Справа № 540/2647/18
Суддя: Шеметенко Л.П.
Дата ухвалення: 2019-07-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 липня 2019 р.м. ОдесаСправа № 540/2647/18

Головуючий в І інстанції: Ковбій О.В.

Дата та місце ухвалення рішення: 26.02.2019 р. м. Херсон

П`ятий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача - Шеметенко Л.П.

судді - Стас Л.В.

судді - Турецької І.О.

за участю секретаря - Колеснікова-Горобець І.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі на рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 26 лютого 2019 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, рішення, вимоги, -

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі, в якому позивач просив суд: визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення відповідача від 03.12.2018 року № , яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем «податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування» на суму 583151,21 грн. основного платежу та застосовані штрафні санкції на суму 145787,80 грн.; визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення відповідача від 03.12.2018 року № , яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем «військовий збір» в сумі 48595,93 грн. основного платежу та застосовані штрафні санкції на суму 12148,98 грн.; визнати протиправним та скасувати рішення відповідача від 03.12.2018 року № на суму 16098,78 грн.; визнати протиправним та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 03.12.2018 року № в сумі 80493,88 грн.

Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 26 лютого 2019 року позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 03.12.2018 року № , яким фізичній особі - підприємцю ОСОБА_1 збільшено суму грошового зобов`язання за платежем «податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування» на суму 583151,21 грн. основного платежу та застосовані штрафні санкції на суму 145787,80 грн. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 03.12.2018 року № , яким фізичній особі - підприємцю ОСОБА_1 збільшено суму грошового зобов`язання за платежем «військовий збір» в сумі 48595,93 грн. основного платежу та застосовані штрафні санкції на суму 12148,98 грн. Визнано протиправним та скасовано рішення від 03.12.2018 року № на суму 16098,78 грн. Визнано протиправним та скасовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 03.12.2018 року № в сумі 80493,88 грн.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане судове рішення та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову, наголошуючи на неповному з`ясуванні судом першої інстанції всіх обставин, що мають значення для вирішення справи та порушення норм матеріального права.

Вислухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Судом першої інстанції встановлено, що в період з 01.11.2018 року по 07.11.2018 року, відповідно до наказу № 1172 від 30.10.2018 року, ГУ ДФС у Херсонській області проведена документальна позапланова виїзна перевірка ФОП ОСОБА_1 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків та зборів за період з 01.01.2016 року по 31.12.2016 року, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2016 року по 31.12.2016 року.

За результатами перевірки складено акт № 678/21-22-13-04/25232195 від 14.11.2018 року, відповідно до якого встановлено наступні порушення з боку позивача:

- п.п. 177.2, 177.4 ст. 177 Податкового кодексу України - встановлено заниження податку на доходи фізичних осіб за період з 01.01.2016 року по 31.12.2016 року на загальну суму 583151, 21 грн.;

- п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» - встановлено заниження суми єдиного внеску з чистого оподаткованого доходу за період, який перевірявся, на суму 80493, 88 грн.;

- п.п. 1.2 п. 16-1 підрозд. 10 Розділу XX Податкового кодексу України - встановлено заниження суми військового збору за 2016 рік на загальну суму 48595,94 грн.

На підставі висновків перевірки відповідачем було прийнято:

- податкове повідомлення-рішення від 03.12.2018 року № , яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування на суму 583151,21 грн. основного платежу та застосовані штрафні санкції на суму 145787, 80 грн.;

- податкове повідомлення-рішення від 03.12.2018 року № , яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за платежем військовий збір в сумі 48595,93 грн. та застосовані штрафні санкції на суму 12148,98 грн.;

- рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 03.12.2018 року № на суму 16098,78 грн.;

- вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 03.12.2018 року № , якою зобов`язано ФОП ОСОБА_1 сплатити суму недоїмки з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в сумі 80493,88 грн.

