Справа № 200/7262/19-а
Суддя: Дмитрієв В.С.
Дата ухвалення: 2019-07-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 липня 2019 р. Справа№200/7262/19-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Дмитрієва В.С., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (в письмовому провадженні) справу за позовом ОСОБА_1 до Селидовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії ,-

В С Т А Н О В И В:

5 червня 2019 року до Донецького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Селидовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецькій області про визнання протиправним та скасування рішення від 16 січня 2019 року про відмову в призначенні пенсії згідно ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та Закону України "Про заходи законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи"; зобов`язання зарахувати до страхового стажу періоди роботи: з 19 серпня 1982 року по 31 серпня 1990 року в Донецькому обласному виробничому об`єднанні "Донецьктеплокомуненерго", підприємство "Макіївтепломереж"; з 3 березня 1994 року по 3 червня 2002 року в Територіальному управлінні Держнаглядохоронпраці по Донецькій області; з 20 червня 2002 року по 1 січня 2004 року в Товаристві з обмеженою відповідальністю "Наукове-виробниче підприємство "Донтехексперт"; зобов`язання призначити пенсію за віком після досягнення віку 60 років, згідно зі ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та Закону України "Про заходи законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" з 14 січня 2019 року.

Позовні вимоги вмотивовані тим, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка, проте відповідач протиправно відмовив у призначені пенсії, пославшись на відсутність дати заповнення дубліката трудової книжки, відсутністю переводу печатки та необхідністю підтвердження страхового стажу довідками підприємств, якими зроблено записи про роботу або в судовому порядку. Крім того позивач зазначив, що період роботи в ТОВ «Науково-виробниче підприємство «Донтехексперт» зараховано частково, без зазначення підстав. Позивач вважає, що відповідач не мав правових підстав відмовляти йому в призначенні пенсії за віком після досягнення 60-річного віку, оскільки його страховий стаж складає більше ніж 25 років.

8 липня 2019 року відповідач надав відзив на адміністративний позов у якому зазначив, що позивачу відмовлено у призначенні пенсії у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу роботи, рішення про відмову в призначенні пенсії прийнято правомірно. У задоволенні позову просив відмовити.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 10 червня 2019 року позовну заяву залишено без руху, у зв`язку із поданням позову без дотримання вимог, встановлених статтями 160, 161 Кодексу адміністративного судочинства України.

На виконання ухвали суду позивач усунув виявлені недоліки позовної заяви.

Ухвалою суду від 19 червня 2019 року відкрито провадження в адміністративній справи та призначено судове засідання на 18 липня 2019 року.

Представники сторін у судове засідання не прибули, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені судом належним чином.

На підставі частини 9 статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи у письмовому провадженні.

Приписами частини 5 статті 250 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що датою ухвалення судового рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , про що свідчить паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , виданим Центрально-Міським РВ Макіївського МУГУМВС України в Донецькій області 19 травня 2007 року. Позивач має статус внутрішньо переміщеної особи, фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 , що підтверджується довідкою № від 9 жовтня 2018 року. 14 січня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи». До заяви, окрім іншого, позивачем додано дублікат трудової книжки НОМЕР_2 .

Рішенням Селидовського об`єднаного Управління Пенсійного фонду України Донецької області від 16 січня 2019 року ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу 25 років. Так, згідно зазначеного рішення, до страхового стажу не зараховано, зокрема, страховий стаж до 2004 року, оскільки надано дублікат трудової книжки, в якому відсутня дата заповнення трудової книжки та перевод печатки підприємства, яке його видало. При цьому, зазначено, що страховий стаж до 2004 року необхідно підтвердити довідками з підприємств, якими зроблено записи про роботу в дублікаті трудової книжки або в судовому порядку.

Не погодившись з рішенням пенсійного органу, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій визначені Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058-IV.

Відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону № 1058 право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу, зокрема при призначенні пенсії в період з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року - не менше 25 років.

Отже право ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на призначення йому пенсії за віком безпосередньо пов`язане з наявністю у нього страхового стажу не менше 25 років.

Згідно статті 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом. Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Так, статтею 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» визначено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Згідно статті 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 5 листопада 1991 року № 1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктами 1, 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи (п.3 Порядку).

Тобто, надання додаткових документів на підтвердження трудового стажу передбачено у разі відсутності трудової книжки або якщо записи про періоди роботи містять неправильні чи неточні записи саме про періоди роботи.

Слід зазначити, що в період оформлення дубліката трудової книжки ОСОБА_1 діяв Порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах, організаціях визначений Інструкцією, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР з праці та соціальних питань від 20 червня 1974 року №162 (далі- Інструкція №162).

