Справа № 1340/4086/18
Суддя: Святецький Віктор Валентинович
Дата ухвалення: 2019-07-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2019 рокуЛьвів№ 857/2490/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Святецького В.В.

суддів Гудима Л.Я., Довгополова О.М.,

з участю секретаря судового засідання Гнідець Р.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу фізичної особи підприємця ОСОБА_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 07 лютого 2019 року в справі №1340/4086/18 (головуючий суддя Крутько О.В., час ухвалення 10:09, повний текст рішення виготовлено 08.02.2019, м. Львів) за адміністративним позовом фізичної особи підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Львівській області про визнання недійсним та скасування податкового повідомлення рішення,-

встановив:

У вересні 2018 року фізична особа підприємець ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Головного управління ДФС у Львівській області, в якому просив визнати недійсним та скасувати податкове повідомлення рішення ГУ ДФС у Львівській області від 22.08.2018 №.

Рішенням від 07 лютого 2019 року Львівський окружний адміністративний суд у задоволенні позову відмовив повністю.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, фізична особа підприємець ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку, оскільки вважає, що рішення прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи.

У апеляційній скарзі відповідач зазначає, що здійснює підприємницьку діяльність в орендованому приміщенні, яке має окремий вхід та відповідне цільове призначення.

Усі необхідні документи для здійснення підприємницької діяльності позивач надав інспекторам, зокрема, і ліцензію на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями № /705 від 08.06.2018 із зазначенням місця торгівлі м. Червоноград, пр-т Шевченка, 15, ресторан.

Вважає, що суд першої інстанції не проаналізував належним чином норми законодавства, якими встановлено вимоги для здійснення суб`єктом підприємницької діяльності роздрібної торгівлі алкогольними напоями.

Так, відповідно до Правил роздрібної торгівлі алкогольними напоями, затверджених постановою КМ України від 30.07.1996 №854 суб`єкт господарювання повинен мати торговельне приміщення (будівлю) площею не менше як 20 кв.м.

Приміщення, яке орендує позивач, має площу 96,3 кв.м, і до такої входить як площа кафе, так і площа, де здійснюється продаж алкогольних напоїв.

А тому, застосування до позивача штрафу за продаж алкогольних напоїв у невідведених для цього місцях є протиправним.

З огляду на викладене, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким адміністративний позов задовольнити повністю.

ГУ ДФС у Львівській області подало відзив на апеляційну скаргу, в якому обґрунтовує правомірність оскарженого відповідачем рішення суду першої інстанції та просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

У судовому засіданні представник апелянта підтримав апеляційну скаргу з наведених у ній мотивів.

Представник відповідача вимоги апеляційної скарги заперечив за їх безпідставністю.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Суд встановив та матеріалами справи підтверджується, що фізична особа-підприємець ОСОБА_1 зареєстрований суб`єктом господарювання, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Головним управлінням ДФC у Львівській області на підставі ст.16 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв і тютюнових виробів» відповідно до направлень та наказу на проведення фактичної перевірки від 01.08.2018 №4424 проведена фактична перевірка приміщення, в якому здійснює свою господарську діяльність фізична особа-підприємець ОСОБА_1 .

Метою перевірки було дотримання вимог Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу сирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», що регулюють виробництво і обіг алкогольних напоїв та тютюнових виробів.

За результатами проведеної перевірки працівниками ГУ ДФС у Львівській області складено акт №13/732/4000/ від 01.08.2018 року про результатами фактичної перевірки з питань додержання суб`єктом господарювання вимог, встановлених законодавством України, які є обов`язковими до виконання при здійсненні оптової і роздрібної торгівлі алкогольними напоями та/або тютюновими виробами, в якому зазначено, що перевіркою встановлено порушення ст.15-3 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу сирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», а саме здійснення торгівлі алкогольними напоями у невідведених для цього місцях.

На підставі вказаного акта перевірки прийнято податкове повідомлення-рішення № від 22.08.2018 року, яким на підставі ч. 2 ст. 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» застосовано штраф у розмірі 6800 грн.

Не погоджуючись із зазначеним вище податковим повідомленням рішенням, позивач оскаржив його до суду.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні адміністративного позову, керувався тим, що ФОП ОСОБА_1 порушив вимоги ст. 15-3 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» в частині реалізації алкогольних напоїв у місцях торгівлі, площа яких становить менше ніж 20 кв.м, оскільки у договорі оренди майна, що належить до комунальної власності, вказано, що для реалізації алкогольних напоїв виокремлено площу 13 кв.м.

Надаючи правову оцінку обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, апеляційний суд зазначає наступне.

Основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ратифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом - сирцем виноградним, спиртом - сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами, забезпечення їх високої якості та захисту здоров`я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв і тютюнових виробів на території України визначає Закон України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» № 481/95-ВР від 19.12.1995.

Відповідно до ч. 1 цього Закону, алкогольні напої - продукти, одержані шляхом спиртового бродіння цукровмісних матеріалів або виготовлені на основі харчових спиртів з вмістом спирту етилового понад 0,5 відсотка об`ємних одиниць, які зазначені у товарних позиціях 2203, 2204, 2205, 2206 (крім квасу "живого" бродіння), 2208 згідно з УКТ ЗЕД, а також з вмістом спирту етилового 8,5 відсотка об`ємних одиниць та більше, які зазначені у товарних позиціях 2103 90 30 00, 2106 90 згідно з УКТ ЗЕД ( 584а-18 ).

Роздрібна торгівля - діяльність по продажу товарів безпосередньо громадянам та іншим кінцевим споживачам для їх особистого некомерційного використання незалежно від форми розрахунків, у тому числі на розлив у ресторанах, кафе, барах, інших суб`єктах господарювання громадського харчування.

