Справа № 200/6478/19-а
Суддя: Абдукадирова К.Е.
Дата ухвалення: 2019-07-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 липня 2019 р. Справа№200/6478/19-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Абдукадирова К.Е., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (в письмовому провадженні) адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 )

до Бахмутсько-Лиманського об`єднаного Управління Пенсійного фонду України Донецької області (84500, Донецька область, м. Бахмут, вул. Миру, 35, )

про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

17 травня 2019 року до Донецького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Бахмутсько-Лиманського об`єднаного Управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

Зокрема, позивач просить суд:

- визнати протиправними дії Бахмутсько - Лиманського об`єднаного Управління Пенсійного фонду України Донецької області щодо відмови проведення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання за період з 04 грудня 2018 року по 31 грудня 2018 року, включно (відповідно до довідки про заробітну плату, виданої Територіальним управлінням Державної судової адміністрації України в Донецькій області від 12 грудня 2018 р.); з 01 січня 2019 року по 31 січня 2019 року, включно (відповідно довідки про заробітну плату, виданої Територіальним управлінням Державної судової адміністрації України в Донецькій області від 15 січня 2019 р);

- визнати протиправними дії Бахмутсько - Лиманського об`єднаного Управління Пенсійного фонду України Донецької області щодо відмови виплати заборгованості з щомісячного довічного грошового у тримання за період з 01 січня 2018 року по 31 жовтня 2018 року, включно (відповідно довідки про заробітну плату, виданої Територіальним управлінням Державної судової адміністрації України в Донецькій області від 13 серпня 2018 р. № 996); з 04 грудня 2018 року по 31 грудня 2018 року, включно (відповідно довідки про заробітну плату, виданої Територіальним управлінням Державної судової адміністрації України в Донецькій області від 12 грудня 2018 р); з 01 січня 2019 року по 31 січня 2019 року, включно (відповідно довідки про заробітну плату, виданої Територіальним управлінням Державної судової адміністрації України в Донецькій області від 15 січня 2019р);

- зобов`язати Бахмутсько-Лиманське об`єднане Управління Пенсійного фонду України Донецької області здійснити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виходячи з розміру заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді на підставі довідки Територіального управління судової адміністрації в Донецькій області з 04 грудня 2018 року по 31 грудня 2018 року, включно (відповідно довідки про заробітну плату, виданої Територіальним управлінням Державної судової адміністрації України в Донецькій області від 12 грудня 2018 р); з 01 січня 2019 року по 31 січня 2019 року включно (відповідно довідки про заробітну плату, виданої Територіальним управлінням Державної судової адміністрації України в Донецькій області від 15 січня 2019 р).

- зобов`язати Бахмутсько-Лиманське об`єднане Управління Пенсійного фонду України Донецької області здійснити виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виходячи з розміру заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді на підставі довідки Територіального управління Державної судової адміністрації в Донецькій області від 13.08.2018 р. № 996. з урахуванням раніше виплачених сум, починаючи з 01 січня 2018 року по 31 жовтня 2018 року та на підставі довідки Територіального управління Державної судової адміністрації в Донецькій області від 12.12.2018 р. № 1156 з урахуванням раніше виплачених сум, починаючи з 04 грудня 2018 року по 28 лютого 2019 року, на підставі довідки Територіального управління Державної судової адміністрації в Донецькій області від 15.01.2019 р. № 04-443-19. з урахуванням раніше виплачених сум, починаючи з 01 січня 2019 року по 28 лютого 2019 року включно.

