Справа № 620/737/19
Суддя: Губська Людмила Вікторівна
Дата ухвалення: 2019-07-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 620/737/19 Суддя (судді) першої інстанції: Кашпур О.В.
Суддя-доповідач: Губська Л.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Губської Л.В.,

суддів: Літвіної Н.М., Сорочка Є.О.,

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Чернігівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 24 квітня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Чернігівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України про скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду з даним позовом, в якому просила скасувати рішення Чернігівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України про утримання надміру нарахованих сум пенсії від 21.12.2018 № 442 та зобов`язати відповідача провести перерахунок та виплату пенсії з 22.07.2018 з урахуванням періоду роботи та заробітної плати, отриманих за час роботи з січня 1995 року по грудень 2000 року на Приватному акціонерному товаристві «Чернігівкабель» на підставі розрахункових відомостей обліку заробітної плати за період з січня 1995 року по грудень 2000 року, книг нарахування заробітної плати за цей період роботи.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що спірним рішенням встановлено переплату пенсії за період з 22.07.2018 по 30.11.2018 у розмірі 1736, 26 грн, яка, на думку відповідача, виникла у зв`язку із поданням ОСОБА_1 недостовірних відомостей при призначенні їй пенсії. Позивач наполягає, що за змістом статті 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» надміру виплачені суми пенсії стягуються з пенсіонера лише в разі зловживання правом на пенсію та подання недостовірних даних. За відсутності вчинення умисних дій вважає, що рішення є протиправним та підлягає скасуванню.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 24 квітня 2019 року адміністративний позов задоволено повністю.

Не погоджуючись з судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що в документах, поданих позивачем, було встановлено розбіжність в сумі заробітної плати. При цьому, зазначає, що фактично книги нарахування заробітної плати за 1995 - 2000 року зберігаються за адресою: АДРЕСА_1 , а керівник, головний бухгалтер товариства, яке видало довідки, або інші уповноважені особи, які мають право підпису документів, відсутні і фактичне місце їх перебування невідоме. Відтак, це призвело до виплати пенсії позивачу у більшому розмірі, що є підставою для стягнення з нього надміру сплаченої пенсії відповідно до ст. 50 Закону України «Про загальнообов`язкове пенсійне страхування».

Позивачем надано відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить відмовити в задоволенні вимог останньої, а судове рішення залишити без змін.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України справу розглянуто в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, судом першої інстанції установлено і підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 є пенсіонером, перебуває на обліку в Чернігівському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України та з 22 липня 2018 року отримує пенсію за віком, відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

При зверненні до відповідача за призначенням пенсії ОСОБА_1 , з-поміж іншого, було подано довідку про заробітну плату для обчислення пенсії від 02.07.2018 № 236, яка видана ПАТ «Чернігівкабель» за період роботи з 01.01.1995 по 31.12.2000.

Листом від 13.07.2018 № 16619/06 відповідачем надіслано запит до Головного управління Пенсійного України в Чернігівській області щодо проведення зустрічної перевірки наданих позивачем довідок про заробітну плату для обчислення пенсії, за період роботи заявниці на ПАТ «Чернігівкабель».

В подальшому 04.09.2018 позивачем до пенсійного органу надано довідку від 29.08.2018 № 85, яка видана ПАТ «Чернігівкабель» за період роботи з 01.01.1995 по 31.12.2000.

Перевіркою наданих позивачем документів для призначення пенсії, встановлено, що довідки про заробітну плату для обчислення пенсії, надані позивачем, охоплюють один і той же період роботи, а саме з 01.01.1995 по 31.12.2000, втім загальна сума заробітної плати за вищевказаний період роботи відмінна. Також в довідці від 29.08.2018 № 85, яка видана ПАТ «Чернігівкабель» відсутній кутовий штамп.

Актом зустрічної перевірки достовірності та обґрунтованості поданих для призначення (перерахунку) довідок про заробітну плату від 21.08.2018 № 13 встановлено, що відповідно до виданої ПрАТ «Чернігівкабель» довідки про заробітну плату для обчислення пенсії від 02.07.2018 № 236 за період роботи з січня 1995 року по грудень 2000 року первинні документи, а саме розрахункові відомості обліку заробітної плати за 1996 2000 роки знаходяться за адресою АДРЕСА_1.При цьому фактично книги нарахування заробітної плати за 1995 - 2000 роки зберігаються за вищевказаною адресою, але керівник, головний бухгалтер ПрАТ «Чернігівкабель» або інші уповноважені особи, які мають право підпису документів на підприємстві відсутні, фактичне місце перебування їх невідоме.

За таких обставин, розмір пенсії позивача переглянутий з дати призначення та нарахована переплата пенсії за період з 22.07.2018 по 30.11.2018, розмір якої становить - 1736, 26 грн, про що відповідачем прийнято рішення від 21.12.2018 № 442 про утримання надміру нарахованих сум пенсії.

Вважаючи зазначене рішення незаконними, ОСОБА_1 звернулась до суду з даним позовом.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч.ч. 1,2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не доведено факту подання позивачем недостовірних даних для обчислення пенсії, що є необхідною умовою для утримання надміру сплаченої пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове пенсійне страхування», з чим погоджується колегія суддів з огляду на наступне.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 50 Закону України «Про загальнообов`язкове пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV) суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.

Статтею 103 Закону № 1058-IV передбачено, що суми пенсії, надміру виплачені пенсіонерові внаслідок зловживань з його боку (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями, неподання відомостей про зміни у складі членів сім`ї тощо), стягуються на підставі рішень органу, що призначає пенсії.

