Справа № 825/1861/18
Суддя: Аліменко Володимир Олександрович
Дата ухвалення: 2019-07-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 825/1861/18 Суддя (судді) першої інстанції: Соломко І.І.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 липня 2019 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача Аліменка В.О.,

суддів Безименної Н.В., Кучми А.Ю.

за участю секретаря Мідянки А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, без фіксування технічними засобами, в порядку ч. 4 ст. 229 КАС України, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 13 червня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИЛА:
ОСОБА_1 (далі Позивач) звернувся до суду із адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (далі відповідач, ГУ ПФУ в Чернігівській області) у якому просив зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та виплату позивачу пенсії, виходячи з 70 % грошового забезпечення з якого сплачені єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, з урахуванням грошової допомоги на оздоровлення, щомісячної додаткової грошової винагороди, всіх премій та безпосередню участь в АТО, згідно довідки Військової частини НОМЕР_1 від 13.03.2018 року № 502/2/9/247, починаючи з 04.02.2018 року.

Постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 13 червня 2018 року в задоволенні зазначеного адміністративного позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов повністю.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що судом першої інстанції було порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, а оскаржуване рішення скасувати, виходячи з наступного.

Пунктом 4 ч. 1 ст. 317 КАС України передбачено, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є, зокрема, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Згідно із ч. 1 ст. 242 КАС України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, в обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що він перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Чернігівській області та починаючи з 04.02.2018 року отримує пенсію на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» в розмірі 70% грошового забезпечення.

16.03.2018 року ОСОБА_1 звернувся до ГУ ПФУ в Чернігівській області із заявою про перерахунок та виплату пенсії шляхом включення до складу грошового забезпечення, з якого обчислюється пенсія, грошової допомоги на оздоровлення, щомісячної додаткової грошової винагороди, всіх премій та безпосередню участь в АТО на підставі довідки Військової частини НОМЕР_1 від 13.03.2018 року № 502/2/9/247 (а.с.11-12).

Листом від 13.04.2018 року № 2507/03/М-12 ГУ ПФУ в Чернігівській області відмовлено позивачу у проведенні перерахунку пенсії з врахуванням поданих документів, з огляду на те, що грошова допомога на оздоровлення, щомісячні додаткові грошові винагороди, премії та винагорода за участь в АТО, не є складовими щомісячних додаткових видів грошового забезпечення для обчислення пенсії, а тому підстави для їх зарахування до складу грошового забезпечення, з якого обчислена пенсія, відсутні (а.с.13-16).

Не погоджуючись з вищезазначеними діями та рішенням пенсійного органу, позивач звернувся до суду з даним позовом для захисту своїх прав та законних інтересів.

Приймаючи рішення про відмову в задоволенні вимог адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що подана позивачем довідка Військової частини НОМЕР_1 від 13.03.2018 року № 502/2/9/247 про грошове забезпечення не відповідає вимогам Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій, а тому вона не може бути прийнята для обчислення пенсії з урахуванням зазначеної в ній заробітної плати.

Колегія суддів апеляційної інстанції не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки він не знайшов своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

Частиною 2 статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За приписами частини 1 статті 9 Закону України від 20 грудня 1991 року № 2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин; далі - Закон № 2011-XII) встановлено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Згідно з частинами 2, 3 статті 9 Закону № 2011-ХІІ до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Таким чином, до складу грошового забезпечення військовослужбовців входять чотири види складових:

1) посадовий оклад;

2) оклад за військовим званням;

3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення;

4) одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Частиною 1 статті 15 Закону № 2011-ХІІ визначено, що пенсійне забезпечення військовослужбовців після звільнення їх з військової служби провадиться відповідно до Закону № 2262-ХІІ.

Однією з умов пенсійного забезпечення військовослужбовців є визначення видів грошового забезпечення, які враховуються при обчисленні пенсій.