В розумінні ч.1 ст.1 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», місце торгівлі - місце реалізації товарів, у тому числі на розлив, в одному торговому приміщенні (будівлі) за місцем його фактичного розташування, для тютюнових виробів та пива - без обмеження площі, для алкогольних напоїв, крім пива, - торговельною площею не менше 20 кв. метрів, обладнане реєстраторами розрахункових операцій (незалежно від їх кількості) або де є книги обліку розрахункових операцій (незалежно від їх кількості), в яких фіксується виручка від продажу алкогольних напоїв та тютюнових виробів незалежно від того, чи оформляється через них продаж інших товарів.

Відтак, роздрібна торгівля алкогольними напоями може здійснюватися в торговому приміщенні (будівлі) з торговельною площею не менше 20 кв.м.

Державними будівельними нормами ДБН В.2.2-23:2009 визначено лише поняття «торговельна площа магазину», що становить суму площ торговельних залів, приміщень приймання та видавання замовлень, зали кафетерію, площ для торговельних послуг покупцям (додаткового обслуговування покупців, крім приміщень для приймання скляної тари) і проходів, у тому числі основних евакуаційних проходів.

Відповідно до п. 3.1.2 Інструкції щодо заповнення форм державних статистичних спостережень стосовно торгової мережі та мережі ресторанного господарства, затвердженої наказом Держкомстату України від 24.10.2015 № 327, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 8 листопада 2005 року за №1350/11630, торгова площа магазину - площа для торгівлі та обслуговування покупців, уключаючи здану в оренду (крім площ окремих приміщень, що повністю здані в оренду), тобто сума площ, на яких здійснюється продаж товарів, та площ для розміщення служб додаткового обслуговування покупців (відділ замовлень, кафетерій, демонстраційна зала, камера схову, пакувальна, оформлення продажу у кредит та інші служби з додаткового обслуговування покупців). При цьому торгова площа включає площі, що зайняті під прилавками, стелажами та іншим обладнанням, яке встановлене в торговому залі.

З огляду на наведені норми, колегія суддів погоджується з апелянтом, що поняття торговельної площі обов`язково передбачає, що покупець повинен зайти до торговельного закладу, вибрати товар (алкогольні напої) та здійснити розрахунок.

Відповідно до наявного в матеріалах справи договору оренди майна, що належить до комунальної власності територіальної громади м. Червонограда від 01.06.2018, та переданий в оренду фізичний особі підприємцю ОСОБА_1 , об`єктом оренди є нежиле приміщення, загальною площею 96, 3 кв. м, в т.ч. на 1-му поверсі 96,3 кв.м (п.2.1 договору).

При цьому, у договорі не вказано, що таке поділено на два окремих приміщення (зали) площею 83, 3 кв.м та 13, 0 кв.м.

У п.1.1 вказаного вище договору зазначено лише мету використання частини приміщення площею 83, 3 кв.м. під кафе, яке не здійснює продаж товарів підакцизної групи, та 13, 0 кв.м - під продаж товарів акцизної групи.

Відтак, площа кафе та місця продажу алкогольних напоїв є поєднаними в межах одного приміщення та становлять єдину торговельну площу, розмір якої 96, 3 кв.м.

Таким чином, на переконання колегії суддів, позивачем не порушено вимоги законодавства щодо місця торгівлі алкогольними напоями, оскільки таке розташоване в одному торговому приміщенні (будівлі) з торговельною площею не менше 20 кв.м.

Крім того, відповідно до положень п. 11 ч.1 ст. 15-3 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» санкції застосовуються за здійснення торгівлі у невизначеному для цього місці торгівлі.

Відповідно до наявної в матеріалах справи Ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями №/705 від 08.06.2018, яка надає право власнику ліцензії на здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями вітчизняного та імпортного виробництва на місці торгівлі, адресою місця торгівлі зазначено м. Червоноград, проспект Шевченка 15, де й було проведено фактичну перевірку.

Підсумовуючи наведені норми законодавства та обставини справи, колегія суддів дійшла висновку про відсутність у податкового органу підстав для застосування щодо фізичної особи підприємця фінансової санкції у вигляді штрафу в розмірі, передбаченому абз. 10 ч.2 ст.17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», за порушення вимог ст. 15-3 цього Закону. А тому податкове повідомлення рішення, яким застосовано такі санкції є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Відтак, доводи апеляційної скарги про невідповідність рішення суду першої інстанції нормам матеріального права та обставинам справи є обґрунтованими, а тому апеляційний суд вважає, що така підлягає задоволенню.

Колегія суддів також звертає увагу на положення Рішення Європейського суду з прав людини від 09 грудня 1994 року Справа «Руїз Торіха проти Іспанії» (серія А, №303А) щодо оцінки аргументів учасників справи: Суд повторює, що згідно з його установленою практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтованості рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Згідно зі ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ч.1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд визнає, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, допустився помилки в частині застосуванням норм матеріального права, неповно з`ясував обставини справи, а тому дійшов помилкового висновку щодо наявності правових підстав для відмови у задоволенні позову.

За таких обставин колегія суддів вважає правильним скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким адміністративний позов задовольнити повністю.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу фізичної особи підприємця ОСОБА_1 задовольнити.

Скасувати рішення Львівського окружного адміністративного суду від 07 лютого 2019 року в справі №1340/4086/18 та ухвалити нове рішення, яким адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення рішення Головного управління ДФС у Львівській області від 22.08.2018 №.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Львівській області (вул. Стрийська, 35, м. Львів, 79003, ) на користь фізичної особи підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ДРФО НОМЕР_1 ) 1 762 (одну тисячу сімсот шістдесят дві гривні) сплаченого судового збору.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя В. В. Святецький
судді Л. Я. Гудим
О. М. Довгополов
Повне судове рішення складено 19.07.2019.