Не погодившись з вказаними рішеннями та вимогою, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Як вбачається з акту перевірки, підставою для виставлення позивачу оскаржуваних податкових повідомлень - рішень, рішення про застосування штрафних санкцій та вимоги про сплату боргу став висновок відповідача про заниження ФОП ОСОБА_1 загальної суми річного оподаткованого доходу за 2016 рік у зв`язку із не включенням позивачем до складу доходу сум акцизного збору.

Вирішуючи справу, суд першої інстанції не погодився з такими висновками відповідача. При цьому, суд першої інстанції виходив з того, що сума акцизного податку не є та не може визнаватися доходом фізичної особи-підприємця на загальній системі оподаткування, оскільки така сума не збільшує економічних вигод для підприємця, а тому не відповідає основному критерію поняття «дохід».

Колегія суддів погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції з огляду на викладене.

Предметом розгляду у даній справі є питання наявності або відсутності обов`язку у позивача включати до суми доходу суму непрямого податку акцизного збору при роздрібній торгівлі.

Відповідно до пп. 14.1.4 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України (чинного та в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) акцизний податок - непрямий податок на споживання окремих видів товарів (продукції), визначених цим Кодексом як підакцизні, що включається до ціни таких товарів (продукції).

З огляду на зазначене, природа акцизного податку, як непрямого податку, полягає в тому, що такий податок є частиною вартості товару (послуги), а особливістю непрямого податку є те, що платником податку є покупець товару або послуги (саме він сплачує податок при купівлі), а носієм та особою, зобов`язаною сплатити такий податок до бюджету, є продавець товару або послуги.

Оподаткування доходів, отриманих фізичною особою - підприємцем від провадження господарської діяльності, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, регулюється ст. 177 Податкового кодексу України (чинного та в редакції на момент виникнення спірних правовідносин).

Так, відповідно до п. 177.2 цієї статті об`єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов`язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.

За приписами п. 177.3 ст. 177 Податкового кодексу України (чинного та в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) для фізичної особи - підприємця, зареєстрованого як платник податку на додану вартість, не включаються до витрат і доходу суми податку на додану вартість, що входять до ціни придбаних або проданих товарів (робіт, послуг).

З аналізу наведених норм вбачається, що податок на додану вартість та акцизний податок мають однакову правову природу: обидва цих податки є непрямими. Однак, норма п. 177.3 ст. 177 Податкового кодексу України (чинного та в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) не робить винятку для фізичних осіб-підприємців щодо не включення акцизного податку до доходу.

Разом з цим, податковим законодавством передбачено такі основоположні принципи як єдиний підхід до встановлення податків і зборів, передбачений підпунктом 4.1.11 пункту 4.1 статті 4 ПК України, і нейтральність оподаткування, встановлений у підпункті 4.1.8 пункту 4.1 статті 4 ПК України, відповідно до якого установлення податків та зборів повинно відбуватись у спосіб, який не впливає на збільшення або зменшення конкурентоздатності платника податків.

Однак, у даному випадку має місце нерівність у порядку визначення доходу від господарської діяльності фізичних осіб-підприємців та юридичних осіб-підприємців, а включення акцизного податку до доходу фізичної особи-підприємця негативно впливає на конкурентоздатність такого підприємця порівняно з юридичними особами - платниками податку на прибуток, що є порушенням статті 42 Конституції України, якою гарантується право кожного на підприємницьку діяльність, на захист конкуренції, недопущення зловживання монопольним становищем на ринку, неправомірного обмеження конкуренції та недобросовісної конкуренції.

Крім того, колегія суддів зазначає, що відповідно до пункту 6.1 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 15 «Дохід», затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 29.11.1999 року № 290 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14 грудня 1999 року за № 860/4153, сума податку на додану вартість, акцизів, інших податків і обов`язкових платежів, що підлягають перерахуванню до бюджету й позабюджетних фондів, не визнається доходами.

На підставі наведеного, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції, що сума акцизного податку не є та не може визнаватися доходом фізичної особи-підприємця на загальній системі оподаткування, оскільки така сума не збільшує економічних вигід для підприємця, а отже, не відповідає основному критерію поняття «дохід»; вимога щодо включення акцизного податку до доходу фізичної особи-підприємця прямо суперечить таким принципам податкового законодавства як єдиний підхід до встановлення податків та зборів та нейтральність оподаткування.