Так, частиною 3 статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 року № 2262-ХІІ (далі по тексту Закон № 2262-ХІІ) визначено, що пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 7 постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей» пенсії обчислюються з таких видів грошового забезпечення: відповідних окладів за посадою, військовим (спеціальним) званням (для осіб рядового і начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту щомісячної надбавки за спеціальне звання) та відсоткової надбавки за вислугу років у розмірах, установлених за останньою штатною посадою, займаною перед звільненням; щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення, крім щомісячних надбавок (доплат), установлених особам, які мають право на пенсію за вислугу років згідно із законодавством і залишені за їх згодою та в інтересах справи на службі) та премії. Розмір щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії визначається за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням.

Таким чином, Закон № 2262-ХІІ, який визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення, зокрема осіб, звільнених з військової служби, та має на меті реалізацію цими особами, конституційного права на державне пенсійне забезпечення і спрямований на встановлення єдності умов та норм пенсійного забезпечення зазначеної категорії громадян України, передбачає включення до грошового забезпечення, з розміру якого обчислюється пенсія, лише щомісячні основні види грошового забезпечення, до яких належать: посадовий оклад, оклад за військовим званням, процентна надбавка за вислугу років, а також щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії.

Тобто при обчисленні пенсії не враховується такий складовий елемент грошового забезпечення як одноразові додаткові види грошового забезпечення, зокрема щорічні, щоквартальні, разові додаткові види грошового забезпечення, крім щомісячних, або тих, що виплачуються раз на місяць.

Факт сплати єдиного внеску не є безумовною підставою для включення виплати, з якої цей внесок утримано, до грошового забезпечення, з розміру якого обчислюється пенсія, та має значення лише для включення до цього грошового забезпечення його видів з переліку, визначеного статтею 43 Закону № 2262-ХІІ, який є вичерпним.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів апеляційної інстанції доходить висновку, що позовні вимоги в частині здійснення перерахунку та виплати пенсії ОСОБА_1 , виходячи з 70 % грошового забезпечення,з урахуванням грошової допомоги на оздоровлення, всіх премій та безпосередню участь в АТО, згідно довідки Військової частини НОМЕР_1 від 13.03.2018 року № 502/2/9/247, починаючи з 04.02.2018 року, не підлягають задоволенню, адже вказані виплати не входять до встановленого частиною 3 статті 43 Закону № 2262-ХІІ переліку видів грошового забезпечення, не є щомісячними і не мають систематичного характеру, їх розмір не є фіксованим, а тому вони не є складовою грошового забезпечення військовослужбовця, з якого обчислюється пенсія.

Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 06 лютого 2019 року № 11-806апп18 (справа № 522/2738/17).

Щодо винагороди за участь в антитерористичній операції, отримуваної позивачем, колегія суддів зазначає, що її виплата врегульована постановою Кабінету Міністрів України від 4 червня 2014 року № 158 «Про перерозподіл деяких видатків державного бюджету, передбачених Міністерству фінансів на 2014 рік, та виділення коштів з резервного фонду державного бюджету», постановою Кабінету Міністрів України від 31 січня 2015 р. № 24 «Про особливості виплати винагород військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу в особливий період та під час проведення антитерористичних операцій» та прийнятим на її виконання Порядку та умов виплати винагород військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу та резервістам, механізм підтвердження виконання окремих завдань під час безпосередньої участі у воєнних конфліктах чи антитерористичній операції, інших заходах в умовах особливого періоду, затвердженого наказом Міністерства оборони України № 49.

Аналіз наведених нормативно-правових актів свідчить про те, що винагорода за участь в антитерористичній операції є додатковою виплатою військовослужбовцям, яких залучено до участі у ній. При цьому, виплата винагороди залежить від певних умов та лише в означений період, а також під час безперервного перебування на стаціонарному лікуванні після отриманих у такий період поранень (контузії, травми, каліцтва). Тобто, така виплата не є постійною і не має систематичний характер, а її розмір залежить як від днів участі в антитерористичній операції так і від виконаних завдань, що визначається наказом командира.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що винагорода за участь в антитерористичній операції не має систематичного характеру, є тимчасовою виплатою для тих військовослужбовців, які залучені до участі у ній, вона залежить від певних обставин, її розмір не є фіксованим, а виплата не є щомісячною, у зв`язку з чим така винагорода не є щомісячним додатковим видом грошового забезпечення, який є складовим елементом грошового забезпечення, з якого обчислюється пенсія, відповідно до статті 43 Закону № 2262-ХІІ.

