Справа № 569/6579/19
Суддя: Довга Ольга Іванівна
Дата ухвалення: 2019-07-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2019 рокуЛьвів№ 857/7258/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

головуючого-судді Довга О.І.,

судді Запотічний І.І.

судді Матковська З.М.

секретар судового засідання Гнатик А.З.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 11 червня 2019 року (головуючий суддя Панас О.В., м.Рівне) у справі № 569/6579/19 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В :

02 квітня 2019 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції, в якому просив визнати протиправними дії інспектора роти №3 батальйону №1 УПП в м.Луцьк ДПП капрала поліції Хилюк Тетяни Сергіївни щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності; скасувати постанову серії ЕАВ №1005887 від 22 березня 2019 року про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.122 Кодексу України про адміністративне правопорушення, та закрити справу.

В обгрунтування вимог адміністративного позову ОСОБА_1 покликався на те, що оскарженим рішенням суб`єкта владних повноважень, на підставі частини третьої статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, його притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення вимог пункту 17.1. Правил дорожнього руху. Позивач вважав таке рішення протиправним та незаконним, прийнятим з порушенням норм Кодексу України про адміністративні правопорушення, та за відсутності доказів, що підтверджують його вину у вчиненні адміністративного правопорушення.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 11 червня 2019 року позов ОСОБА_1 задоволено частково: змінено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАВ №1005881 від 22 березня 2019 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, винесену поліцейським роти №3 батальйону УПП у Волинській області Хилюк Т.С., про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.122 Кодексу України про адміністративне правопорушення та накладення на нього стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 гривень, оголосивши ОСОБА_1 усне зауваження.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, покликаючись на порушення норм матеріального та процесуального права Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржене судове рішення та прийняти нове, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

В обгрунтування вимог апеляційної скарги, суб`єкт владних повноважень покликається на те, що розгляд адміністративної справи про притягнення позивача до адміністративної відповідальності здійснювався з дотримання норм Кодексу України про адміністративні правопорушення, а вина позивача у вчиненні адміністративного правопорушення підтверджується відповідними доказами, зокрема доданим до матеріалів справи відеозаписом з нагрудної камери працівника поліції. При цьому відповідач вважає необгрунтованим висновок суду першої інстанції щодо можливості зміни заходу стягнення з огляду на те, що суд не є органом, який притягає особу до адміністративної відповідальності, а лише перевіряє законність такого рішення.

Особи, які беруть участь у справі в судове засідання на розгляд справи не з`явились. Водночас, відсутність сторін у справі, належних чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи в порядку ст.126 Кодексу адміністративного судочинства України, не перешкоджає розгляду справи у їх відсутності відповідно до норми ст.205 цього Кодексу.

Згідно ст.229 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити, а оскаржене судове рішення скасувати з огляду на наступне.

Як встановлено судом зі змісту постанови серії ЕАВ №1005881 про притягнення до адміністративної відповідальності 22 березня 2019 року ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Ford Fusion, держаний номерний знак НОМЕР_1 , зупинив транспортний засіб на смузі руху для маршрутних транспортних засобів, позначеної відповідним знаком 5.8., що є порушенням п.17.1 Правил дорожнього руху. За скоєне позивача притягнуто до адміністративної відповідальності у виді штрафу відповідно до частини третьої статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Змінюючи постанову відповідача суд першої інстанції дійшов висновку, що позивач хоч і допустив порушення Правил дорожнього руху, проте це порушення не створило перешкод дорожньому руху чи загроз безпеці руху та не свідчить про фактичне ненадання позивачем переваги маршрутним транспортним засобам, оскільки як на час зупинки автомобіля під керуванням позивача в зоні дії знаку 5.11 «Смуга для руху маршрутних транспортних засобів» під час розгляду на місці адміністративної справи щодо позивача, на вказаній смузі маршрутних транспортних засобів не було і рух по ній такі транспортні засоби не здійснювали.

Колегія суддів апеляційного адміністративного суду погоджується з такими висновками суду першої інстанції частково, з огляду на наступні обставини справи.

