Справа № 580/2275/19
Суддя: Сорочко Євген Олександрович
Дата ухвалення: 2019-07-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 580/2275/19 Суддя (судді) суду 1-ї інстанції:
ПОСТАНОВА

Іменем України

20 липня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Сорочка Є.О.,

суддів Літвіної Н.М.,

Федотова І.В.,

за участю секретаря с/з Грисюк Г.Г.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу офіційного спостерігача від громадської організації "Громадська ініціатива "ЛАД" в одномандатному виборчому окрузі № 195 ОСОБА_1 на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 17 липня 2019 року у справі за адміністративним позовом офіційного спостерігача від громадської організації "Громадська ініціатива "ЛАД" в одномандатному виборчому окрузі № 195 ОСОБА_1 до кандидата у народні депутати України в одномандатному виборчому окрузі № 195 ОСОБА_2 про встановлення фактів підкупу виборців та використання при фінансуванні передвиборчої агітації крім коштів виборчого фонду інших коштів,

ВСТАНОВИВ:

Позивач 15.07.2019 звернувся до Черкаського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, в якому просив:

- встановити факт підкупу виборців кандидатом у народні депутати України у одномандатному виборчому округу № 195 від політичної партії "Слуга Народу" ОСОБА_2 ;

- встановити факт використання кандидатом у народні депутати України у одномандатному виборчому округу № 195 від політичної партії "Слуга Народу" ОСОБА_2 при фінансуванні передвиборчої агітації крім коштів виборчого фонду інших коштів.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 17 липня 2019 року у задоволенні позову відмовлено.

Позивач в апеляційній скарзі просить скасувати вказане судове рішення та ухвалити нове, яким позов задовольнити, оскільки вважає, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, судом неправильно застосовано норми матеріального права, порушено норми процесуального права.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що матеріали справи містять достатньо належних, допустимих та достовірних доказів, які підтверджують спірні факти.

Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу просить відмовити у її задоволенні, посилаючись на необґрунтованість доводів скаржника.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегією суддів встановлено таке.

Указом Президента України від 21.05.2019 № 303/2019 достроково припинені повноваження Верховної Ради України восьмого скликання та призначені позачергові вибори до Верховної Ради України на 21.07.2019.

Постановою Центральної виборчої комісії від 25 червня 2019 року № 1288 від 30 травня 2019 року № 913 надано дозвіл Громадській організації "Громадська ініціатива "ЛАД" мати на території Черкаської області офіційних спостерігачів під час позачергових виборів народних депутатів України 21 липня 2019 року.

Згідно посвідчення від 20 червня 2019 року № ОС-2, виданого головою окружної виборчої комісії одномандатного виборчого округу № 195, ОСОБА_1 є офіційним спостерігачем від Громадської організації "Громадська ініціатива "ЛАД" в одномандатному виборчому окрузі № 195.

Постановою Центральної виборчої комісії від 25 червня 2019 року № 1288 "Про реєстрацію кандидатів у народні депутати України, висунутих політичною партією "Слуга Народу" (додаток 22) ОСОБА_2 зареєстровано кандидатом в народні депутати України в одномандатному виборчому окрузі 195 на позачергових виборах народних депутатів України 21 липня 2019 року.

Вважаючи, що відповідачем здійснюється підкуп виборців, а при фінансуванні передвиборчої агітації використовуються крім коштів виборчого фонду інші кошти, позивач звернувся до суду з позовом.

Суд першої інстанції, приймаючи рішення про відмову у задоволенні позову, дійшов висновків про те, що викладені в позовній заяві доводи є необґрунтованими, а позивачем не доведено спірних фактів.

Колегія суддів суду апеляційної інстанції при прийнятті цієї постанови виходить з такого.

За змістом частини третьої статті 77, пункту 20 частини першої статті 92 Конституції України організація і порядок проведення виборів народних депутатів України встановлюються законом.

Спеціальним законом, який регламентує основні засади, організацію та порядок проведення виборів народних депутатів України є України «Про вибори народних депутатів України» від 17.11.2011 № 4061-VI (далі - Закон № 4061-VI).

Відповідно до статті 10 Закону № 4061-VI право висування кандидатів у депутати належить громадянам України, які мають право голосу. Це право реалізується ними через партії або шляхом самовисування відповідно до цього Закону.

Згідно статті 6 Закону № 4061-VI вибори депутатів є вільними. Громадянам України забезпечуються умови для вільного формування своєї волі та її вільного виявлення при голосуванні.

Застосування насильства, погроз, обману, підкупу чи будь-яких інших дій, що перешкоджають вільному формуванню та вільному виявленню волі виборця, забороняється.

Частиною першою статті 38 Закону № 4061-VI визначено, що передвиборна агітація - це здійснення будь-якої діяльності з метою спонукання виборців голосувати за або не голосувати за певного кандидата у депутати або партію - суб`єкта виборчого процесу. Передвиборна агітація може здійснюватися в будь-яких формах і будь-якими засобами, що не суперечать Конституції України та законам України.

Форми проведення передвиборної агітації встановлені частиною другою статті 38 Закону № 4061-VI, до яких, окрім інших, віднесено: 5) розповсюдження виборчих листівок, плакатів та інших друкованих агітаційних матеріалів чи друкованих видань, в яких розміщено матеріали передвиборної агітації; 6) розміщення друкованих агітаційних матеріалів чи політичної реклами на носіях зовнішньої реклами; 10) в інших формах, що не суперечать Конституції України та законам України.

Частиною шостою статті 38 Закону № 4061-VI передвиборна агітація здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України, виділених на забезпечення ведення передвиборної агітації відповідно до цього Закону, коштів виборчих фондів партій, кандидатів у депутати в одномандатних округах. Кандидати у депутати, зареєстровані у загальнодержавному окрузі, можуть здійснювати передвиборну агітацію за кошти виборчого фонду партії. Використання власних коштів партій, кандидатів у депутати чи коштів з інших джерел для проведення передвиборної агітації, у тому числі з ініціативи виборців, забороняється.

Відповідно до частини чотирнадцятої статті 74 Закону № 4061-VI забороняється проводити передвиборну агітацію, що супроводжується наданням виборцям, закладам, установам, організаціям коштів або безоплатно чи на пільгових умовах товарів (крім товарів, що містять візуальні зображення назви, символіки, прапора партії, за умови, що вартість таких товарів не перевищує три відсотки розміру мінімальної заробітної плати), послуг, робіт, цінних паперів, кредитів, лотерейних білетів, інших матеріальних цінностей. Така передвиборна агітація або надання виборцям, закладам, установам, організаціям коштів або безоплатно чи на пільгових умовах товарів, послуг, робіт, цінних паперів, кредитів, лотерейних білетів, інших матеріальних цінностей, що супроводжується закликами або пропозиціями голосувати за або не голосувати за певну партію чи кандидата у депутати або згадуванням назви партії чи імені кандидата, є непрямим підкупом виборців.

Як зазначалося, звертаючись до суду із позовом, що розглядається у даній справі, позивач посилався на те, що відповідачем здійснюється підкуп виборців, а при фінансуванні передвиборчої агітації використовуються кошти, які не належать до виборчого фонду.

Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС) кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно частини першої статті 72 КАС доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (частини перша, четверта статті 73 КАС). Суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом (частина перша статті 74 КАС). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (частина перша статті 75 КАС).

В обґрунтування наведених обставин, позивач посилався на викладений в інтернет-мережі «Youtube» відеозапис під назвою " ОСОБА_2 Черкаси підкуп" ІНФОРМАЦІЯ_1, на якому, на думку позивача, зафіксовано факт підкупу відповідачем виборців ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_1, на підтвердження чого позивач також долучив до матеріалів справи зображення сторінки «ІНФОРМАЦІЯ_3» у інтернет-мережі «Фейсбук».

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що відеозапис в інтернет-мережі «Youtube» за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_4 недоступний, водночас матеріали справи також містять цей відеозапис в електронному вигляді на оптичному диску.

Дослідивши наданий позивачем відеозапис та зображення сторінки «ІНФОРМАЦІЯ_3» у інтернет-мережі «Фейсбук», колегією суддів встановлено таке.

Згідно відеозапису, невідома особа жіночої статі у невідомому приміщенні, на одній зі стін якого знаходиться банер «Зе! / депутат / слуга народу», видає іншій особі за кадром, що має чоловічий голос, кошти невстановленого призначення, але припустимо у якості плати за розповсюдження газет та листівок, зміст яких встановити неможливо.

Суд наголошує, що із вказаного відеозапису неможливо ідентифікувати ні присутніх на ньому осіб, ні місцезнаходження приміщення, а також неможливо встановити будь-яке відношення цього відеозапису до відповідача.

Доводи про те, що події, що відображені на вказаному відео здійснюються у приймальні відповідача колегія суддів відхиляє. Співставлення вказаного запису із фото-світлинами сторінки «ІНФОРМАЦІЯ_3» у інтернет-мережі «Фейсбук» та ідентифікація позивачем інтер`єру приміщення і особи, що зображені на відео та у відповідних світлинах, як ідентичних, є виключно його суб`єктивним уявленням, яке не підтверджено жодними належними та допустимими доказами.

У свою чергу, колегія суддів не вважає, що приміщення та особа жіночої статі, що зображені на відео є очевидно тим самим приміщенням та тією самою особою, що зображені на відповідних світлинах у інтернет-мережі «Фейсбук».

За таких обставин, наданий позивачем відеозапис, не містить жодної доказової інформації щодо вчинення відповідачем, за вказівкою відповідача, з відома чи без відома відповідача підкупу виборців чи використання ним при фінансуванні передвиборчої агітації крім коштів виборчого фонду інших коштів.

