Справа № 300/1103/19
Суддя: Кафарський В.В.
Дата ухвалення: 2019-07-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"18" липня 2019 р. справа № 300/1103/19
м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Кафарського В.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Головного управління ДФС в Івано-Франківській області до товариства з обмеженою відповідальністю «ГРІНЕНЕРДЖІ» про стягнення заборгованості в розмірі 227 369,20 грн., -
Головне управління ДФС в Івано-Франківській області (далі позивач) звернулося звернулося до суду з адміністративним позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «ГРІНЕНЕРДЖІ» (далі відповідач, ТзОВ «ГРІНЕНЕРДЖІ») про стягнення заборгованості в розмірі 227 369,20 грн.
Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем протиправно не сплачено в строки, визначені податковим законодавством, податкові зобов`язання по єдиному податку з юридичних осіб та екологічного податку у загальному розмірі 227 369,20 грн.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 24.05.2019 відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, згідно із правилами, встановленими статтею 262 Кодексу адміністративного судочинства України.
03.06.2019 на адресу Івано-Франківського окружного адміністративного суду надійшло клопотання відповідача від 30.05.2019 за №23/05 про розгляд справи в судовому засіданні із повідомленням сторін (а.с. 83).
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 10.06.2019 у задоволенні клопотання товариства з обмеженою відповідальність «ГРІНЕНЕРДЖІ» від 30.05.2019 за №23/05 про розгляд справи №300/1103/19 за позовом Головного управління ДФС в Івано-Франківській області до товариства з обмеженою відповідальність «ГРІНЕНЕРДЖІ» про стягнення заборгованості в розмірі 227 369,20 грн. у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін відмовлено.
Відповідач скористався правом на подання відзиву на позовну заяву, який надійшов на адресу суду із відповідними письмовими доказами 19.06.2019 (а.с. 90-119). У відзиві представник відповідача щодо заявлених позовних вимог заперечив та в обґрунтування своїх заперечень відмічає, що ТзОВ «ГРІНЕНЕРДЖІ» частково сплачено екологічний податок, а саме: 570,58 грн. за викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами забруднення (м. Калуш); 704,82 грн. екологічний податок (Калуський район); 396,08 грн. за викиди забруднюючих в атмосферне повітря стаціонарними джерелами забруднення (Рогатинський район); 738,82 грн. за викиди забруднюючих в атмосферне повітря стаціонарними джерелами забруднення (Снятинський район). Також відмічено, що в корінцях податкових вимог від 27.02.2018 за №530-53, від 26.02.2018 за №2032-51 та від 03.04.2018 за №2540-52 не зроблено будь-якого запису щодо дати надсилання чи дати фактичного вручення податкової вимоги поштовою службою. Враховуючи викладене, представник відповідача просить в задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.
25.06.2019 представник позивача подала суду відповідь на відзив, в якій підтримала позовні вимоги та просила задовольнити. Зазначила, що позовними вимогами Головного управління ДФС в Івано-Франківській області є стягнення податкового боргу, тобто суми узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений Податковим кодексом України строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим кодексом (підпункт 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України). Так, податковий борг відповідача, що заявлений контролюючим органом до стягнення в судовому порядку, спричинений несплатою грошових зобов`язань з єдиного податку з юридичних осіб (третьої групи) та екологічного податку (за викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами забруднення). Це податкові зобов`язання, які самостійно визначені та задекларовані відповідачем на підставі податкових декларацій. Також представник позивача відмітила, що згідно з пунктом 57.1 ПК України «платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, однак всупереч вимогам Кодексу платником не здійснено вчасної сплати самостійно визначених сум грошових зобов`язань, зазначених вище. Звернуто увагу на тому, що не підлягає оскарженню грошове зобов`язання, самостійно визначене платником податків. Таким чином, позивач вважає, що аргументи відповідача не можуть братися судом до уваги, оскільки податкові зобов`язання є узгодженими, а податковий борг не погашено в повному обсязі (а.с. 124-126).
17.07.2019 представник позивача подала суду також клопотання від 15.07.2019 за №641/09-19-10-03/08, згідно якого відмітила, що відповідачем здійснено часткове погашення заборгованості, про що відповідач вказував у відзиві, та зазначила, що станом на 22.05.2019 заборгованість відповідача становить 224 908,90 грн. (а.с. 129).
Суд, розглянувши справу за правилами спрощеного позовного провадження, дослідивши в сукупності письмові докази, якими позивач обґрунтовує позовні вимоги, а відповідач заперечує проти позову, суд встановив наступне.
30.01.2013 здійснено державну реєстрацію юридичної особи товариства з обмеженою відповідальністю «ГРІНЕНЕРДЖІ», що підтверджується копією витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с. 78-80). Відповідач є платником єдиного податку з юридичних осіб (третя група) та екологічного податку (за викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами забруднення).
