Справа № 160/3752/19
Суддя: Олійник Віктор Миколайович
Дата ухвалення: 2019-06-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 червня 2019 року Справа № 160/3752/19
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіОлійника В. М.
за участі секретаря судового засіданняМаксімова А.С.
представника позивача представника відповідача Сагайдака А.В. Ковальової Ю.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Дніпропетровської митниці ДФС про визнання протиправним та скасування рішення, -
Позивач не погоджується з даними рішеннями відповідача, вважає їх безпідставними та необгрунтованими, такими, що суперечать вимогами чинного законодавства України оскільки при купівлі вищевказаного автомобіля ним було сплачено 7 450,01 доларів США, що підтверджується відповідними документами.
У відповідача були відсутні підстави визначати ціну автомобіля за резервним методом.
Ухвалою суду від 26 квітня 2019 року відкрито провадження у справі та призначено судове засідання на 10 годину 30 хвилин 28 травня 2019 року.
21 травня 2019 року на адресу суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній зазначив, що не згоден з доводами позивача та заперечує проти вимог позову у зв`язку з наступним.
Митна вартість товару заявлена позивачем за ціною договору (основний метод) відповідно до ст. 58 МКУ, а саме: 7451,00 дол. CША, що за курсом на день подання МД відповідає 212 035,84 грн.
Частиною 2 ст.53 МКУ визначений перелік документів, які підтверджують митну вартість товару.
Для підтвердження заявленої митної вартості товару під час проведення митного контролю та митного оформлення позивачем разом з МД надано наступні документи:
Рахунок-фактуру від 04.02.2019 №19-000112;
Декларація про походження товару від 12.02.2019 №3016;
Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу від 21.06.2016 №2750549;
Висновок Дніпропетровської ТПП від 12.02.2019 №ГО-363;
Паспорт громадянина АН НОМЕР_3 від 05.11.2010;
Довіреність ННО 662336 від 31.01.2019;
Код ІПН від 04.01.2011;
Паспортний документ фізичної особи, що дає право на перетин державного кордону 135974 від 10.08.2018.
Однак, наданий до митного оформлення рахунок від 04.02.2019 р. № 19-000112 не містить ідентифікаційних/індивідуальних характеристик транспортного засобу, таких як стан (новий, б/y), показники одометру, рік випуску, колір та ін. Зазначений рахунок не містить умов та положень щодо порядку проведення розрахунків, не містить також умов поставки.
Платіжне доручення № 0408004 від 19.12.2018 в гр. 70 не містить посилання (вказівки) рахунку-фактури за яким здійснюється оплата, в той час як відповідно до п.7 висновків Постанови Пленуму ВАСУ від 13.03.2017 №2 „Про довідку щодо узагальнення практики застосування адміністративними судами положень Митного кодексу України" в редакції від 13 березня 2012 року, платіжне доручення без вказівки у ньому на рахунок-фактуру (інвойс), на підставі яких здійснено платіж, не є доказом, достатнім для доведення митної вартості певної поставки товару.
Між декларантом позивача та відповідачем проводилась процедура консультацій, тобто обмін наявною інформацією, в усному та електронному порядку, про що свідчать електронні повідомлення та дані гр.33 оскаржуваних рішень про коригування митної вартості товару.
Листом від 20.02.2019 року № 20/02-03 декларантом надано повідомлення - прохання визначення митної вартості та завершення митного оформлення без урахування 10-денного терміну. Заява розглядається, як відмова від надання додаткових документів.
Відповідно до п.2 ч.6 ст.54 МКУ орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій-четвертій ст.53 МКУ, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті.
Отже, на підставі вищезазначеного, відповідач вважає, що оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів від 20.02.2019 №UА110150/2019/200049/1 є таким, що відповідає вимогам чинного законодавства, прийнятим у спосіб та в межах повноважень, наданих митним органам законодавством та цілком обґрунтованим, про що свідчать дані гр. 33 цих рішень.
