Справа № 494/1347/18
Суддя: Дєтков О. Я.
Дата ухвалення: 2019-05-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Березівський районний суд Одеської області
06.05.2019
Справа № 494/1347/18
Провадження № 2-а/494/3/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

6 травня 2019 року Березівський районний суд Одеської області у складі: головуючого - судді Дєткова О.Я.,

при секретарі Козубенко О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Березівка Одеської області адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора патрульної поліції роти №3 батальйону №1 УПП в Одеській області про оскарження постанови про адміністративне правопорушення, серії ВР №280505 від 15 жовтня 2018 року, третя особа Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з цим адміністративним позовом до суду, посилаючись на те, що відносно нього 15 жовтня 2018 року відповідачем булавинесена постанова у справі про адміністративне правопорушення про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 грн., відповідно до якої позивач, керуючи транспортним засобом, перевищив дозволену швидкість руху автомобілю, чим порушив вимоги п.12.9 Правил дорожнього руху України та в результаті чого скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП. Оскільки він не вчиняв даного адміністративного правопорушення, а зазначена постанова не відповідає вимогам закону, тому просить її скасувати.

Належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи відповідач у судове засідання не з`явився, однак своїм поясненнями на адміністративний позов, яке надійшло на адресу суду 26 лютого 2019 року, просить відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши позивача та вивчивши матеріали справи, суд вважає, що адміністративний позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст.288 КУпАП постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративне стягнення може бути оскаржено в районний суд, у порядку, визначеному КАС України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Згідно ст.245 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення повинно забезпечуватись у точній відповідності з законом, зокрема, заборонено відступати від встановлених законом матеріальних і процесуальних адміністративно-правових норм.

Судом встановлено, що 15 жовтня 2018 року відносно позивачавідповідачем була винесена постанова у справі про адміністративне правопорушення, серії ВР №280505, про накладення адміністративного стягнення за ч.1 ст.122 КУпАП у вигляді штраф у розмірі 255 грн. (а.с.6).

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це регламентовано ст.251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйом-ки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягується до адміністративної відповідальност, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

Кабінет Міністрів України в п.12 своєї постанови«Про заходи щодо збереження автомобільних доріг загального користування» №879 від 27 червня 2007 року зазначив, що вимірювальне і зважувальне обладнання для здійснення габаритно-вагового контролю повинне утримуватись у робочому стані, періодично проводиться повірка (метрологічна атестація) такого обладнання з подальшим клеймуванням (пломбуванням) та видачею відповідного свідоцтва спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології, окрім цього, у п.13 цієї постанови передбачено, що під час здійснення габаритно-вагового контролю не допускається використання вимірювального і зважувального обладнання, періодична повірка (метрологічна атестація) якого не проведена, а також обладнання, що перебуває у несправному стані.

При вирішенні питання щодо предмету спору слід звернути увагу на роз`яснення п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» №14 від 23 грудня 2005 року та п.7 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами скарг на постанови у справах про адміністративні правопорушення» №6 від 24 червня 1988 року, якими визначено неприпустимість ігнорування прав осіб, яких притягають до адміністративної відповідальності, потерпілих, їх законних представників та захисників. Зокрема, постанова у справі про адміністративне правопорушення повинна відповідати вимогам ст.ст.283, 284 КУпАП і містити докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення із зазначенням мотивів відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів; розглядаючи відповідно до ст.293 КпАП скаргу або протест на постанову у справі про адміністративне правопорушення, суд повинен перевірити: чи накладено адміністративне стягнення правомочним органом, чи є в діях даної особи ознаки проступку, за який законом передбачена адміністративна відповідальність, і вина у його вчиненні; чи не сплив строк давності для притягнення до адміністративної відповідальності, чи правильні висновки органу (посадової особи), який виніс постанову, про тяжкість вчиненого проступку і обтяжуючі обставини, чи враховані пом`якшуючі обставини, майновий стан винного.

Відповідно до ч.1 ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частина 1 ст.73 КАС України регламентує, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

За правилами ч.1 ст.77 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Незважаючи на встановлений процесуальним законом порядок доказування та не звертаючи увагу на вимоги ст.6 КАС України, позивач не довів існування фактів щодо неправомірності складання інспектором постанови, не обґрунтував належним чином підставу й предмет своїх позовних вимог, які могли б мати юридичне значення для вирішення справи.

Відповідно до ст.ст.10,60,61 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Обставини визнані сторонами, не підлягають доказуванню. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Слід також зазначити, що згідно положень ст.ст.72 ЦПК України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Проаналізувавши матеріали адміністративного провадження за позовом ОСОБА_1 суд дійшов висновку про неможливість його задоволення у зв`язку з недоведеністю останнім тих юридичних фактів матеріально-морального правового характеру, на які він посилається.

Керуючись ст.ст.9,77,79,244,246 КАС України,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до інспектора патрульної поліції роти №3 батальйону №1 УПП в Одеській області про оскарження постанови про адміністративне правопорушення, серії ВР №280505 від 15 жовтня 2018 року, третя особа Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції, відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена безпосередньо до апеляційного адміністративного суду Одеської області протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Згідно п.15 та підпункту 15.5 Розділу ХIII Перехідних положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: