Справа № 824/310/19-а
Суддя: Совгира Д. І.
Дата ухвалення: 2019-07-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 824/310/19-а

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Боднарюк Олег Васильович

Суддя-доповідач - Совгира Д. І.

16 липня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Совгири Д. І.

суддів: Франовської К.С. Кузьменко Л.В. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Ременяк С.Я.,

позивача: не з`явився,

представника відповідача: Кауля-Негрич О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 19 квітня 2019 року (повний текст якої складено в м. Чернівці) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до Чернівецького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії.

Рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 19 квітня 2019 року у задоволені адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися про причини неявки суду не повідомили, хоча про час та дату розгляду справи повідомлялися належним чином, що підтверджується матеріалами справи.

Представник відповідача заперечувала проти задоволення апеляційної скарги позивача та просила суд залишити її без задоволення, а рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 19 квітня 2019 року - без змін.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника відповідача, яка прибула в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 25.01.1994 року позивач прийняла присягу державного службовця та їй присвоєно 13 ранг державного службовця, що вбачається з копії трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 , запис № 14. (а.с. 15)

Наказом Державного агентства земельних ресурсів України №516 від 15 вересня 2014 року ОСОБА_1 звільнено з посади начальника відділу Держземагентства у Заставнівському районі Чернівецької області на підставі п. 7-1 ст. 36 КЗпП України, у зв`язку з набранням законної сили судовим рішенням, відповідно до якого її притягнуто до відповідальності за корупційне правопорушення. (а.с.19)

Ця обставина також підтверджується записом № 25 у трудовій книжці ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 . (а.с. 17)

22.09.2014 року ОСОБА_1 призначено пенсію за віком з розрахунку загального страхового стажу 38 років 9 місяців та 21 день (станом на 31.07.2014), що вбачається з протоколу призначення пенсії №889 та розрахунку стажу, що є додатком до протоколу (а.с.35)

19.09.2018 року Міністерство соціальної політики України надало відповідь на звернення позивача, де роз`яснило порядок нарахування та перерахунку пенсій відповідно до положень Закону №1058-IV та умови переведення з пенсії призначеної до 01.05.2016 року згідно із Законом України "Про державну службу", на пенсії обчислені за нормами Закону №1058-IV. (а.с. 20)

02 січня 2019 року позивач звернулась з заявою до Управління Пенсійного фонду України у Заставнівському районі (а.с. 31) з проханням здійснити перерахунок пенсії відповідно до п. 10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону №889. У зверненні зазначила, що має необхідний стаж роботи в органах державної влади понад 35 років. З державної служби звільнена у 2014 році на підставі п. 7-1 ст. 36 КЗпП України.

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернівецькій області 16.01.2019 року надано відповідь на звернення позивача, щодо проведення перерахунку пенсії відповідно до п. 10 та 12 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 889 (а.с. 21, 22)

Відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_1 від 02.01.2019р. відповідач зазначив, що оскільки позивач була звільнена з державної служби на підставі п. 7-1 ст. 36 КзпП України (набранням законної сили рішення відповідно до якого позивача притягнуто до відповідальності за правопорушення пов`язане з корупцією), то відповідно до положень ст. 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 року пенсія державному службовцю призначається на загальних підставах.

23.02.2019 року ОСОБА_1 здійснено перерахунок пенсії за віком з розрахунку 40 років 11 місяців та 22 днів страхового стажу, коефіцієнт стажу з урахуванням кратності становить 0,40917, розмір пенсії за віком з понаднормовим стажем (за 10 років) з 01.03.2019 року становить 3123,94 грн. (а.с. 33)

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Відповідно до статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до п. 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону №889 для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Оскільки зазначена ОСОБА_1 у позовній заяві обставина про наявність у неї стажу роботи на державній службі понад 20 років відповідачем не оспорюється, та додатково підтверджується відомостями з наданої суду копії трудової книжки позивача, відтак, в суду не виникає обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин, на підставі положень ч. 1 ст. 78 КАС України суд вважає такі обставини встановленим в частині наявності у позивача стажу роботи на державній службі понад 20 років.