Враховуючи вищенаведене, з аналізу норм чинного ПК України, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що позивачем правомірно не було віднесено до складу доходу суми акцизного податку, які включені до цін підакцизних товарів.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що віднесення сум акцизного податку до витрат фізичної особи - підприємця ПК України не передбачено, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки перевіркою не було встановлено завищення або заниження витрат при визначенні загального оподаткованого доходу позивача.

Висновки суду у даній справі щодо правомірності не включення позивачем - фізичною особою-підприємцем до свого доходу сум акцизного податку з реалізованих підакцизних товарів відповідають правовим позиціям Верховного Суду, викладеним, зокрема, в постанові від 03.04.2018 року у справі № 821/874/17, в ухвалі від 27.12.2018 року у справі № 820/1493/18.

Крім того, вирішуючи справу, колегія суддів враховує, що 16.01.2017 року податковим органом відносно позивача у даній справі були прийняті податкові повідомлення - рішення №№ , № , податкова вимога про сплату боргу (недоїмки) № та рішення № про застосування штрафних санкцій з тих самих підстав, що і оскаржувані у даній справі рішення та вимога, а саме з підстав заниження, на думку податкового органу, ФОП ОСОБА_1 загальної суми річного оподаткованого доходу у зв`язку із не включенням до складу доходу сум акцизного збору.

Водночас, не погоджуючись із такими рішеннями та вимогою, позивач звернувся до суду з позовом з метою їх оскарження.

Постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 16.02.2017 року у справі № 821/149/17, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 17.05.2017 року, позов задоволено у повному обсязі: визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення від 16.01.2017 року №№ , ; визнано протиправною та скасовано податкову вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 16.01.2017 року № ; визнано протиправним та скасовано рішення від 16.01.2017 року № про застосування штрафних санкцій.

Постановою Верховного Суду від 23 травня 2019 року постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 16.02.2017 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 17.05.2017 року - залишено без змін.

При цьому, приймаючи вказану постанову, Верховний Суд погодився з висновком судів попередніх інстанцій, що акцизний податок є непрямим податком, що встановлюється у вигляді надбавки до ціни, оплачується покупцями при купівлі підакцизних товарів, а в бюджет вноситься продавцями таких товарів за визначеними ПКУ ставками.

Отже, враховуючи, що акцизний податок в подальшому підлягає перерахуванню до бюджету, Верховний Суд у вказаній справі дійшов висновку, що він не призводить до зростання власного капіталу, отже, не може бути врахований як дохід.

Колегія суддів зазначає, що рішення суду, яке набрало законної сили - має преюдиціальне значення, згідно ч. 4 ст. 78 КАС України (обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом), а відповідно до ст. 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Проте, всупереч висновків судових рішень у справі № 821/149/17, що набрали законної сили, якими визнано протиправними рішеннями податкового органу щодо збільшення ФОП ОСОБА_1 грошових зобов`язань з податку на доходи фізичних осіб, єдиного внеску та військового збору з підстав заниження, на думку податкового органу, ФОП ОСОБА_1 загальної суми річного оподаткованого доходу у зв`язку із не включенням до складу доходу сум акцизного збору, відповідач повторно прийняв з аналогічних підстав оскаржувані у даній справі рішення та вимогу, водночас, за інший податковий період, що прямо суперечить наведеним вимогам КАС України та свідчить про не виконання відповідачем судових рішень, що набрали законної сили.

Враховуючи викладені обставини та з огляду на наведені положення законодавства, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення - без змін.

Керуючись ст.ст. 241, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі - залишити без задоволення.

Рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 26 лютого 2019 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Судове рішення складено у повному обсязі 22.07.2019 р.

Суддя-доповідач: Л.П. Шеметенко

Суддя: Л.В. Стас

Суддя: І.О. Турецька