Правова позиція щодо відсутності підстав для включення до складу грошового забезпечення винагороди за участь в антитерористичній операції висловлена Верховним Судом, зокрема, у постанові від 18 квітня 2019 року (справа № 431/703/17).

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що позовні вимоги в частині зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та виплату позивачу пенсії, виходячи з 70 % грошового забезпечення з якого сплачений єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди, згідно довідки Військової частини НОМЕР_1 від 13.03.2018 року № 502/2/9/247, починаючи з 04.02.2018 року, підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Під час порівняння довідок-витягів Військової частини НОМЕР_1 від 03.02.2018 року № 502/2/9/132 (а.с.18) та 13.03.2018 року № 502/2/9/247 (а.с.21) судом встановлено, що вони містять розбіжності.

Так, з довідки-витягу Військової частини НОМЕР_1 від 13.03.2018 року № 502/2/9/247 вбачається, що до неї включено щомісячну додаткову грошову винагороду в загальному розмірі 124 114,86 грн., яка була нарахована ОСОБА_1 за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням та з якої було сплачено єдиний соціальний внесок (22%).

Проте, як вбачається з листа ГУ ПФУ в Чернігівській області № 2507/03/М-12 від 13.04.2018 року, зазначена щомісячна додаткова грошова винагорода в загальному розмірі 124 114,86 грн., не була врахована ОСОБА_1 для обчислення пенсії.

Між тим, щомісячна додаткова грошова винагорода, яка передбачена постановою КМУ № 889 від 22.09.2010, виплачувалась позивачу щомісяця, тобто, мала безперервний характер та має бути включена до складу грошового забезпечення, з якого здійснюється обчислення пенсії.

Отже, отримувана ОСОБА_1 , згідно з довідкою Військової частини НОМЕР_1 від 13.03.2018 року № 502/2/9/247, щомісячна додаткова грошова винагорода, з якої щомісяця її виплати сплачувався страховий внесок, має бути включена до складу грошового забезпечення позивача, з якого здійснюється обчислення пенсії, хоча вказана виплата й підпадає під ознаки одноразової допомоги, але має інше правове призначення.

Аналогічна правова позиція щодо застосування зазначених норм матеріального права висловлена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 06.02.2019 у справі № 522/2738/17 та постановах Верховного Суду від 14.05.2019 року в справі № 676/2158/17 та від 04.06.2019 року № 642/2053/17.

Правовими положеннями ч.5 ст. 242 КАС України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Таким чином, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що відповідач протиправно не здійснив перерахунок та виплату позивачу пенсії позивачу, згідно довідки про доходи Військової частини НОМЕР_1 від 13.03.2018 року № 502/2/9/247, за останні 24 місяці підряд перед місяцем звільнення з військової служби, з включенням до вказаного складу (розміру) грошового забезпечення з якого призначається (обчислюється) пенсія суми щомісячної додаткової грошової винагороди в загальному розмірі 124 114,86 грн.

Щодо висновків суду першої інстанції про невідповідність довідки про доходи Військової частини НОМЕР_1 від 13.03.2018 року № 502/2/9/247, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає наступне.

Так, для обчислення пенсії позивача пенсійному органу було надано довідки-витяги Військової частини НОМЕР_1 від 03.02.2018 року № 502/2/9/132 (а.с.18) та 13.03.2018 року № 502/2/9/247 (а.с.21), які містяться в матеріалах справи та досліджені судом апеляційної інстанції в повному обсязі.

Для обчислення та перерахунку пенсії на пенсійний орган покладається обов`язок встановлення ряду фактичних обставин, зокрема: з`ясування підстав для нарахування та правову (юридичну) природу кожної із виплат, тобто, чи відносяться вказані виплати до разових платежів, чи пов`язані вони з виконанням позивачем своїх службових обов`язків або мають компенсаційний чи заохочувальний характер, пов`язаний з виконанням певних завдань в особливих умовах або з фактом звільнення; чи здійснювалось фактичне нарахування та сплата на кожну з них єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що є однією з передумов для включення спірних виплат, які позивач отримував під час проходження служби, до складу грошового забезпечення, з якого обчислюється пенсія.