Підпунктом 2.2. пункту 2 Інструкції №162 передбачалося, що заповнення трудової книжки вперше проводиться адміністрацією підприємства в присутності працівника не пізніше тижневого строку з дня прийому на роботу.

Згідно підпунктів 2.10 та 2.11. пункту 2 Інструкції №162 відомості про працівника записуються на першій сторінці титульному аркуші) трудової книжки. Прізвище, ім`я та по батькові (повністю, без скорочення або заміни імені та по батькові ініціалами) і дата народження вказуються на підставі паспорта або свідоцтва про народження. Освіта - середня, середня спеціальна і вища - вказується тільки на підставі документів (атестата, посвідчення, диплома). Запис про незакінчену середню або незакінчену вищу освіті також може бути проведена лише на підставі відповідних документів (студентського квитка, залікової книжки, довідки навчального закладу і т. п.). Професія або спеціальність записується у трудовій книжці на підстав документа про освіту або іншого належним чином оформленого документа. Після зазначення дати заповнення трудової книжки працівник своїм підписом завіряє правильність внесених відомостей. Першу сторінку (титульний аркуш) трудової книжки підписує особа, відповідальна за видачу трудових книжок, і після того ставиться печатка підприємства (або печатка відділу кадрів), на якому вперше заповнювалася трудова книжка.

При цьому, підпунктом 5.1. пункту 5 Інструкції №162 передбачалося, що особа, яка загубила трудову книжку (вкладиш до неї), зобов`язана негайно заявити про це адміністрації за місцем останньої роботи. Не пізніше 15 днів після заяви адміністрація видає працівникові іншу, трудову книжку або вкладиш до неї (нових зразків) з написом "Дублікат" в правому верхньому кутку першої сторінки. Відповідно до підпунктів 5.2., 5.3. пункту 5 Інструкції №162 дублікат трудової книжки або вкладиш до неї заповнюється за загальними правилами. У розділи "Відомості про роботу", "Відомості про нагородження" і "Відомості про заохочення" при заповненні дубліката вносяться записи про роботу, а також про нагородження і заохочення за місцем останньої роботи на підставі раніше виданих наказів (розпоряджень). Якщо працівник до влаштування на це підприємство вже працював в якості робітника або службовця, то при заповненні дубліката трудової книжки в розділі "Відомості про роботу" в графі 3 спочатку вноситься запис про загальний стаж роботи в якості робітника або службовця до надходження на дане підприємство, підтвердженому документами.

З правової точки зору дублікат - документ, ідентичний похідному, що має такі самі юридичні наслідки, як і оригінал. Фактично видача дубліката полягає у відтворенні тексту документа, дублікат якого видається, що спрямоване на відновлення такого документа у випадку неможливості його використання з певних причин.

Тобто, дублікат документа являє собою примірник цього самого документа з рівнозначною останньому юридичною силою.

Згідно записів у дублікаті трудової книжки серія НОМЕР_2 , ОСОБА_1 у спірні періоди часу працював:

- у Донецькому обласному виробничому об`єднанні "Донецьктеплокомуненерго" підприємство "Макіївтепломереж":

з 19 серпня 1982 року електрослюсарем 4 розряду дільниці №4;

з 19 червня 1984 року старшим майстром дільниці №4;

з 1 липня 1987 року головним інженером підприємства;

31 серпня 1990 року звільнений за ст. 38 КЗпП УРСР;

- у Територіальному управлінні Держнаглядохоронпраці по Донецькій області:

з 03 березня 1994 року дільничним інспектором будівництва Донецької державної інспекції у будівництві;

з 1 квітня 1994 року державним дільничним інспектором по надзору за охраной праці на будівництві;

з 17 вересня 1998 року виконуючим обов`язки керівника Донецької державної інспекції охорони праці на будівництві;

з 28 липня 1999 року керівником Донецької державної інспекції охорони праці на будівництві;

3 червня 2002 року звільнений за ст. 38 КЗпП України;

- з 20 червня 2002 року по 12 травня 2017 року заступником директора по проектуванню, обстеженню та паспортизації будівель та споруд у Товаристві з обмеженою відповідальністю "Наукове-виробниче підприємство "Донтехексперт".

Суд зауважує, що дублікат трудової книжки позивача містить всі необхідні записи, а саме: дати прийняття та звільнення з роботи, найменування підприємств, де працював працівник, (відділ) і посада, з зазначенням документа на підставі якого внесений запис по кожному періоду роботи.

При цьому слід зазначити, що відповідно до Порядку №162 та Інструкції "Про порядок ведення трудових книжок працівників", затвердженої спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 року №58 заповнення трудової книжки здійснюється роботодавцем, а не працівником. Тобто, відповідальним за заповнення трудової книжки (дубліката трудової книжки), в тому числі внесення до неї записів на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки, є підприємство - роботодавець. Крім того, законодавством щодо призначення, перерахунку і виплати пенсій не передбачено переклад печатки підприємства.