Згідно частини 1 статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
Відповідно до підпункту 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 Податкового Кодексу України (далі ПК України), платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
Статтею 36 Податкового кодексу України встановлено, що податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом або законами з питань митної справи.
Згідно з статтею 38 Податкового кодексу України виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.
Пунктом 38.2 статті 38 Податкового кодексу України передбачено, що сплата податку та збору здійснюється платником податку безпосередньо, а у випадках, передбачених податковим законодавством, - податковим агентом, або представником платника податку.
Відповідно до пункту 15.1 статті 15 Податкового кодексу України платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об`єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об`єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов`язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.
Згідно із пунктом 6.1 статті 6 ПК України, податком є обов`язковий, безумовний платіж до відповідного бюджету, що справляється з платників податку відповідно до цього Кодексу.
Відповідно до статті 8 ПК України в Україні встановлюються загальнодержавні та місцеві податки та збори. До місцевих належать податки та збори, що встановлені відповідно до переліку і в межах граничних розмірів ставок, визначених цим Кодексом, рішеннями сільських, селищних і міських рад у межах їх повноважень, і є обов`язковими до сплати на території відповідних територіальних громад (п. 8.3 ст. 8 ПК України).
Згідно із підпунктом 10.1.2 пункту 10.1 статті 10 ПК України до місцевих податків належить єдиний податок.
Правові засади застосування спрощеної системи оподаткування, обліку та звітності, а також справляння єдиного податку встановлюються главою 1 розділу ХІV ПК України.
Так, спрощена система оподаткування, обліку та звітності це особливий механізм справляння податків і зборів, що встановлює заміну сплати окремих податків і зборів, встановлених пунктом 297.1 статті 297 цього Кодексу, на сплату єдиного податку в порядку та на умовах, визначених цією главою, з одночасним веденням спрощеного обліку та звітності (пункт 291.2 статті 291 ПК України).
В пункті 291.3 статті 291 ПК України передбачено, що юридична особа чи фізична особа-підприємець може самостійно обрати спрощену систему оподаткування, якщо така особа відповідає вимогам, встановленим цією главою, та реєструється платником єдиного податку в порядку, визначеному цією главою.
Згідно із положеннями пункту 291.4 статті 291 ПК України, суб`єкти господарювання, які застосовують спрощену систему оподаткування, обліку та звітності поділяються на першу, другу, третю, четверту, п`яту та шосту групи платників єдиного податку.
До третьої групи платників єдиного податку відносяться фізичні особи-підприємці, які не використовують працю найманих осіб або кількість осіб, які перебувають з ними у трудових відносинах, не обмежена та юридичні особи - суб`єкти господарювання будь-якої організаційно-правової форми, у яких протягом календарного року обсяг доходу не перевищує 5000000 гривень (підпункт 3 пункту 291.4 статті 291 ПК України).
Відповідно до пункту 293.3 статті 293 Податкового кодексу України, відсоткова ставка єдиного податку для платників третьої групи встановлюється у розмірі: 1) 3 відсотки доходу у разі сплати податку на додану вартість згідно з цим Кодексом; 2) 5 відсотків доходу у разі включення податку на додану вартість до складу єдиного податку.
Податковим (звітним) періодом для платників єдиного податку третьої групи є календарний квартал (абзац 2 пункту 294.1 статті 294 ПК України).
Платники єдиного податку третьої групи сплачують єдиний податок протягом 10 календарних днів після граничного строку подання податкової декларації за податковий (звітний) квартал (пункт 295.3 статті 295 Податкового кодексу України).
Згідно із пунктом 296.3 статті 296 Податкового кодексу України, платники єдиного податку третьої групи подають до контролюючого органу податкову декларацію платника єдиного податку у строки, встановлені для квартального податкового (звітного) періоду.
Як уже судом встановлено, позивач перебуває на спрощеній системі оподаткування ІІІ групи. Як наслідок, протягом, в тому числі, 2017-2018 років був платником єдиного податку третьої групи за ставкою оподаткування 5 відсотків від доходу.
З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що позивач, перебуваючи на спрощеній системі оподаткування (ІІІ група), зобов`язаний сплачувати єдиний податок.
Відповідно до пункту 46.1 статті 46 ПК України, податкова декларація, розрахунок це документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов`язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.
Судом встановлено, що відповідачем до контролюючого органу подано податкові декларації платника єдиного податку третьої групи (юридичної особи) за ІV квартал 2017 року, за I квартал 2018 року, за II квартал 2018 року та за III квартал 2018 року на загальну суму 171 949,90 грн. (а.с. 19-26), однак у зв`язу із переплатою за попередні періоди сума заборгованості по єдиному податку згідно вищевказаних декларацій становить 171 393,51 грн.