В обґрунтуванні позову позивач зазначає, що перебуває на обліку в Бахмутсько-Лиманському об`єднаному Управлінні Пенсійного фонду України Донецької області, та отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці в розмірі 90 % суддівської винагороди. Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 04.12.2018 року по справі № 11-р/2018 визнано таким, що не відповідає Конституції України положення частини 3 статті 133 Закону України Про судоустрій і статус суддів від 07.07.2010 року № 2453-VІ у редакції Закону України Про забезпечення права на справедливий суд від 12.02.2015 року № 192-VІІІ. Це положення підлягає застосуванню у його первинній редакції, а саме: посадовий оклад судді місцевого суду встановлюється у розмірі 15 мінімальних заробітних плат, визначених законом, що запроваджується поетапно: з 01 січня 2011 року - 6 мінімальних заробітних плат; з 1 січня 2012 року - 8 мінімальних заробітних плат; з 1 січня 2013 року - 10 мінімальних заробітних плат; з 1 січня 2014 року - 12 мінімальних заробітних плат; з 1 січня 2015 року - 15 мінімальних заробітних плат. Положення частин третьої, десятої статті 133 Закону України Про судоустрій і статус суддів від 07.07.2010 року № 2453-VІ у редакції Закону України Про забезпечення права на справедливий суд від 12.02.2015 року № 192-VІІІ, які визнані неконституційними пунктами 1, 2 резолютивної частини цього рішення, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення. Рішення Конституційного Суду України є обов`язковим, остаточним та таким, що не може бути оскаржено. Вказує, що на адресу відповідача надані передбачені Порядком подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України усі матеріали для перерахунку грошового утримання, а саме: особиста заява про перерахунок, довідки Територіального управління Державної судової адміністрації в Донецькій області від 13 серпня 2018 року № 996, від 12 грудня 2018 року № 1156 та від 15 січня 2019 року № 04-443-19 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного грошового утримання судді у відставці.

Проте, відповідачем здійснено перерахунок позивачу суми щомісячного довічного грошового утримання починаючи з 01.01.2019 року та з 01.02.2019р., при цьому за період з 01.01.2018р. по 31.10.2018р. та з 04.12.2018р. по 28.02.2019р., з 01.01.2019р. по 28.02.2019р. відповідачем не здійснено виплату заборгованості з перерахунку грошового утримання.

Позивач вважає, що такі дії відповідача протиправними в частині дати початку виплати оновленої суми щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 01 січня 2019 року, а не з 04 грудня 2018 року; з 01 лютого 2019 року, а не з 01 січня 2019 року.

В обґрунтування наведеного позивач зазначає, що виплату слід проводити з дня виникнення права на відповідний перерахунок, якою є, відповідно, 04.12.2018 року.

Відповідач надав до суду відзив на позовну заяву. В обґрунтування власної позиції зазначає, що 14 грудня 2018 року позивач звернувся із заявою № 12355 про перерахунок пенсії. Згідно із заявою від 14.12.2018р. та наданою довідкою про суддівську винагороду для обчислення щомісячного грошового утримання судді у відставці, було проведено перерахунок з 01січня 2019 року. Розмір довічного грошового утримання судді у відставці з 01.01.2019р. складає 42 816,60 гривень. 23 січня 2019 року позивач звернувся із заявою № 432 про перерахунок грошового утримання. Згідно із заявою від 23.01.2019р. та наданою довідкою про суддівську винагороду для обчислення щомісячного грошового утримання судді у відставці, було проведено перерахунок з 01.02.2019р. Розмір довічного грошового утримання судді у відставці з 01.02.2019 року складає 46 680,60 гривень.

Вважає, що при проведенні перерахунків щомісячного довічного грошового утримання ОСОБА_1 , Управління діяло на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та Законом України «Про судоустрій та статус суддів». Також зазначає, що відповідно до норм постанови Кабінету Міністрів України від 08.06.2016 №365 «Деякі питання здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» суми соціальних виплат, які не виплачені за минулий період, обліковуються в органі, що здійснює соціальні виплати. Пенсія за період з 01.01.2018р. по 31.10.2018р. та за період з 01.01.2019р. по 28.02.2019р. в сумі 84 572,10 гривень буде виплачена з урахуванням норм зазначеної постанови Кабінету Міністрів України. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Розглянувши матеріали справи судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на обліку в Бахмутсько- Лиманському об`єднаному Управлінні Пенсійного фонду України Донецької області та отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці відповідно до Закону України «Про судоустрій та статус суддів».

У травні 2017 року розпорядженням Бахмутсько-Лиманського об`єднаного Управління Пенсійного фонду України Донецької області (далі відповідач Управління ПФ) позивачу призначено щомісячне довічне грошового утримання у розмірі 90 % від суддівської винагороди.