У свою чергу, довідка про заробітну плату надається згідно із Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року №22-1, із зазначенням у ній первинних документів, на підставі яких її видано, їх місцезнаходження та адреси, за якою можливо провести перевірку відповідності змісту довідки первинним документам (підпункт 3 пункту 2.1 розділу II Порядку).

Згідно з пунктом 2.10 Порядку довідка про заробітну плату (дохід) надається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою або організацією, де працювала особа, яка звертається за пенсією.

Як вбачається з листа Військової частини НОМЕР_1 № 502/2/9/568 від 27.06.2018 року, довідка Військової частини НОМЕР_1 від 13.03.2018 року № 502/2/9/247 про грошове забезпечення ОСОБА_1 видана на підставі первинних документів, які зберігаються у Військовій частині НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

Таким чином, посилання пенсійного органу, які помилково взяті до уваги судом першої інстанції, про невідповідність вказаної довідки вимогам чинного законодавства не заслуговують на увагу суду апеляційної інстанції.

Отже, Військовою частиною НОМЕР_1 надано додаткове підтвердження про відповідність наданої довідки від 13.03.2018 року № 502/2/9/247, що, в свою чергу, є підставою для врахування відповідних сум для перерахунку пенсії позивача.

Суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави (ч. 1 ст. 6 КАС України).

Верховенство права є найважливішим принципом правової держави. Змістом цього принципу є пріоритет (тобто верховенство) людини, її прав та свобод, які визнаються найвищою соціальною цінністю в Україні. Цей принцип закріплено у ст. 3 Конституції України.

Окрім того, права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Як зазначено в п. 4.1 Рішення Конституційного суду України від 02.11.2004 р. N 15-рп/2004 суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує захист гарантованих Конституцією та законами України прав і свобод людини і громадянина, прав і законних інтересів юридичних осіб, інтересів суспільства і держави.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях визначив окремі ознаки принципу верховенства права у розбудові національних систем правосуддя та здійсненні судочинства, яких мають дотримуватись держави - члени Ради Європи, що підписали Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги правову позицію Європейського суду з прав людини, яка викладена в справі «Пономарьов проти України» (пункт 40 мотивувальної частини рішення від 3 квітня 2008 року), в якому Суд наголосив, що «право на справедливий судовий розгляд», яке гарантовано п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, має розумітися у світлі преамбули Конвенції, у відповідній частині якої зазначено, що верховенство права є спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з фундаментальних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду.

У справі «Сокуренко і Стригун проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що «стаття 6 Конвенції не зобов`язує держав - учасників Конвенції створювати апеляційні чи касаційні суди. Однак там, де такі суди існують, необхідно дотримуватись гарантій, визначених у статті 6» (пункт 22 мотивувальної частини рішення від 20 липня 2006 року).

Варто зазначити, що особливістю адміністративного судочинства є те, що обов`язок доказування в спорі покладається на відповідача - орган публічної влади, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії. Отже, вирішення даної справи залежить саме від доведеності відповідачем правомірності прийняття спірних рішень.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що судом першої інстанції рішення прийнято з порушення норм матеріального та процесуального права.

У зв`язку з цим, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу позивача задовольнити частково, рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення.

Керуючись ст. ст. 242-244, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково

Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 13 червня 2018 року скасувати та ухвалити нову постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії, виходячи з 70% грошового забезпечення, з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди, згідно довідки Військової частини НОМЕР_1 від 13.03.2018 року № 502/2/9/247, починаючи з 04.02.2018 року.

В іншій частині адміністративного позову відмовити.

Постанов набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядки та строки, передбачені ст..ст. 328-331 КАС України.

Суддя-доповідач В.О. Аліменко
Судді Н.В. Безименна
А.Ю. Кучма