28 травня 2019 року на адресу суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якій зазначено, що відповідачем не враховано, що відповідно до ч. 2. ст. 368 МК України при визначенні фактурної вартості товарів, які переміщуються у несупроводжуваному багажі та вантажному відправленні, крім вартості самих товарів враховується вартість їх страхування та перевезення (фрахту) до моменту перетинання ними митного кордону України.
Проте, придбаний позивачем в Ісландії вживаний автомобіль FIАТ з наступними механічними пошкодженнями, які підлягають заміні: Передній бампер в зборі з підсилювачем. Передня фара ліва. Ліве переднє крило. Передня панель. Спрацьовані передня подушка безпеки. Радіатор охолодження і кондиціонера деформовані. Отвір капота деформований. Можливі приховані дефекти ходової частини. Пошкоджені задні ліві двері на площі до 25%, заднє ліве крило на площі до 15%. У зв`язку з тим, що вживаний автомобіль FIАТ до моменту перетинання ним митного кордону України перевозився громадянином України ОСОБА_2 на підставі виданої позивачем нотаріально посвідченої довіреності від 31.01.2019 року (реєстраційний №105), тому вимоги ч. 2. ст. 368 МК України при визначенні фактурної вартості вживаного автомобілю FIАТ не поширюються, а припущення відповідача є безпідставні.
Відповідач до відзиву не надав жодного доказу, який би спростував зміст розпорядження на користь bilauppbod.is від 18.12.2018 року, платіжного доручення та інвойсу, в тому числі будь-які відомості про отримання від компетентних органів Ісландії інформації щодо підтвердження чи не підтвердження обставин відчуження автомобіля марки FIAT модель 500Х; номер кузова VIN - НОМЕР_1 , та отримання або не отримання від позивача коштів в сумі 7451 USD та/або іншої суми за відчужений вказаний транспортний засіб.
Також позивач зазначив, про те, що відповідачем не наведено жодного нормативно-правового акту в якому були б викладені вимоги про підтвердження числового значення показників одометра транспортних засобів, що переміщуються громадянами через митний кордон України.
04 червня 2019 року на адресу суду від представника відповідача надійшли письмові заперечення.
У запереченнях відповідач щодо правомірності застосування митницею ціни товару відповідно до системи «Schwackenet.de» зазначив, що відповідно до наказу Державної митної служби України (ДМСУ) від 13.10.2006 р. № 885 «Про забезпечення контролю за правильністю визначення митної вартості транспортних засобів, вузлів та агрегатів» підрозділи, що здійснюють контроль за визначенням бази оподаткування транспортних засобів, вузлів та агрегатів користуються джерелами цінової інформації - довідниками: «Superschwacke», «Schwackeliste», «Schwackeliste Trailertax» видавництва «Eurotax», «Used Car Guide», «Travel Trailer Guide» видавництва «Kelley Blue Book Automarketreport».
Система Schwackenet.de. - це міжнародна загальновизнана та загальнодоступна Інтернет - платформа. Користування системою є платним та передбачає реєстрацію суб`єкта користування. Державна фіскальна служба України в рамках виконання своїх функцій зареєстрована у вищезазначеній системі та користується інформацією на платній основі та надає інформацію територіальним органам.
У тексті витягу з системи Schwackenet.de зазначено марку транспортного засобу, його модель, номер кузова та інші характеристики, які однозначно дають змогу ідентифікувати цей витяг з ввезеним транспортним засобом.
За приписами пп. 1.1 пункту 1 наказу Державної митної служби України від 13.10.2006 № 885 "Про забезпечення контролю за правильністю визначення митної вартості транспортних засобів, вузлів та агрегатів" контроль за правильністю визначення митної вартості транспортних засобів, вузлів та агрегатів проводиться з урахуванням принципів Методики товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів (далі Методика), затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24.11.2003 р. № 142/5/2092, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 24.11.2003 р. за № 1074/8395.
Розрахунок числового значення вартісного рівня транспортних засобів здійснюється відповідно до формул, наведених у пункті 7.53.3 пункту 7.53 розділу VII Методики, та методик розрахунку вартісного рівня, наведеного у спеціалізованих офіційних виданнях, які містять інформацію про ціни на транспортні засоби, сформовані на світовому ринку (видавництва "Kelley Blue Book", "Eurotax", "Nada" тощо), з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GATT). При цьому для моторних транспортних засобів враховуються відомості, що містяться у товаросупровідних документах та актах про проведення фізичного або митного огляду щодо: марки, моделі, модифікації, типу та маркування кузова, об`єму та потужності двигуна, типу пального, повної маси, вантажопідйомності, фактичного терміну експлуатації, пробігу, технічного стану, комплектації, функціонального призначення. Ідентифікація кожного транспортного засобу проводиться на основі даних його виробника; визначальним при цьому є ідентифікаційний номер VIN конкретного транспортного засобу.
Згідно з пунктом 10 Додатку 8 до Методики періодичний довідник "SuperSCHWACKE" (Eurotax, Швейцарія) рекомендований для використання при проведенні товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів.
Отже, враховуючи те, що позивач не надав належні документи, які підтверджують митну вартість товару, відповідачем правомірно для визначення такої вартості використано періодичний довідник "SuperSCHWACKE".
В судовому засіданні 25 червня 2019 року представник позивача позовні вимоги підтримав, адміністративний позов просив задовольнити.
Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти позовних вимог позивача, просив відмовити у їх задоволенні, підтримавши доводи викладені у відзиві та запереченнях.
Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши норми чинного законодавства України, суд встановив наступні обставини.
Факт оплати в сумі 7401 USD підтверджено платіжним дорученням в іноземній валюті (МТ103 вихідний Через SWIFT) від 19.12.2018 року N (MUR) 0408004.
У вказаній митній декларації самостійно визначено митну вартість товару за основним методом, тобто за ціною договору щодо товару, який імпортується (ціна товару), яка складає 7450,01 USD графа 42 митної декларації.
Одночасно із митною декларацією позивачем надано відповідачу ряд документів для підтвердження митної вартості товару і обраний метод її визначення. Зокрема позивач надав:
Рахунок-фактуру (інвойс) від 04.02.2019;
Висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією ГО-363 від 12.02.2019;
Договір про надання послуг митного брокера 59/2019 від 04.02.2019;
Паспорт громадянина України з відміткою про реєстрацію місця проживання в Україні НОМЕР_4 05.11.2010;
Довіреність ННО 662336 від 31.01.2019, РНОКПП від 04.01.2011;
Паспортний документ фізичної особи, що дає право на перетин державного кордону України РБ135974 від 10.08.2018;
митну декларацію №UА110150/2019/208257 від 13.02.2019 та інші документи.
Так, підставою для визначення митної вартості слугувало те, що платіжне доручення №0408004 від 19.12.2018 в гр. 70 не містить посилання (вказівки) рахунку-фактури за яким здійснюється оплата, в той час як відповідно до п. 7 висновків Постанови Пленуму ВАСУ від 13.03.2017 №2 "Про довідку щодо узагальнення практики застосування адміністративними судами положень Митного кодексу України" в редакції від 13 березня 2012 року, платіжне доручення без вказівки у ньому на рахунок-фактуру (інвойс), на підставі яких здійснено платіж, не є доказом, достатнім для доведення митної вартості певної поставки товару.
У зв`язку з цим було розпочато процедуру консультацій із декларантом та повідомлено про необхідність надання в 10 календарних днів (за наявності) такі додаткові документи:
транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення, - рахунки про сплату комісійних посередницьких послуг, пов`язаних з виконанням умов договору - якщо здійснювалось страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування. - інші платіжні, бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару - договір із третіми особами, пов`язаний з договором про поставку транспортного засобу, митна вартість якого визначається, - рахунки про сплату посередницьких послуг пов`язаних з виконанням умов договору.
Позивачем було направлено лист на адресу відповідача від 20.02.2019 року №20/02-03, який був розцінений останнім як відмова від надання додаткових документів.
Перший метод не застосований у зв`язку з ненаданням документів, передбачених частиною 2 та 3 статті 53 Митного кодексу України, а саме: якщо рахунок сплачено, - банківських платіжних документів, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації товару.
Засади державної митної справи, зокрема, процедури митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України, умови та порядок справляння митних платежів, визначаються Митним кодексом України №4495-УІ від 13.03.2012 року (надалі по тексту також - МК України).
За приписами частини 1 статті 246 МК України метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.
Згідно частини 1 статті 248 коментованого Кодексу митне оформлення розпочинається з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання органом доходів і зборів від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.
Згідно ч. 1 ст. 257 МК України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії.
Відповідно до частини 6 статті 257 МК України умови та порядок декларування, перелік відомостей, необхідних для здійснення митного контролю та митного оформлення, визначаються цим Кодексом. Положення про митні декларації та форми цих декларацій затверджуються Кабінетом Міністрів України, а порядок заповнення таких декларацій та інших документів, що застосовуються під час митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, - центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.
Положеннями статті 49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, визначено як вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Частинами 1, 2 статті 51 МК України передбачено, що митна вартість товарів, які переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.
Згідно частини 1 статті 52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.
Частиною 4 статті 58 МК України визначено, що митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України, відповідно до митного режиму імпорту є ціна, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.
Згідно ч. 5 ст. 58 МК України ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті. - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.
За змістом частини 2 статті 52 МК України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.
Відповідно до ч. 1 ст. 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, які підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення (частина 1 статті 53 МК України).
Згідно частини 2 статті 53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок- проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Подані 13.02.2019 до митного оформлення документи (декларація митної вартості та рахунок-фактура (інвойс) за назвою і змістом відповідали вимогам пунктів 1, 3 частини 2 статті 53 МК України.
Згідно частини 1 статті 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:
1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції):
а) за ціною договору щодо ідентичних товарів;
б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів;
в) на основі віднімання вартості;
г) на основі додавання вартості (обчислена вартість);
Відповідно до частини 2 коментованої статті Кодексу основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).
Частиною 3 статті 57 МК України передбачено, що кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності (частина 4 статті 57 МК України).
Згідно частини 5 вказаної статті Кодексу у разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.
При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу (частина 6 статті 57 МК України).
За приписами частини 1 статті 58 МК України метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо: 1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що: а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно); в) не впливають значною мірою на вартість товару; 2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів; 3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті; 4) покупець і продавець не пов`язані між собою особи або хоч і пов`язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.
Відповідно до частини 3 статті 58 МК України у разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини 1 статті 57 цього Кодексу.
Контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості (частина 1 статті 54 МК України).
У відповідності до частини 2 статті 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.
Згідно частини 3 статті 54 МК України за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.
Частиною 5 статті 54 МК України передбачено, що орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право, зокрема, упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.
При цьому, відповідно до частини 3 статті 53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Коригування митної вартості імпортованого позивачем транспортного засобу відповідачем проведено у зв`язку з нібито відсутністю у документах, зазначених в частині 2 статті 53 МК України, всіх відомостей, які підтверджують числові значення складових митної вартості імпортованого транспортного засобу та відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена за вказаний автомобіль.
Однак, суд зазначає про те, що висновки відповідача про неможливість визначення митної вартості за першим основним методом за ціною, яка вказана в розпорядженні на користь bilauppbod.is від 18.12.2018 року, платіжному дорученні від 19.12.2018 року та інвойсі зроблені передчасно, у зв`язку з наступним.
Так, одночасно із митною декларацією позивачем було надано відповідачу ряд документів для підтвердження митної вартості товару, серед яких розпорядження про міжнародний платіж на користь Bilauppbod від 18.12.2018 року.
Переклад наведеного документу на українську виконаний Бюро перекладів «АЛЬФА-ВІП», засвідчений відповідною печаткою.
Компанія Bilauppbod також видала позивачу рахунок-фактуру №19- 000112 від 04.02.2019 р., де вказано в Описі автомобіль 2016 FIAT 500Х НОМЕР_1 і вказана сума 7451,00 дол. США.
Відтак, системний аналіз змісту тексту перекладеного документу свідчить, що позивач, після розпорядження про міжнародний платіж на користь bilauppbod. is від 18.12.2018 року на купівлю автомобіля марки марки FIAT модель 500Х; сплатив 19.12.2018 року нерезиденту Bilauppbod вартість товару в сумі 7401 USD.
Розрахунок здійснено через фінансову установу, а тому відсутні будь-які інші банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару, окрім платіжного доручення наданого відповідачеві, на необхідність подання яких він наполягав.
Так, відповідач у відзиві говорить про те, що позивачем не надано документи, що підтверджують перевезення автомобіля марки FIAT модель 500Х.
З цього приводу суд має зазначити, що відповідно до ч. 2. ст. 368 МК України при визначенні фактурної вартості товарів, які переміщуються у несупроводжуваному багажі та вантажному відправленні, крім вартості самих товарів враховується вартість їх страхування та перевезення (фрахту) до моменту перетинання ними митного кордону України.
Проте, придбаний позивачем в Ісландії вживаний автомобіль FIАТ з наступними механічними пошкодженнями, які підлягають заміні: Передній бампер в зборі з підсилювачем. Передня фара ліва. Ліве переднє крило. Передня панель. Спрацьовані передня подушка безпеки. Радіатор охолодження і кондиціонера деформовані. Отвір капота деформований. Можливі приховані дефекти ходової частини. Пошкоджені задні ліві двері на площі до 25%, заднє ліве крило на площі до 15% переміщувався не у несупроводжуваному багажі та не у вантажному відправленні.
У зв`язку з тим, що вживаний автомобіль FIАТ до моменту перетинання ним митного кордону України перевозився громадянином України ОСОБА_2 на підставі виданої позивачем нотаріально посвідченої довіреності від 31.01.2019 року (реєстраційний №105), тому вимоги ч. 2. ст. 368 МК України при визначенні фактурної вартості вживаного автомобілю FIАТ не можуть бути застосовані в даних обставинах.
Відповідач до відзиву не надав жодного доказу, який би спростував зміст розпорядження на користь bilauppbod.is від 18.12.2018 року, платіжного доручення та інвойсу, в тому числі будь-які відомості про отримання від компетентних органів Ісландії інформації щодо підтвердження чи не підтвердження обставини відчуження автомобіля марки FIAT модель 500Х; номер кузова VIN - НОМЕР_1 , та отримання або не отримання від позивача коштів в сумі 7451 USD та/або іншої суми за відчужений вказаний транспортний засіб.
Також суд має зазначити про те, що відповідачем не наведено норми законодавства, якою було б передбачені вимоги про підтвердження числового значення показників одометра транспортних засобів, що переміщуються громадянами через митний кордон України.
Суд також враховує, що в матеріалах справи міститься копія Висновку експерта про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією ГО-363 від 12.02.2019, в якому зафіксовано, що дійсно автомобіль марки FIAT має наступні механічні пошкодження, які підлягають заміні: Передній бампер в зборі з підсилювачем. Передня фара ліва. Ліве переднє крило. Передня панель. Спрацьовані передня подушка безпеки. Радіатор охолодження і кондиціонера деформовані. Отвір капота деформований. Можливі приховані дефекти ходової частини. Пошкоджені задні ліві двері на площі до 25%, заднє ліве крило на площі до 15%.
Однак, під час коригування митної вартості автомобіля позивача відповідачем не були враховані вказані пошкодження.
Щодо застосування відповідачем ціни товару відповідно до системи Schwacke Net., суд має зазначити наступне.
Зокрема, за змістом пункту 5 "Джерела довідкової інформації, які можуть бути використані під час роботи з аналізу, виявлення та оцінки ризиків" Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб органів доходів і зборів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, затверджених наказом ДФС України від 11.09.2015 за №689, визначено, що під час робіт з аналізу, виявлення та оцінки ризиків можуть використовуватися такі джерела інформації:
- спеціалізовані програмно-інформаційні комплекси Єдиної автоматизованої інформаційної системи ДФС;
- спеціалізовані видання, які містять інформацію про ціни, сформовані на світовому ринку;
- інформація, отримана від ДФС, про ціни на товари та/або сировину, матеріали, комплектуючі, які входять до складу товарів;
- інформація, отримана від митних органів іноземних держав за результатами перевірки автентичності документів, які подавалися під час митного контролю та митного оформлення товару;
- інформація, отримана за результатами здійснення митного контролю, в тому числі, за результатами проведення документальних перевірок дотримання вимог законодавства з питань державної митної справи;
- інформація, отримана від державних органів, установ та організацій на запити територіальних органів та/або ДФС;
- цінова інформація, отримана в рамках домовленостей, укладених між ДФС та асоціаціями, спілками та іншими об`єднаннями імпортерів та виробників;
- висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, що мають відповідні повноваження згідно із законодавством;
- інформація отримана з мережі Інтернет.
У спірних відносинах інформація із програмного продукту Schwacke Net є висновком про якісні та вартісні характеристики товару.
Варто відзначити й те, що інформація із програмного продукту Schwacke Net після даних про "вартість продажу (Schwacke) з ПДВ" і "вартість покупки (Schwacke) з ПДВ" містить запис виконаний на німецькій мові "vorbehaltlich der technischen Prufung", безпосередній переклад якого свідчить "підлягає технічній експертизі".
Тобто, в будь-якому випадку оцінка Schwacke Net здійснена без безпосереднього технічного огляду (експертизи) щодо реального стану автомобіля, що декларувався позивачем, який містить значні технічні ушкодження та інформацію про його стан внаслідок експлуатації. Відповідач не довів, що така інформація про реальний стан цього транспортного засобу була передана для оцінки за допомогою програмного продукту Schwacke Net.
У відповідача були в наявності всі документи для визначення митної вартості за ціною договору щодо товарів, які імпортуються. Оцінюючи подані декларантом документи в сукупності відповідач мав можливість встановити дійсну вартість товару 7401 USD, який переміщався через митний кордон України.
Відповідач не довів неможливість застосування ним попередніх п`яти методів визначення митної вартості товару. Загальні посилання на норми Митного кодексу України, зроблені в оскаржуваному рішенні, не конкретизують підстави щодо незастосування того чи іншого методу визначення митної вартості, що в свою чергу не може вважатися достатніми доводами обґрунтованості прийнятого суб`єктом владних повноважень рішення.
У зв`язку з цим суд вважає за необхідне задовольнити адміністративний позов у повному обсязі та відповідно до вимог ст. 139 КАС України присудити на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Дніпропетровської митниці ДФС судові витрати у розмірі 1 536,8 грн.
Керуючись ст. ст. 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Адміністративний позов задовольнити повністю.
Присудити на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Дніпропетровської митниці ДФС судові витрати у розмірі 1 536,80 грн. (одна тисяча п`ятсот тридцять шість гривень вісімдесят копійок).
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 01 липня 2019 року.

Суддя (підпис) Рішення не набрало законної сили 01 липня 2019 року. Суддя З оригіналом згідно. Суддя В.М. Олійник В.М. Олійник В.М. Олійник