14 грудня 2018 року позивач звернулась із заявою № 12355 про перерахунок пенсії. З 01 січня 2019 року відповідачем здійснено перерахунок розміру щомісячного грошового утримання судді у відставці. Розмір довічного грошового утримання судді у відставці з 01 січня 2019 року складає 42 816,60 гривень.

23 січня 2019 року позивач вдруге звернулась до відповідача із заявою № 432 про перерахунок пенсії. За результатами здійсненого перерахунку, розмір довічного грошового утримання судді у відставці з 01 лютого 2019 року складає 46 680,60 гривень.

Судом встановлено, що відповідач не здійснив виплату заборгованості з щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці за період з 01 січня 2018 року по 31 жовтня 2018 року та з 01 січня 2019 року по 28 лютого 2019 року у розмірі 84 572,10 гривень, посилаючись на положення постанови КМУ № 365 від 08 червня 2016 року. Зазначив, що зазначена сума буде виплачена після прийняття окремого порядку (а.с. 17).

Вирішуючи спір по суті, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Частиною 4 статті 142 Закону України від 02.06.2016 №1402-VIII «Про судоустрій та статус суддів» (далі - Закон №1402) у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

Згідно з частиною 5 статті 142 Закону №1402 щомісячне довічне грошове утримання суддям виплачується органами Пенсійного фонду України за рахунок коштів Державного бюджету України.

Відповідно до Закону України від 15.05.2018 № 2415-УІІІ «Про ефективне управління майновими правами право власників у сфері авторського права і (або) суміжних прав» (набрав чинності 22 липня 2018 року) внесено зміни зокрема, до Закону України від 06.12.2016р. №1774-УІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України».

Зазначеними змінами передбачено, що до внесення змін до законів України щодо незастосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини вона застосовується у розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня календарного року, починаючи з 01 січня 2017 року.

Згідно з пунктом 4 розділу II Порядку подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.01.2008 №3-1, перерахунок щомісячного довічного грошового утримання проводиться з 1 числа місяця, наступного за місяцем, у якому змінилися розміри складових суддівської винагороди судді, який працює за відповідною посадою.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 142 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" визначено, що судді, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 років, жінками - пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", виплачується пенсія на умовах, визначених зазначеним Законом, або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання. До досягнення зазначеного віку право на пенсію за віком або щомісячне довічне грошове утримання мають чоловіки 1955 року народження і старші після досягнення ними такого віку і старші після досягнення ними такого віку:

1) 61 рік - які народилися з 1 січня 1954 року по 31 грудня 1954 року;

2) 61 рік 6 місяців - які народилися з 1 січня 1955 року по 31 грудня 1955 року.

Суддя у відставці, який не досяг віку, встановленого частиною першою цієї статті, отримує щомісячне довічне грошове утримання. При досягненні таким суддею віку, встановленого частиною першою цієї статті, за ним зберігається право на отримання щомісячного довічного грошового утримання або, за його вибором, призначається пенсія на умовах, визначених Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

У разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

Пенсія або щомісячне довічне грошове утримання судді виплачується незалежно від заробітку (прибутку), отримуваного суддею після виходу у відставку. Щомісячне довічне грошове утримання суддям виплачується органами Пенсійного фонду України за рахунок коштів Державного бюджету України.

Відповідно до статті 135 вказаного Закону суддівська винагорода регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами. Суддівська винагорода виплачується судді з дня зарахування його до штату відповідного суду, якщо інше не встановлено цим Законом. Суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за: 1) вислугу років; 2) перебування на адміністративній посаді в суді; 3) науковий ступінь; 4) роботу, що передбачає доступ до державної таємниці.

Суд зазначає, що 21 липня 2018 року опублікований Закон України від 15 травня 2018 року № 2415-VIII "Про ефективне управління майновими правами право власників у сфері авторського права і (або) суміжних прав".

Цим законом внесені зміни до Закону України від 06 грудня 2016 року № 1774-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України", зокрема в абзаці другому пункту 3 розділу ІІ слово та цифри "1600 гривень" замінено словами та цифрами "прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня календарного року, починаючи з 1 січня 2017 року".