Згідно п.17.1 Правил дорожнього руху України на дорозі із смугою для маршрутних транспортних засобів, позначеній дорожнім знаком 5.8 або 5.11 забороняються рух і зупинка інших транспортних засобів на цій смузі. Адміністративна відповідальність за вчинення цього правопорушення передбачена частиною третьою статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Знак 5.8 «Дорога із смугою для руху маршрутних транспортних засобів» застосовується для позначення дороги, на якій рух транспортних засобів здійснюється за встановленим маршрутом по спеціально відведеній смузі назустріч загальному потоку транспортних засобів.

Знак 5.11 «Смуга для руху маршрутних транспортних засобів» застосовується для позначення смуги, призначеної для руху тільки транспортних засобів, що рухаються за установленими маршрутами, якщо рух такою смугою здійснюється попутно загальному потоку транспортних засобів. Дія знака поширюється на смугу руху, над якою він встановлений. Якщо знак встановлений праворуч від дороги, його дія поширюється на праву смугу руху.

Відповідно до ст. 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вина особи у вчиненні адміністративного правопорушення повинна підтверджуватися відповідними докази.

В розумінні статті 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Колегією суддів апеляційного адміністративного суду досліджено наявний у матеріалах справи відеозапис з нагрудної камери працівника поліції, зроблений в ході розгляду адміністративної справи та притягнення позивача до адміністративної відповідальності, та встановлено, що автомобіль під керуванням позивача ОСОБА_1 дійсно перебував в зоні дії знаку 5.11 «Смуга для руху маршрутних транспортних засобів». Водночас, з пояснень позивача, зафіксованих інспектором на відео на місці зупинки транспортного засобу, судом встановлено, що позивач не заперечував факт та обставини порушення ним вимог Правил дорожнього руху, та пояснював, що не помітив дорожній знак (часовий відтинок відеозапису 1:40 - 2:30).

Відтак, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції щодо вчинення позивачем порушення вимог Правил дорожнього руху та доведеність цього відповідними доказами.

Разом з тим, відповідно до частини третьої статті 286 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право в тому числі змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Перелік видів адміністративних стягнень визначений у статті 24 Кодексу України про адміністративні правопорушення, до якого належать 1) попередження; 2) штраф; 21) штрафні бали; 3) оплатне вилучення предмета, який став знаряддям вчинення або безпосереднім об`єктом адміністративного правопорушення; 4) конфіскація: предмета, який став знаряддям вчинення або безпосереднім об`єктом адміністративного правопорушення; грошей, одержаних внаслідок вчинення адміністративного правопорушення; 5) позбавлення спеціального права, наданого даному громадянинові (права керування транспортними засобами, права полювання); позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю; 5-1) громадські роботи; 6) виправні роботи; 6-1) суспільно корисні роботи; 7) адміністративний арешт; 8) арешт з утриманням на гауптвахті.

Статтею 22 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлено, що при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням. Цей Кодекс не містить визначення поняття малозначності, проте зазначена норма визначає, що саме орган, який вирішує адміністративну справу, його посадова особа може прийняти рішення про звільнення від адміністративної відповідальності, обмежившись усним зауваженням, що не є видом адміністративної відповідальності у розумінні статті 24 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Відтак, суд першої інстанції фактично звільнив від адміністративної відповідальності позивача, хоча, враховуючи положення частини третьої статті 286 Кодексу адміністративного судочинства України може лише змінити захід стягнення. При цьому, слід зазначити, що в статті 122 інше, альтернативне, покарання аніж штраф не передбачене, а відповідальність правопорушника настає за сам факт вчинення правопорушення, а вчинення перешкоди іншим учасникам руху, відтак колегія судді вважає висновок суду першої інстанції щодо можливості застосування норми ст.22 Кодексу України про адміністративні правопорушення помилковим.

Відповідно до ч.1 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

В розумінні ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним, обґрунтованим та відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до статті 317 КАС України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, та невідповідність висновків суду обставинам справи призвели до помилкового висновку, у зв`язку з чим, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні адміністративного позову.

Керуючись ст.243, 246, 250, 272, 286 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції задовольнити.

Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 11 червня 2019 року у справі № 569/6579/19 скасувати, та прийняти нове рішення, яким у задоволенні адміністративного позову позовом ОСОБА_1 відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя О. І. Довга
судді І. І. Запотічний
З. М. Матковська