзду-виїзду та місцях їх дислокації виключно за допомогою безготівкових платіжних терміналів.

Відповідно до п.5 ч.3 Розділу ІІ «Уповноважені посадові особи Держприкордонслужби» Інструкції з оформлення посадовими особами Державної прикордонної служби України матеріалів справ про адміністративні правопорушення, затвердженої наказом Міністерства Внутрішніх справ України від 18.09.2013 №898 (зі змінами і доповненнями), від імені Держприкордонслужби розглядати справи про адміністративні правопорушення, передбачені частиною першою статті 222-1 КУпАП, та накладати адміністративні стягнення мають право зокрема старші змін прикордонних нарядів, старші прикордонних нарядів у пунктах пропуску (пунктах контролю) через державний кордон або контрольних пунктах в`їзду-виїзду.

З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що інспектор прикордонного контролю І категорії старшим прапорщиком ОСОБА_4 М.Є. 12.03.2019р. від імені Держприкордонслужби мав право розглядати справу про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.222-1 КУпАП, з огляду на що суд не приймає до уваги посилання представника позивача ОСОБА_1 на відсутність прав щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення відповідачем.

Також, суд не може прийняти до уваги посилання представника позивача ОСОБА_1 щодо невідповідності бланку оскаржуваної постанови бланку, затвердженому Інструкцією з оформлення посадовими особами Державної прикордонної служби України матеріалів справ про адміністративні правопорушення, затвердженої наказом Міністерства Внутрішніх справ України від 18.09.2013 №898, оскільки зазначена обставина не знайшла свого підтвердження, а бланк оскаржуваної постанови відповідає вимогам Додатку 6 до вищевказаної Інструкції (пункт 4 розділу ІV).

Відповідно до ч.1 ст.204-2 КУпАП, порушення порядку в`їзду на тимчасово окуповану територію України та виїзду з неї - тягне за собою накладення штрафу від ста до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно ст.251 КпАП України, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно ст.268 КпАП України, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідно до ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Разом з тим, в оскаржуваній постанові не зазначено жодного доказу, на підставі якого прийнято рішення про винність позивача у вчиненні адміністративного правопорушення та накладення адміністративного стягнення, про що також зазначає представник позивача ОСОБА_1 .. Наведене свідчить про відсутність будь-яких доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.204-2 КУпАП. При цьому, суд не може прийняти до уваги посилання відповідача у відзиві на позов, який до того ж не був направлений відповідачем, всупереч вимогам КАС України, позивачу, та у вступному слові на ту, обставину, що ОСОБА_3 власноручно написав письмові пояснення, оскільки стороною відповідача не було надано суду доказів щодо наявності письмових пояснень ОСОБА_3 .. Посилання відповідача на ту обставину, що у прикордонної служби наявна база даних «Ризик», також не може бути взята судом до уваги, оскільки відповідачем не надано до суду доказів щодо наявних відомостей у зазначеній базі даних.

Статтею 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (ст. 280 КУпАП).

Суб`єктивна сторона адміністративного правопорушення охоплює вину, мотив і мету поведінки правопорушника. Адміністративне правопорушення може бути вчинене як умисно, так і з необережності

Адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, якщо особа, котра його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків

Адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, якщо особа, котра його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоча повинна була і могла їх передбачити

Отже, тільки за наявності складу адміністративного правопорушення особа, яка його вчинила, може бути притягнута до адміністративної відповідальності.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що відповідачем не доведено, що у діях позивача ОСОБА_3 12.03.2019 року при перетині Державного кордону України був наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.204-2 КУпАП.

Відповідно до п.3 ч.3 ст.286 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Таким чином, суд приходить до висновку, що обставини, викладені ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_3 в обґрунтування позову знайшли своє підтвердження в матеріалах справи, у зв`язку з чим адміністративний позов ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_3 до інспектора прикордонного контролю І категорії старшого прапорщика Поплавського М.Є. про визнання протиправною, скасування постанови про накладення адміністративного стягнення №001149 від 12.03.2019р. та закриття справи про адміністративне правопорушення, третя особа - Відділ прикордонної служби «Мілове» ім. В.Банних Луганського прикордонного загону смт. Мілове Міловського району Луганської області, підлягає задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у відповідності до ст. 139 КАС України суд враховує, що позивач звільнений від сплати судового збору на підставі ст. 288 КУпАП, в той час як інших судових витрат, які підлягають відшкодуванню, у справі не виявлено.

Керуючись ст.ст. 2, 9, 10, 21, 73-77, 139, 229, 241-246, 286, 292-293, 295, 297 КАС України, суд -

вирішив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_3 до інспектора прикордонного контролю І категорії старшого прапорщика Поплавського Максима Євгеновича про визнання протиправною, скасування постанови про накладення адміністративного стягнення №001149 від 12.03.2019р. та закриття справи про адміністративне правопорушення, третя особа - Відділ прикордонної служби «Мілове» ім. В.Банних Луганського прикордонного загону смт. Мілове Міловського району Луганської області ((місцезнаходження: 92500, Луганська область, Міловський район, смт. Мілове, вул. Міловська, буд. 58), задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову інспектора прикордонного контролю І категорії старшого прапорщика Поплавського Максима Євгеновича (місцезнаходження: 92500, Луганська область, Міловський район, смт. Мілове, вул. Міловська, буд. 58) про накладення адміністративного стягнення №001149 від 12.03.2019 року про притягнення ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , і.н. НОМЕР_1 , паспорт громадянина України серія НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , зареєстроване місце перебування: АДРЕСА_2 ) до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.204-2 КУпАП, і накладення на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 1700грн., а справу про адміністративне правопорушення закрити.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частиною другою статті 299 КАС України.

Суддя І. О. Юзефович