Отже, дію цього Закону поширено на правовідносини, що виникли до набрання чинності цим нормативно-правовим актом, а саме: починаючи з 01 січня 2017 року.

Відповідно до Закону України "Про Державний бюджет України на 2018 рік" прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01 січня 2018 року становить 1762 гривні.

З огляду на зазначене, з 01 січня 2018 року посадовий оклад суддів встановлюється, виходячи із розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб - 1762 гривні (1921,00 гривня з 01.01.2019р.), а тому саме з цієї дати зміна грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, є підставою для проведення перерахунку раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці.

Рішенням Конституційного Суду України від 04.12.2018 року № 11-р/2018 у справі № 1-7/2018 (4062/15) за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень ч. 3, ч. 10 ст.133 Закону України від 07 липня 2010 року № 2453-VI Про судоустрій та статус суддів у редакції Закону України від 12.02.2015 року № 192-VIII Про забезпечення права на справедливий суд визнано таким, що не відповідає Конституції України(є неконституційним), положення частини третьої статті 133 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 7 липня 2010 року № 2453-VI у редакції Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд" від 12 лютого 2015 року № 192-VIII. Це положення підлягає застосуванню у його первинній редакції, а саме: "Посадовий оклад судді місцевого суду встановлюється у розмірі 15 мінімальних заробітних плат, визначених законом, що запроваджується поетапно: з 1 січня 2011 року - 6 мінімальних заробітних плат; з 1 січня 2012 року - 8 мінімальних заробітних плат; з 1 січня 2013 року - 10 мінімальних заробітних плат; з 1 січня 2014 року - 12 мінімальних заробітних плат; з 1 січня 2015 року - 15 мінімальних заробітних плат".

Також зазначеним рішенням визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення частини десятої статті 133 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 7 липня 2010 року № 2453-VI у редакції Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд" від 12 лютого 2015 року № 192-VIII, за яким "суддя, який не здійснює правосуддя (крім випадків тимчасової непрацездатності, перебування судді у щорічній оплачуваній відпустці), не має права на отримання доплат до посадового окладу", для цілей застосування окремих положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 2 червня 2016 року № 1402-VIII зі змінами, а саме:

- частини першої статті 55 щодо нездійснення суддею правосуддя у зв`язку з неможливістю здійснення правосуддя у відповідному суді, припиненням роботи суду у зв`язку зі стихійним лихом, військовими діями, заходами щодо боротьби з тероризмом або іншими надзвичайними обставинами та з неприйняттям, з незалежних від судді причин, у встановлені строки рішення про його відрядження до іншого суду;

- частини восьмої статті 56, частин першої, другої статті 89 щодо нездійснення суддею правосуддя у зв`язку з обов`язковим проходженням підготовки у Національній школі суддів України для підтримання кваліфікації;

- частини третьої статті 82, частин шостої, сьомої статті 147 щодо нездійснення суддею правосуддя у зв`язку з неприйняттям, з незалежних від судді причин, у встановлені строки рішення про переведення судді на посаду судді до іншого суду того самого або нижчого рівня у випадках реорганізації, ліквідації або припинення роботи суду, в якому такий суддя обіймає посаду судді.

Положення частин третьої, десятої статті 133 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 7 липня 2010 року № 2453-VІ у редакції Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд" від 12 лютого 2015 року № 192-VІII, які визнані неконституційними пунктами 1, 2 резолютивної частини цього Рішення, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Рішення Конституційного Суду України є обов`язковим, остаточним та таким, що не може бути оскаржено.

З огляду на зазначене, нарахування суддівської винагороди відповідно вказаного рішення повинно здійснюватися з 04 грудня 2018 року, а саме з дня його прийняття.

Відповідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, ч. 1 ст. 9 КАС України, суд при вирішенні справи має керуватися принципом законності, відповідно до якого має перевіряти, чи діяли органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові особи лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 22 Конституції України конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані при прийнятті нових законів або внесені змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Скасування конституційних прав і свобод - це їх офіційна (юридична або фактична) ліквідація. Звуження змісту та обсягу прав і свобод є обмеженням. У традиційному розумінні діяльності визначальними поняття змісту прав людини є умови і засоби, які становлять можливості людини, необхідні для задоволення потреб її існування та розвитку. Обсяг прав людини - це їх сутнісна властивість, виражена кількісними показниками можливостей людини, які відображені відповідними правами, що не є однорідними і загальними. Загальновизнаним є правило, згідно з яким сутність змісту основного права в жодному разі не може бути порушена.