Суд зазначає, що позивачу не може бути поставлено у вину неналежне ведення трудової книжки (дублікта), оскільки останнє було обов`язком роботодавця, та не може бути підставою для відмови позивачу для визначення загального трудового стажу на підставі дубліката трудової книжки.

Положеннями Закону 1058-ІУ, підставою для призначення пенсії визначено наявність страхового стажу необхідного розміру, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки. Суд зауважує, що не всі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці. В даному випадку під час розгляду заяви позивача відповідачем не було встановлено будь-яких недоліків оформлення записів про роботу позивача.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного суду від 6 березня 2018 року по справі № 754/14989/15-а (адміністративне провадження № К/9901/11030/18), висновок якого суд враховує при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин (частина 5 статті 242 КАС України).

Тобто, діючим законодавством встановлено пріоритетність записів у трудовій книжці перед іншими відомостями, а також необхідність надання уточнюючої довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників для підтвердження спеціального трудового стаж, коли в трудовій книжці відсутні відповідні відомості.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що незарахування до страхового стажу позивача періодів роботи, що зазначені в трудовій книжці НОМЕР_2 носить формальний характер і не відповідає вимогам пенсійного законодавства, що свідчить про те, що відповідачем не було забезпечено розгляду наданої позивачем заяви про призначення пенсії за віком шляхом всебічного, повного та об`єктивного розгляду всіх поданих документів.

Стосовно позовної вимоги щодо зобов`язання відповідача призначити пенсію позивачу за віком після досягнення шістдесятирічного віку суд зазначає наступне.

З практики Європейського суду витікає наступне: в національному праві має бути передбачено засіб правового захисту від довільних втручань органів державної влади в права, гарантовані Конвенцією. Будь-яка законна підстава для здійснення дискреційних повноважень може створити юридичну невизначеність, що є несумісною з принципом верховенства права без чіткого визначення обставин, за яких компетентні органи здійснюють такі повноваження, або, навіть, спотворити саму суть права. Отже, законом повинно з достатньою чіткістю бути визначено межі дискреції та порядок її здійснення, з урахуванням легітимної мети певного заходу, аби убезпечити особі адекватний захист від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Конкретна норма закону повинна містити досить чіткі положення про рамки і характер здійснення відповідних дискреційних повноважень, наданих органам державної влади. Уразі, якщо ж закон не має достатньої чіткості, повинен спрацьовувати принцип верховенства права.

Статтею 58 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено, що Пенсійний фонд є органом, який призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати. Тобто, Пенсійний фонд має виключну компетенцію в питаннях призначення пенсії.

Отже, рішення суду щодо зобов`язання відповідача призначити пенсію позивачу за віком є фактичним втручанням у дискреційні повноваження відповідача.

Обираючи спосіб захисту, суд, зважаючи на його ефективність з точки зору статті 13 "Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод", ратифікованої Україною Законом № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, положень статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України та з урахуванням дискреційних повноважень пенсійного органу на прийняття рішення про призначення пенсії, дійшов висновку про зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та Закону України "Про заходи законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи", з урахуванням висновку суду.

На підставі зазначеного, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню

Визначаючись щодо розподілу судових витрат суд виходив з такого.

Оскільки позов задоволено частково, ураховуючи положення статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача підлягає судовий збір у розмірі 512,27 грн.

Керуючись ст. ст. 2, 5, 6, 90, 132, 139, 193, 242-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Селидовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Селидовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 16 січня 2019 року про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 .

Зобов`язати Селидовське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області (місцезнаходження: Донецька область, м.Селидове, вул. Героїв праці, б. 6; ) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 14 січня 2019 року про призначення пенсії за віком на підставі ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та Закону України "Про заходи законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" з урахуванням до страхового стажу періодів роботи: з 19 серпня 1982 року по 31 серпня 1990 року в Донецькому обласному виробничому об`єднанні "Донецьктеплокомуненерго" підприємство "Макіївтепломереж"; з 3 березня 1994 року по 3 червня 2002 року в Територіальному управлінні Держнаглядохоронпраці по Донецькій області; з 20 червня 2002 року по 1 січня 2004 року в Товаристві з обмеженою відповідальністю "Наукове-виробниче підприємство "Донтехексперт".

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Селидовського об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області (місцезнаходження: Донецька область, м.Селидове, вул. Героїв праці, б. 6; ) на користь ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_5 ) судовий збір у сумі 512,27 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Текст рішення розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Суддя В.С. Дмитрієв