Таким чином, вказаний відеозапис не є належним та достовірним доказом, який містить інформацію щодо про дійсне існування спірних фактів.

Відповідно до частин першої, другої статті 32 Конституції України ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України. Не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

Колегія суддів також наголошує, що походження та авторство наданого позивачем відеозапису невідоме, а докази його отримання із дотриманням вимог чинного законодавства відсутні. Тому такий відеозапис не може бути прийнятий судом як допустимий доказ існування спірних фактів.

Також в обґрунтування своєї позиції позивач надав до суду зображення екрану телефону із листуванням абонентів у групі мобільного додатку «Вайбер», а також роздруківку щодо імен абонентів та їх номерів мобільних телефонів у вищевказаній групі, в якій, на його думку, координується та обговорюється діяльність з підкупу виборців в інтересах відповідача.

Так, згідно наданих зображень, абоненти мобільного додатку «Вайбер» у групі з назвою « ІНФОРМАЦІЯ_5» здійснюють листування щодо коштів, заробітної плати, листівок тощо. Водночас вказані зображення не містять будь-якої інформації щодо здійснення відповідачем, за вказівкою відповідача, з відома або без відома відповідача підкупу виборців чи використання ним при фінансуванні передвиборчої агітації крім коштів виборчого фонду інших коштів.

Окрім того, колегія суддів наголошує, що надані позивачем та долучені до матеріалів справи зображення екрану мобільного телефону із відкритим мобільним додатком «Вайбер» не є достовірним доказом інформації щодо існування групи абонентів у мобільному додатком «Вайбер» із назвою « ІНФОРМАЦІЯ_5 », а також обставин існування зображених повідомлень абонентів.

Роздрукована позивачем інформація щодо певних осіб та номерів мобільних телефонів не є допустимим та достовірним доказом будь-яких обставин, що підлягають встановленню у даній справі. Це ж стосується наданої позивачем інформації про номер телефону абонента «Офіс», який співпадає із номером телефону, зазначеним на зображеннях сторінки «ІНФОРМАЦІЯ_3» у інтернет-мережі «Фейсбук».

Відповідно до статті 31 Конституції України кожному гарантується таємниця листування, телефонних розмов, телеграфної та іншої кореспонденції. Винятки можуть бути встановлені лише судом у випадках, передбачених законом, з метою запобігти злочинові чи з`ясувати істину під час розслідування кримінальної справи, якщо іншими способами одержати інформацію неможливо.

Суд апеляційної інстанції наголошує, матеріали справи не містять, а позивачем не було надано доказів того, що подані позивачем зображення спілкування (листування), а також інформація про імена (псевдоніми) та номера мобільних телефонів відповідних абонентів мобільного додатку «Вайбер», отримані із дотриманням вимог чинного законодавства у відповідності до статей 31, 32 Конституції України. Тому, такі зображення спілкування (листування) та роздруківка з інформацією про імена (псевдоніми) абонентів та їх номери мобільних телефонів, не можуть бути прийняті судом як допустимий доказ існування спірних фактів.

Суд першої інстанції у відповідності до статті 99 КАС також обґрунтовано відхилив електронні докази, оскільки вони подані позивачем не в оригіналі, а їх копії (паперові копії) не засвідчені у встановленому законом порядку. При цьому, втрата чинності Законом України «Про електронний цифровий підпис» не звільняє учасника справи від обов`язку засвідчувати копію електронного доказу електронним цифровим підписом за Законом України «Про електронні довірчі послуги».

За таких обставин, надані позивачем матеріали, не є належними, допустимими та достовірними доказами існування спірних фактів, у тому числі щодо надання виборцям чи іншим особам коштів саме із закликом або пропозицією голосувати за відповідача або не голосувати за іншого кандидата. Інших доказів існування цих фактів матеріали справи не містять.

При цьому, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що позовні заяви про встановлення факту підкупу виборців належать до юрисдикції адміністративних судів і можуть бути самостійним предметом адміністративного позову (як про це зазначив пленум Вищого адміністративного суду України у пункті 3.1 узагальнень, затверджених постановою від 5 лютого 2016 року №5).

Підсумовуючи викладене, за результатами розгляду апеляційної скарги колегія суддів суду апеляційної інстанції дійшла висновку, що суд першої інстанції прийняв правильне рішення про відмову у задоволенні позову.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на невірному трактуванні фактичних обставин та норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 315 КАС за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

За змістом частини першої статті 316 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Керуючись статтями 34, 243, 276, 316, 321 КАС, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу офіційного спостерігача від громадської організації "Громадська ініціатива "ЛАД" в одномандатному виборчому окрузі № 195 ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 17 липня 2019 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення і не може бути оскаржена.

Суддя-доповідач Є.О. Сорочко

Суддя Н.М. Літвіної

Суддя І.В. Федотов