Статтею 22 Конституції України встановлено, що права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно до ст. 126 Конституції України, незалежність і недоторканість суддів гарантується Конституцією і Законами України. Матеріальне забезпечення суддів, в тому числі суддів у відставці, та гарантії їх соціального захисту є одним із складових елементів принципу незалежності суддів.

Конституційний Суд України неодноразово висловлював правові позиції щодо гарантій незалежності суддів, їх матеріального та соціального забезпечення, зокрема у рішеннях: від 24 червня 1999 року № 6-рп/99 (справа про фінансування суддів), від 20 березня 2002 року № 5рп/2002 (справа щодо пільг, компенсацій і гарантій), від 1 грудня 2004 року № 19-рп/2004 (справа про незалежність судців як складову їхнього статусу), від 11 жовтня 2005 року № 8-рп/2005 (справа про рівень пенсії і щомісячного довічного грошового утримання), від 18 червня 2007 року № 4-рп/2007 (справа про гарантії незалежності суддів), від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 (справа щодо предмета та змісту закону про Державний бюджет України), від 03 червня 2013 року №3рп/2013, від 8 червня 2016 року № 4-рп/2016 (справа про щомісячне довічне утримання суддів у відставці).

Відповідно до п. 7 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 11.10.2005 року №8-рп/2005 право судді, який перебуває у відставці, на пенсійне або щомісячне довічне грошове утримання є гарантією незалежності працюючих суддів. Щомісячне довічне грошове утримання - це особлива форма соціального забезпечення суддів, зміст якої полягає у гарантованій державою щомісячній звільненій від сплати податків грошовій виплаті, що слугує забезпеченню їх належного матеріального утримання, в тому числі після звільнення від виконання обов`язків судді. В цьому ж рішенні Конституційний Суд України вказав, що надання судді матеріального захисту є гарантією забезпечення його незалежності. Разом з тим будь-яке зниження рівня гарантій незалежності суддів суперечить конституційній вимозі неухильного забезпечення незалежного правосуддя.

Конституційний Суд України у мотивувальній частині рішення від 14 грудня 2011 року №с18-рп/20П вказав на неможливість звуження змісту та об`єму гарантій незалежності суддів, а відповідно, матеріального та соціального забезпечення.

У рішенні Конституційного Суду України від 03 червня 2013 року №с3-рп/2013 зазначено, що конституційний статус судді передбачає достатнє матеріальне забезпечення судді як під час здійснення ним своїх повноважень (суддівська винагорода), так і в майбутньому у зв`язку із досягненням пенсійного віку (пенсія) чи внаслідок припинення повноважень і набуття статусу судді у відставці (щомісячне довічне грошове утримання).

В абз.2 п. 7 рішення від 03.06.2013 року №с3-рп/2013 Конституційний Суд України зазначив, що право на щомісячне довічне грошове утримання не може бути звужене встановленням обмеження в перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, що знижує досягнутий рівень гарантій незалежності судців, суперечить вимогам ч. 1 ст. 126 Конституції України.

Конституційний Суд України в Рішенні від 08.06.2016 року № 4-рп/2016 визначив, що при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу визначених Конституцією України гарантій незалежності суддів.

Згідно з п. 3 рішення Конституційного Суду України від 08.06.2016 року № 4-рп/2016, щомісячне довічне грошове утримання є особливою формою матеріального забезпечення судді, полягає у гарантованій державою щомісячній грошовій виплаті, що слугує забезпеченню належного матеріального утримання судді після звільнення від виконання обов`язків (відставки), а також життєвого рівня, гідного його статусу.

