Справа № 1.380.2019.002581
Суддя: Сасевич Олександр Михайлович
Дата ухвалення: 2019-07-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа №1.380.2019.002581
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 липня 2019 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Сасевича О.М.,

за участю секретаря судового засідання Шиц А.А.,

представника позивача ОСОБА_1 Ю.О.,

представника відповідача Кулініч О.А.,

розглянувши у судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправними дій, зобов`язання до вчинення дій,-

в с т а н о в и в:

На розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, із вимогами:

-визнати дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо надання відмови від 08.02.2019 року №743/02.10-10 в переведенні ОСОБА_2 з пенсії за віком на пенсію, відповідно до ст.37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року №3723-ХІІ протиправними;

-зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області призначити ОСОБА_2 пенсію за віком, відповідно до ст.37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року №3723-ХІІ, починаючи з 31.01.2019 року до моменту проведення перерахунку;

-зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити обчислення пенсії на підставі ст.37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року №3723-ХІІ відповідно до заробітної плати ОСОБА_2 за грудень 2018 року, згідно з листом Управління соціального захисту Львівської міської ради від 30.01.2019 року №2603-вих-103 про визначення заробітної плати ОСОБА_2 за грудень 2018 року;

-зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити перерахунок та виплату недоплаченої частини пенсії з 31.01.2019 року.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що з 31.07.2018 року позивачу призначено пенсію за віком, відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року №1058-IV (надалі по тексту - Закон №1058-IV). Згодом, 31.01.2019 року позивач звернулася із заявою №577 до відповідача про переведення з пенсії за віком на пенсію державного службовця, відповідно до пункту 10 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» №889-VII від 10.12.2015 року (надалі - Закон №889-VII) та статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року №3723-XII (надалі - Закон №3723-XII). Однак, листом від 08.02.2019 року відповідач відмовив позивачу у призначені зазначеної пенсії, мотивуючи тим, що обчислений стаж роботи на підставі записів трудової книжки, який дає право на призначення позивачу пенсії, відповідно до Закону №889-VII, становить менше 10 років. Водночас, у листі зазначено, що періоди роботи на посадах в органах місцевого самоврядування не враховується до стажу, що дає право на пенсію державного службовця.

Проте, позивач вважає таку відмову протиправною, оскільки відповідно до вимог чинного законодавства України відповідні періоди роботи зараховуються до стажу державної служби.

Ухвалою судді від 24.05.2019 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

14.06.2019 року від відповідача засобами поштового зв`язку надійшов до суду відзив на позовну заяву, в якому останній просив суд відмовити в задоволенні позову, вказуючи, що у ОСОБА_2 відсутній достатній стаж державної служби, який необхідний для переведення на пенсію, згідно Закону України «Про державну службу».

21.06.2019 року позивач подала до суду відповідь на відзив та клопотання про розгляд означеної справи в порядку спрощеного позовного провадження із повідомленням (викликом) сторін для надання обґрунтованих пояснень щодо підстав та предмету спору.

Ухвалою судді від 24.06.2019 року задоволено клопотання позивача та постановлено перейти із спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін до розгляду справи №1.380.2019.002581 за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, надала пояснення аналогічні тим, що викладені у позовній заяві та відповіді на відзив, просила суд позов задоволити повністю.

Представник відповідача у судовому засіданні просила суд відмовити у задоволенні позову за безпідставністю, з підстав, що викладені у відзиві на позовну заяву.

Заслухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з таких підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на обліку в органах Пенсійного фонду України та отримує з 31.07.2018 року пенсію по віку, відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

31.01.2019 року ОСОБА_2 звернулася до Залізничного відділу обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області із заявою про переведення її на пенсію за віком, згідно ст.37 Закону України «Про державну службу» (Закон №3723-ХІІ).

Листом від 08.02.2019 року за №743/02.10-10 Відділ з питань призначення та перерахунків пенсій №7 Управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області відмовив позивачу у переведенні останньої на пенсію за віком, відповідно ст.37 Закону України «Про державну службу», з посиланням на те, що стаж роботи ОСОБА_2 на державній службі є недостатнім для призначенні пенсії за вищевказаним законом та у зв`язку із відсутністю належної довідки про заробітну плату для призначення пенсії.

Позивач, не погодившись з відмовою в призначенні пенсії за Законом України «Про державну службу», звернулася з означеним позовом до суду.

Визначаючись щодо позовних вимог, суд виходить з того, що відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України №2747-IV від 06.07.2005 року, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Право вибору пенсійних виплат закріплено у статті 10 Закону №1058-IV.

01.05.2016 року набув чинності Закон №889-VII, яким визначено право на пенсійне забезпечення державних службовців.

Згідно з пунктом 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VII втратив чинність Закон №3723-XI, крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу. Пунктами 10 та 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VII визначено право державних службовців на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-XI.

Зокрема, пунктом 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VII визначено, що для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії, відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Відповідно до статті 37 Закону №3723-XII, на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Статтею 46 Закону №889-VII визначені особливості стажу державної служби, а саме - у частині другій зазначено, що до стажу державної служби зараховуються, зокрема, час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом України «Про службу в органах місцевого самоврядування» (надалі по тексту - Закон №2493-III).

Відповідно до частини першої статті 14 Закону №2493-III, в органах місцевого самоврядування встановлюються, окрім іншого, такі категорії посад: п`ята категорія - керуючих справами виконавчих апаратів районних рад, керуючих справами (секретарів) виконавчих комітетів районних у містах рад, помічників голів, радників (консультантів), спеціалістів, головних бухгалтерів управлінь і відділів виконавчого апарату обласних, секретаріатів Київської та Севастопольської міських рад, керівників управлінь, відділів та інших виконавчих органів міських (міст обласного і республіканського в Автономній Республіці Крим значення) рад та їх заступників, керівників відділів (підвідділів) у складі самостійних управлінь, відділів виконавчих органів міських (міст обласного значення) рад, посади заступників міських (міст районного значення), сільських, селищних голів з питань діяльності виконавчих органів ради, секретарів міських (міст районного значення), сільських, селищних рад.

Суд встановив, що відповідно до записів у трудовій книжці:

-у період з 14.02.1997 року по 11.06.1997 року - ОСОБА_2 працювала на посаді спеціаліста ІІ категорії відділу субсидій в Залізничній районній адміністрації; 08.04.1997 року було присвоєно 7 категорію 15 ранг державного службовця та прийнято Присягу державного службовця, відповідно до ст.17 Закону України «Про державну службу»; 12.06.1997 року позивач звільнена із займаної посади за власним бажанням;

-28.06.1997 року, 14.07.1997 року - Залізничним центром зайнятості позивачу призначено виплату допомоги по безробіттю;

-15.07.1997 року - ОСОБА_2 зарахована на посаду спеціаліста ІІ категорії відділу субсидій в Залізничній районній адміністрації, як обрана за конкурсом; 28.12.1999 року присвоєно 14 ранг державного службовця; 01.08.2001 року присвоєно 13 ранг державного службовця; 04.09.2001 року прийняла Присягу посадової особи, відповідно до ст.11 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування»; 28.03.2003 року присвоєно позивачу 12 ранг посадової особи органу місцевого самоврядування; 01.01.2005 року присвоєно 11 ранг посадової особи органу місцевого самоврядування;

-01.01.2006 року - ОСОБА_2 переведена на посаду спеціаліста 1 категорії підвідділу субсидій, як така, що перебуває у кадровому резерві;

-04.01.2007 року - у зв`язку із реорганізацією органів виконавчої влади, позивач переведена за її згодою на посаду спеціаліста І категорії сектору з призначення всіх видів допомог Залізничного відділу соціального захисту;

-10.06.2009 року - ОСОБА_2 переведена за її згодою на рівнозначну посаду спеціаліста І категорії сектора прийняття заяв Залізничного відділу соціального захисту;

-у період з 23.01.2014 року по даний час позивач працює головним спеціалістом в Департаменті гуманітарної політики управління соціального захисту населення.

У відповідності до наданого позивачу (у відповідь на її власну заяву від 24.01.2019 року щодо видачі довідок про складові заробітної плати) листа-довідки Управління соціального захисту Львівської міської ради від 30.01.2019 року №2603-вих-103, заробітна плата ОСОБА_2 за грудень 2018 року склала 27256,50 грн., у т.ч.: посадовий оклад - 4800,00 грн., надбавка за ранг (11) - 70,00 грн., надбавка за вислугу років (30%) 1461,00 грн., надбавка за високі досягнення у праці (50%) - 3165,50 грн., премія за результатами роботи у листопаді 2018 року (135%) - 6480,00 грн., премія за результатами роботи у грудні 2018 року (135%) - 6480,00 грн., премія до Дня місцевого самоврядування - 4800,00 грн.

В свою чергу, в своєму листі відповідач вказує на те, що страховий стаж позивача становить 40 років 08 місяців 05 днів, проте стаж на посаді державної служби є недостатнім для призначення пенсії за Законом України «Про державну службу».

Відповідно до п.1 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 травня 1994 року №283 (надалі - Порядок №283), цим Порядком визначаються посади і органи, час роботи в яких зараховуються до стажу державної служби.

Згідно п.2 Порядку №283, до стажу державної служби зараховується робота (служба) на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених у статті 14 Закону України «Про службу в органах місцевого

самоврядування» (2493-14), а також на інших посадах, не зазначених у цій статті, віднесених Кабінетом Міністрів України до відповідної категорії посад в органах місцевого самоврядування.

Також, постановою Кабінету Міністрів України від 08.08.2012 року №740 «Про віднесення посад, які займали особи з числа колишніх державних службовців, до відповідних груп та підгруп посад державної служби, передбачених Законом України «Про державну службу», посади спеціаліста, спеціаліста І категорії, спеціаліста ІІ категорії та головного спеціаліста віднесено до посад державної служби, передбачених Законом України «Про державну службу».

Відповідно до пункту 4 Порядку обчислення стажу держаної служби, затвердженого постановою КМ України від 25.03.2016 року №229, до стажу державної служби зараховуються час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом України «Про службу в органах місцевого самоврядування».

Обставина щодо втрати чинності Порядку №283, у зв`язку із затвердженням 25 березня 2016 року Постановою №229 Кабінету Міністрів України нового Порядку обчислення стажу державної служби, не має значення, оскільки його норми були чинними на час здобуття позивачем стажу державної служби.

Порядок №229 у п.6 містить аналогічну норму, як і в п.8 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про державну службу» про те, що стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

При цьому, суд звертає увагу відповідача на правонаступництво в правовому регулюванні питання включення/зарахування стажу посадовців органів місцевого самоврядування до стажу державної служби - як Порядок №283 у п.2, так і чинний на теперішній час Порядок №229 у п.4 передбачає, що до стажу державної служби зараховуються час перебування н на посадах в органах місцевого самоврядування.

Отже, період роботи позивача на зазначених посадах зараховується до стажу державної служби.

Таким чином, суд дійшов висновку, що позовна вимога ОСОБА_2 про визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо надання відмови від 08.02.2019 року №743/02.10-10 в переведенні ОСОБА_2 з пенсії за віком на пенсію, відповідно до ст.37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року №3723-ХІІ є обґрунтованою, позаяк у позивача наявний стаж державної служби (понад 21 рік з дня прийняття Присяги державного службовця), а тому підлягає задоволенню.