Водночас, згідно з ч. 1 ст. 37 Закону №3723 на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" ( 1058-15 ), за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" ( 1058-15 ), у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Відповідно до ч. 15 ст. 37 Закону №3723 державний службовець, звільнений з державної служби у зв`язку з засудженням за умисне кримінальне правопорушення, вчинене з використанням свого посадового становища, або притягненням до адміністративної відповідальності за вчинене правопорушення, пов`язане з корупцією, позбавляється права на одержання пенсії, передбаченої цією статтею. В таких випадках пенсія державному службовцю призначається на загальних підставах.

Наведені вище норми законодавства про пенсійне забезпечення є нормами імперативного характеру, які не визначають подвійного тлумачення в частині того, що особа, яка звільнена з державної служби може набути право на призначення пенсії, або ж за нею зберігається таке право за наявності факту притягнення до адміністративної відповідальності.

У випадку позивача, законодавець в розумінні норм, які стосуються соціальних гарантій, передбачив Основами законодавства про пенсійне забезпечення, призначення пенсії колишньому державному службовцю на загальних підставах.

Як зазначалось вище, позивач 16.09.2014 року звільнена із займаної посади на підставі п. 7-1 ст. 36 КзпП України (набрання законної сили судовим рішенням, відповідно до якого працівника притягнуто до відповідальності за корупційне правопорушення, пов`язане з порушенням обмежень, передбачених Законом України "Про засади запобігання і протидії корупції").

Тобто, законодавець ставить виникнення права на пенсію державного службовця в залежність від певних умов (віку, страхового стажу, тощо), а також і від наявності факту притягнення до адміністративної відповідальності за вчинене правопорушення, пов`язане з корупцією.

При цьому, право на призначення пенсії державного службовця не залежить від обставин, які врегульовані нормами процесуального характеру. Іншими словами, достатньо лише самого факту звільнення з державної служби у зв`язку з притягненням до адміністративної відповідальності за вчинене правопорушення, пов`язане з корупцією для того, щоб відповідна особа була позбавлена права на отримання пенсії державного службовця. Винятку у цих правовідносинах пенсійним законодавством не передбачено.

Посилання позивача на норми ст. 39 КУпАП відповідно до яких - якщо особа, піддана адміністративному стягненню, протягом року з дня закінчення виконання стягнення не вчинила нового адміністративного правопорушення, то ця особа вважається такою, що не була піддана адміністративному стягненню, є безпідставними, оскільки ці норми регулюють правовідносини процесуального характеру, які пов`язані із притягненням особи до адміністративної відповідальності.

Враховуючи викладене, відповідач відмовляючи у задоволенні заяви позивача діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначений законами України та Конституцією України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, безсторонньо, добросовісно, розсудливо з дотриманням принципу рівності перед законом, пропорційно та своєчасно. А тому, оскаржувана позивачем відмова від 19.01.2019 у переведенні позивача на пенсію державного службовця відповідає вимогам ч. 2 ст. 2 КАС України.

Підсумовуючи наведене, вивчивши матеріали справи, повно, всебічно, об`єктивно з`ясувавши обставини справи, оцінивши докази, безпосередньо досліджені в судовому засіданні, застосувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини, керуючись внутрішнім переконанням, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність порушення прав ОСОБА_1 прийнятим рішенням про відмову у переведенні на пенсію за віком, відповідно до Закону України "Про державну службу", згідно з Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Посилання позивача на положення Закону України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" № 76-VIII від 28.12.2014, постанову КМУ "Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії" №865 від 31.05.2000, постанову КМУ "Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів" № 1013 від 09.12.2015, положення ст. 22, 64 Конституції України, практики Європейського суду з прав людини не можуть бути застосовані судом вирішуючи цей спір, оскільки вказані норми по своєму змісту і суті не спростовують висновків суду, і у випадку позивача не допускають звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод останнього.

Таким чином, на думку колегії суддів апеляційної інстанції, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 19 квітня 2019 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Постанова суду складена в повному обсязі 18 липня 2019 року.

Головуючий Совгира Д. І.

Судді Франовська К.С. Кузьменко Л.В.