Викладене відповідає положенням Європейської хартії про закон Про статус суддів від 10 липня 1998 року, за якими рівень винагороди суддям за виконання ними своїх професійних обов`язків має бути таким, щоб захистити їх від тиску, що може спричинити вплив на їхні рішення або взагалі поведінку судців і таким чином вплинути на їхню незалежність та неупередженість (пункт 6.1); статус забезпечує судді, який досяг передбаченого законом віку для виходу у відставку із посади судді і який здійснював повноваження судді протягом певного строку, право на отримання виплат, рівень яких має бути якомога ближчим до рівня його останньої заробітної плати на посаді судді (пункт 6.4).

У Рекомендації Комітету Ради Європи державам-членам щодо суддів: незалежність, ефективність та обов`язки від 17 листопада 2010 року № (2010)12 зазначено: оплата праці суддів повинна відповідати їх професії та виконуваним обов`язкам, а також бути достатньою, щоб захистити їх від дії стимулів, через які можна впливати на їхні рішення. Мають існувати гарантії збереження належної оплати праці на випадок хвороби, відпустки по догляду за дитиною, а також гарантії виплат у зв`язку з виходом на пенсію, які мають відповідати попередньому рівню оплати їх праці (пункт 54).

Додаткові до конституційних гарантій незалежності суддів визначені також у п. 8 ч. 4 ст. 48 Закону України від 7 липня 2010 року № 2453-VІ Про судоустрій і статус суддів (у редакції Закону України від 12 лютого 2015 року № 192-VIII Про забезпечення права на справедливий суд), згідно якої незалежність судді забезпечується належним матеріальним та соціальним забезпеченням судді.

Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові та службові особи, а також фізичні і юридичні особи та їх об`єднання зобов`язані поважати незалежність судді і не посягати на неї. При прийнятті нових законів, або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу визначених Конституцією України гарантій незалежності судді (ч. 6, 7 ст. 48 Закону України Про судоустрій і статус суддів).

Відповідно до статті 133 вказаного Закону України "Про судоустрій і статус суддів" № 2453-VI від 7 липня 2010 року суддівська винагорода регулюється цим Законом, Законом України "Про Конституційний Суд України" та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.

Суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за: 1) вислугу років; 2) перебування на адміністративній посаді в суді; 3) науковий ступінь; 4) роботу, що передбачає доступ до державної таємниці.

Так, спеціальними нормами закону, який регулює питання призначення щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці, чітко визначено склад суддівської винагороди, який враховується при обчисленні щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці, до якого не входить матеріальна допомога на оздоровлення.

Крім того, відповідач не оскаржує право позивача на перерахунок щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці на підставі змін внесених рішенням Конституційним Судом України від 04.12.2018 року, але фактично відмовився здійснити вказаний перерахунок лише за грудень 2018 року (а саме з 04.12.2018 року).

Враховуючи викладене суд приходить до висновку, що відповідач не вірно тлумачить норми Закону України "Про ефективне управління майновими правами правовласників у сфері авторського права і (або) суміжних прав".

Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач протиправно не здійснив позивачу перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 04.12.2018 року по 31.12.2018 року та з 01.01.2019 року по 28.02.2019 року.

Згідно з Конституцією України, а саме статті 151-1, ст.151-2, ст.152 - Конституційний Суд України вирішує питання про відповідність Конституції України (конституційність) закону України за конституційною скаргою особи, яка вважає, що застосований в остаточному судовому рішенні в її справі закон України суперечить Конституції України. Конституційна скарга може бути подана в разі, якщо всі інші національні засоби юридичного захисту вичерпано. Рішення та висновки, ухвалені Конституційним Судом України, є обов`язковими, остаточними і не можуть бути оскаржені. Закони та інші акти за рішенням Конституційного Суду України визнаються неконституційними повністю чи в окремій частині, якщо вони не відповідають Конституції України або якщо була порушена встановлена Конституцією України процедура їх розгляду, ухвалення або набрання ними чинності. Закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення. Матеріальна чи моральна шкода, завдана фізичним або юридичним особам актами і діями, що визнані неконституційними, відшкодовується державою у встановленому законом порядку.

На підставі викладеного, суд зазначає, що право на перерахунок щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці у позивача виникло з 04.12.2018 року, з прийняттям Рішення Конституційного Суду України № 11-р/2018 у справі №1-7/2018 (4062/15), що відповідає вимогам ст.ст.19, 92 Конституції України, Закону України Про судоустрій і статус суддів.