З приводу посилань відповідача на невідповідність довідки про заробітну плату для призначення пенсії, як на одну із підстав для відмови у переведенні позивача на пенсію за віком, відповідно до Закону України «Про державну службу», то суд такі до уваги не приймає й зазначає наступне.

Відповідно до п.5 постанови Кабінету Міністрів України від 31.05.2000 року №865 «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії», форма довідки про заробітну плату, що подавалась для призначення пенсії державним службовцям, затверджувалася правлінням Пенсійного фонду України за погодженням з Міністерством соціальної політики.

На підставі постанови Кабінету Міністрів України від 14.09.2016 року №622 «Деякі питання пенсійного забезпечення окремих категорій осіб» Постанова №865 втратила чинність.

Таким чином, з 14.09.2016 року подання довідки для призначення/переведення пенсії не вимагається.

Надаючи правову оцінку обраного позивачем способу захисту, шляхом зобов`язання відповідача вчинити дії, варто зважати на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У пункті 145 рішення від 15.11.1996 року у справі «Чахал проти Об`єднаного Королівства» (Chahal v. The United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Засіб захисту, що вимагається зазначеною статтею повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п.75 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Афанасьєв проти України» від 05.04.2005 року (заява №38722/02).

Право на захист - це суб`єктивне право певної особи, тобто вид і міра її можливої (дозволеної) поведінки із захисту своїх прав. Воно випливає з конституційного положення: «Права і свободи людини і громадянина захищаються судом» (ст.55 Конституції України).

Отже, кожна особа має право на захист свого права у разі його порушення, невизнання чи оспорювання у сфері цивільних, господарських, публічно-правових відносин та за наявності неврегульованих питань.

Порушення права означає необґрунтовану заборону на його реалізацію або встановлення перешкод у його реалізації, або значне обмеження можливостей його реалізації тощо.

Таким чином, ефективний засіб правого захисту у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату.

З метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів позивача, суд вважає за можливе зобов`язати відповідача призначити, обчислити та здійснити перерахунок позивачеві на підставі листа-довідки Управління соціального захисту Львівської міської ради від 30.01.2019 року №2603-вих-103 пенсію за віком, відповідно до Закону України «Про державну службу», починаючи з 31.01.2019 року, у тому числі виплату недоплаченої частини пенсії.

На підставі викладеного, зважаючи на всі наведені обставини в їх сукупності та з урахуванням того, що позивачем доведено правомірність пред`явленого позову, а відповідачем доводи позовної заяви не були спростовані, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі.

Визначаючись щодо розподілу судових витрат, суд виходив з того, що згідно з частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи наведену норму, витрати, понесені позивачем у даній справі в сумі 768,40 грн. судового збору підлягають відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст.ст.14, 72-77, 139, 241-247, 250-251, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправними дій, зобов`язання до вчинення дій задоволити повністю.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо надання відмови від 08.02.2019 року №743/02.10-10 в переведенні ОСОБА_2 з пенсії за віком на пенсію, відповідно до ст.37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року №3723-ХІІ.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області призначити ОСОБА_2 пенсію за віком, відповідно до ст.37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року №3723-ХІІ, починаючи з 31.01.2019 року до моменту проведення перерахунку.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити обчислення пенсії на підставі ст.37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року №3723-ХІІ відповідно до заробітної плати ОСОБА_2 за грудень 2018 року, згідно з листом Управління соціального захисту Львівської міської ради від 30.01.2019 року №2603-вих-103 про визначення заробітної плати ОСОБА_2 за грудень 2018 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити ОСОБА_2 перерахунок та виплату недоплаченої частини пенсії з 31.01.2019 року.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (м.Львів, вул.Митрополита Андрея, 10; ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір в сумі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення за правилами, встановленими ст.ст.293, 295 - 297 КАС України.

Відповідно до пп.15.5 п.15 Розділу VII Перехідні положення КАС України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Суддя Сасевич О.М.

Повний текст рішення складено та підписано 19 липня 2019 року.