З наведеного слідує, що обов`язковою умовою стягнення надміру виплачених пенсій є допущення зловживань з боку пенсіонера та в жодному випадку вказані суми не можуть бути стягнуті у разі призначення її на підставі недостовірних даних, формування яких не залежить від пенсіонера. В такому разі суми зайво виплаченої пенсії стягуються зі страхувальника.

Зловживанням з боку пенсіонера в розумінні ч. 1 ст. 103 Закону України «Про пенсійне забезпечення» є, зокрема, подання ним документів з явно неправильними відомостями.

Таким чином, відповідальність за достовірність даних, що враховуються при виплаті пенсії, а також обов`язок відшкодовувати надміру виплачені суми соціальних виплат, несуть пенсіонери - у разі неповідомлення пенсійного органу про обставини, що спричиняють зміну розміру пенсії або припинення її виплати, а також страхувальники - внаслідок несвоєчасного оформлення або подання пенсійних документів, а також за видачу недостовірних документів.

Отже, для правильного вирішення питання про утримання надміру сплачених сум пенсії орган, що уповноважений призначати пенсії, має достеменно встановити факт переплати пенсії у зв`язку із поданням недостовірних відомостей, що враховуються при її обчисленні, та з чиєї вини нараховано суми соціальних виплат у розмірі, що суперечить вимогам Закону.

Оцінюючи докази, що свідчать про можливе зловживання, судам слід виходити з презумпції дійсності документів, наданих для призначення пенсії, та презумпції добросовісності заявника. Ці презумпції може бути спростовано на підставі доказів, що доводять умисел заявника на отримання пенсії без законних для цього підстав.

Аналогічний правовий висновок викладено, зокрема, в постановах Верховного Суду від 25 вересня 2018 року у справі № 340/644/15-а та від 13 червня 2019 року у справі № 489/5805/16-а.

З матеріалів справи вбачається, що підставою для прийняття відповідачем оскаржуваного рішення є акт зустрічної перевірки достовірності та обґрунтованості поданих для призначення (перерахунку) довідок про заробітну плату від 21.08.2018 № 13, яким встановлено, що відповідно до виданої ПрАТ «Чернігівкабель» довідки про заробітну плату для обчислення пенсії від 02.07.2018 № 236 за період роботи з січня 1995 року по грудень 2000 року первинні документи, а саме розрахункові відомості обліку заробітної плати за 1996 2000 роки знаходяться за адресою: АДРЕСА_1. Фактично книги нарахування заробітної плати за 1995 2000 роки зберігаються за вищевказаною адресою, а керівник, головний бухгалтер ПрАТ «Чернігівкабель» або інші уповноважені особи, які мають право підпису документів на підприємстві відсутні, фактичне місце перебування їх невідоме.

Висновки відповідача про надміру виплачені суми пенсії ґрунтуються на розбіжностях в сумі заробітної плати, які містяться в довідках від 02.07.2018 № 236 та від 21.08.2018 № 13.

Як вірно зазначив суд першої інстанції, виявлення розбіжностей в довідках від 02.07.2018 № 236 та від 21.08.2018 № 13, в будь-якому разі само по собі не свідчить про зловживання з боку пенсіонера.

Отже, за відсутності зловживань з боку позивача відсутні і підстави для стягнення з нього виплачених сум пенсії, тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку про скасування спірного рішення.

Окрім цього, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що за приписами ст. 101 Закону № 1788-XII органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 було затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Пунктом 4.2 розділу IV вказаного Порядку передбачено, що орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Слід зазначити, що пенсійний орган цим правом не скористався, додаткових документів від ОСОБА_1 чи підприємства, на якому вона працювала, не витребував.

Аналізуючи наведені норми, суд апеляційної інстанції зазначає, що витребування та перевірка додаткових документів, довідок є правом пенсійного органу. Таким чином перекладання обов`язку доказування, надання відомостей тощо на позивача є неприйнятним.

Щодо посилань апелянта на помилковість задоволення позовної вимоги щодо стягнення судових витрат, оскільки за бюджетною програмою відсутні бюджетні асигнування органів пенсійного фонду на ці цілі, судова колегія зазначає наступне.

Главою 8 розділу І Кодексу адміністративного судочинства України унормовано питання щодо судових витрат.

За приписами частини 1 статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Стаття 139 КАС України не містить обмежень щодо окремих суб`єктів владних повноважень чи залежності від особливостей їх фінансування.

Аналіз наведених норм законодавства дозволяє дійти висновку, що сплата судового збору відрізняється за своєю суттю від розподілу судових витрат. Останній є частиною відновлення порушеного права, тому задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 суд першої інстанції правомірно здійснив розподіл судових витрат, стягнувши на користь позивача сплачений судовий збір у розмірі 768,40 грн за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень Чернігівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України, оскільки всі задоволені позовні вимоги є похідними від вимоги про скасування рішення пенсійного органу.

За таких обставин, судова колегія апеляційної інстанції приходить до висновку, що суд першої інстанції в повній мірі надав оцінку усім вказаним обставинам та зібраним по справі доказам, у зв`язку із чим, ухвалив законне та обґрунтоване рішення, а тому колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

Згідно ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 242, 250, 308, 310, 311, 315, 316, 321, 322 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Чернігівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України - залишити без задоволення, а рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 24 квітня 2019 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів до Верховного Суду.

Головуючий-суддя: Л.В. Губська

Судді: Н.М. Літвіна

Є.О. Сорочко