При цьому відповідно до пункту 4 розділу ІІ Порядку № 3-1 закріплено, що перерахунок щомісячного довічного утримання проводиться з 01 числа місяця, наступного за місяцем, у якому змінилися розміри складових суддівської винагороди судді, який працює за відповідною посадою.

На переконання суду, зазначена норма означає строк саме для Пенсійного органу коли такий перерахунок необхідно здійснити, а перерахунок сум повинен здійснюватися з моменту коли таке право виникло.

Посилання представника відповідача на дискреційність повноважень, суд не приймає до уваги, оскільки право на перерахунок щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці визначається законом, а не на розсуд суб`єкта владних повноважень.

Щодо невиплати позивачу заборгованості, суд зазначає наступне.

Статтею 92 Конституції України визначено коло питань (суспільних відносин), які можуть бути врегульовані виключно законами України, зокрема, права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод, основні обов`язки громадянина, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення, засади регулювання праці і зайнятості, шлюбу, сім`ї, охорони дитинства, материнства, батьківства, виховання, освіти, культури і охорони здоров`я, екологічної безпеки. Вища юридична сила закону полягає також у тому, що всі підзаконні нормативно-правові акти приймаються на основі законів та за своїм змістом не повинні суперечити їм. Підпорядкованість таких актів законам закріплена у положеннях Конституції України.

Згідно з частиною 3 статті 113 Конституції України Кабінет Міністрів України у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, а також указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України. Таким чином, підзаконні нормативно-правові акти не можуть змінювати в бік звуження права громадян, які встановлено нормативно-правовими актами вищої юридичної сили.

Нормами статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується. Забороняється відмова в розгляді та вирішенні адміністративної справи з мотивів неповноти, неясності, суперечливості чи відсутності законодавства, яке регулює спірні відносини.

Доводи відповідача з посиланням як на підставу невиплати заборгованості з щомісячного довічного грошового утримання на постанову Кабінету Міністрів України № 365, суд вважає безпідставним, оскільки Закон України Про судоустрій і статус суддів має вищу юридичну силу.

До того ж, постанова Кабінету Міністрів України від 08 червня 2016 року № 365 на яку посилається відповідач, приймалася задля забезпечення реалізації положень Закону України Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб, яким встановлюються гарантії дотримання прав, свобод та законних інтересів внутрішньо переміщених осіб.

Суд звертає увагу відповідача на те, що в силу вимог частини 5 статті 13 Закону України Про судоустрій і статус суддів від 02 червня 2016 року № 1402-VIII висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Згідно з нормами частини 6 зазначеної статті висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Окрім того, суд зазначає, що у цій справі сам факт існування у позивача права на отримання щомісячного грошового утримання не оспорюється сторонами. Суть права позивача є достатньо чіткою і передбачено діючим законодавством.

Суд враховує, що в силу положень статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції, з урахуванням практики Європейського Суду з прав людини вимоги щодо пенсії безперечно підпадають під дію цієї статті і вважаються майном, а майно, яке має особа-це конвенційне поняття права власності, та як абсолютне тлумачення, це те на що особа може розраховувати.

Перша і найважливіша вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає в тому, що будь - яке втручання публічних органів у мирне володіння майном повинно бути законним. Позбавлення власності можливо тільки на умовах передбачених законом і повинно переслідувати легітимну мету. Крім того, верховенство права, один із основоположних принципів демократичного суспільства, притаманний усім статтям Конвенції, а тому, при будь-якому втручанні державних органів у право на мирне володіння майном повинно бути забезпечено справедливий баланс між загальними інтересами суспільства та обов`язком захисту основоположних прав конкретної особи.

Отже, позовні вимоги ОСОБА_1 до Бахмутсько Лиманського об`єднаного Управління Пенсійного фонду України Донецької області підлягають задоволенню у повному обсязі.

Згідно з положеннями частини 1 статті 139 КАС України при задоволені позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, судовий збір у розмірі 768 грн. 40 коп., сплачений відповідно до квитанції № 9 від 18 лютого 2019 року підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись статтями 2-17, 19-20, 42-47, 55-60, 72-77, 90, 94-99, 122, 124-125, 132, 139, 143, 159-165, 168, 171, 173, 192-196, 224, 225-228, 229-230, 241, 243, 245, 246, 250, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) до Бахмутсько-Лиманського об`єднаного Управління Пенсійного фонду України Донецької області (84500, Донецька область, м. Бахмут, вул. Миру, 35, ) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Бахмутсько - Лиманського об`єднаного Управління Пенсійного фонду України Донецької області щодо відмови проведення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання за період з 04 грудня 2018 року по 31 грудня 2018 року, включно (відповідно до довідки про заробітну плату, виданої Територіальним управлінням Державної судової адміністрації України в Донецькій області від 12 грудня 2018 р.).

Визнати протиправними дії Бахмутсько - Лиманського об`єднаного Управління Пенсійного фонду України Донецької області щодо відмови проведення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання за період з 01 січня 2019 року по 31 січня 2019 року, включно (відповідно довідки про заробітну плату. виданої Територіальним управлінням Державної судової адміністрації України в Донецькій області від 15 січня 2019 р.).

Визнати протиправними дії Бахмутсько - Лиманського об`єднаного Управління Пенсійного фонду України Донецької області щодо невиплати заборгованості з щомісячного довічного грошового утримання за період з 01 січня 2018 року по 31 жовтня 2018 року, включно (відповідно довідки про заробітну плату, виданої Територіальним управлінням Державної судової адміністрації України в Донецькій області від 13 серпня 2018 р. № 996);

Визнати протиправними дії Бахмутсько - Лиманського об`єднаного Управління Пенсійного фонду України Донецької області щодо невиплати заборгованості з щомісячного довічного грошового утримання за період з 04 грудня 2018 року по 31 грудня 2018 року, включно (відповідно довідки про заробітну плату, виданої Територіальним управлінням Державної судової адміністрації України в Донецькій області від 12 грудня 2018 р).

Визнати протиправними дії Бахмутсько - Лиманського об`єднаного Управління Пенсійного фонду України Донецької області щодо невиплати заборгованості з щомісячного довічного грошового утримання за період з 01 січня 2019 року по 31 січня 2019 року, включно (відповідно довідки про заробітну плату, виданої Територіальним управлінням Державної судової адміністрації України в Донецькій області від 15 січня 2019р).

Зобов`язати Бахмутсько-Лиманське об`єднане Управління Пенсійного фонду України Донецької області здійснити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виходячи з розміру заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді на підставі довідки Територіального управління судової адміністрації в Донецькій області за періоди з 04 грудня 2018 року по 31 грудня 2018 року, включно (відповідно довідки про заробітну плату, виданої Територіальним управлінням Державної судової адміністрації України в Донецькій області від 12 грудня 2018 р), з 01 січня 2019 року по 31 січня 2019 року включно (відповідно довідки про заробітну плату, виданої Територіальним управлінням Державної судової адміністрації України в Донецькій області від 15 січня 2019 р).

Зобов`язати Бахмутсько-Лиманське об`єднане Управління Пенсійного фонду України Донецької області здійснити виплату заборгованості з щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виходячи з розміру заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді на підставі довідки Територіального управління Державної судової адміністрації в Донецькій області від 13.08.2018 р. № 996. з урахуванням раніше виплачених сум, починаючи з 01 січня 2018 року по 31 жовтня 2018 року та на підставі довідки Територіального управління Державної судової адміністрації в Донецькій області від 12.12.2018 р. № 1156 з урахуванням раніше виплачених сум, починаючи з 04 грудня 2018 року по 28 лютого 2019 року, на підставі довідки Територіального управління Державної судової адміністрації в Донецькій області від 15.01.2019 р. № 04-443-19. з урахуванням раніше виплачених сум, починаючи з 01 січня 2019 року по 28 лютого 2019 року включно.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Бахмутсько-Лиманського об`єднаного Управління Пенсійного фонду України Донецької області (84500, Донецька область, м. Бахмут, вул. Миру, 35, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 АДРЕСА_3 , ІПН НОМЕР_1 ) суму судового збору у розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім гривень) 40 копійок.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 18 липня 2019 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя К.Е. Абдукадирова