Однак, визначений Законом обов`язок щодо сплати єдиного податку відповідач виконував неналежним чином, внаслідок чого допустив заборгованість в розмірі 171 393,51 грн. (у зв`язку із частковою переплатою за попередні періоди), що підтверджується довідкою про борг за платежами від 01.03.2019 (а.с. 12) та інтегрованою карткою платника податків (а.с. 66-69).
Суд також звертає увагу, що відповідач є платником екологічного податку, а саме екологічного податку за викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами забруднення, який передбачений підпунктом 243.1.1 пункту 243.1 статті 243 ПК України. Так, на підставі поданих відповідачем податковому органу податкових декларацій з екологічного податку та додатків до декларацій (розрахунків за викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами забруднення) (а.с. 27-65), та з урахуванням часткових переплат за попередні періоди, заборгованість ТзОВ «ГРІНЕНЕРДЖІ» перед бюджетом становить 55 975,69 грн. З них:
- 3 481,36 грн. залишок несплаченого податку за викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами забруднення (Долинський район);
- 22 975,91 грн. за викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами забруднення (м. Калуш);
- 1 401,94 грн. за викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами забруднення (Калуський район);
- 4 677,66 грн. за викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами забруднення (Рогатинський район);
- 23 438,82 грн. за викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами забруднення (Снятинський район).
Вказане підтверджується довідкою про борг за платежами від 01.03.2019 (а.с. 12), довідкою про борг за платежами від 26.02.2019 та інтегрованою карткою платника податків (а.с. 70-77).
Водночас, судом також встановлено, що відповідачем в березні та травні 2019 року частково погашалась заборгованість з екологічного податку, що підтверджується платіжними дорученням, наявними в матеріалах справи (а.с. 95-119), а також довідкою про борг за платежами від 22.05.2019 (а.с. 130) наданою позивачем. Згідно даної довідки, заборгованість відповідача з екологічного податку, з урахуванням часткової сплати становить з 53 515,39 грн.
Суд зазначає, що крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою (пункт 54.1 статті 54 ПК України).
У відповідності до приписів пункту 56.11 статті 56 Податкового кодексу України, не підлягає оскарженню грошове зобов`язання, самостійно визначене платником податків.
Згідно пункту 57.1 статті 57 Податкового кодексу України, платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Таким чином, податкове зобов`язання відповідача зі сплати єдиного податку з юридичних осіб та екологічного податку згідно вищезазначених декларації у відповідності до пункту 54.1 статті 54 Податкового кодексу України є узгодженим з моменту подання таких декларацій.
Також суд зауважує, що відповідно до пункту 59.1 статті 59 Податкового кодексу України, у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.
Суд зазначає, що відповідно пункту 59.5 даної статті Податкового кодексу України у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).
Таким чином, оскільки відповідачем самостійно задекларовано податкові зобов`язання по єдиному податку з юридичних осіб та екологічного податку у загальному розмірі 227 369,20 грн., та ним отримано вищевказані податкові вимоги, суд не бере до уваги доводи відповідача про те, що на корінці податкових вимог від 27.02.2018 за №530-53, від 26.02.2018 за №2032-51 не зроблено будь-якого запису щодо дати надсилання чи дати фактичного вручення податкової вимоги поштовою службою, оскільки матеріали справи свідчать про фактичне отримання їх відповідачем, а додаткового обов`язку для надсилання податкової вимоги при збільшенні податкового боргу на контролюючий орган не покладено.
Доказів, які б свідчили про повне погашення заборгованості, що є предметом стягнення або спростування її наявності, відповідачем суду не надано. Судом таких обставин не встановлено.
Таким чином, єдиний податок з юридичних осіб у розмірі 171 393,51 грн. та екологічний податок (з урахуванням часткової сплати) у розмірі 53 515,39 грн. утворює податковий борг відповідача, який ним не сплачено.
Пунктом 95.1 статті 95 Податкового кодексу України встановлено, що контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.
Пунктом 95.2 статті 95 Податкового Кодексу передбачено, що стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.
Відповідно до підпункту 20.1.34 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України, контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.
Згідно пункту 95.3 статті 95 вказаного Кодексу, стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.
Відповідно до пункту 95.4. статті 95 Податкового кодексу України контролюючий орган на підставі рішення суду здійснює стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу за рахунок готівки, що належить такому платнику податків. Стягнення готівкових коштів здійснюється у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Враховуючи викладене, суд вважає, що вимоги позивача є обґрунтованими, а позов таким, що підлягає до задоволення.
Враховуючи вимоги статті 139 КАС України, підстави для відшкодування витрат зі сплати судового збору, понесених позивачем, відсутні.
На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ВИРІШИВ:
Позов задовольнити частково.
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Відповідно до статей 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду або через Івано-Франківський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення рішення в повному обсязі.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Учасники справи:

Позивач Головне управління ДФС в Івано-Франківській області: вул. Незалежності, 20, м. Івано-Франківськ, 76018, .

Відповідач товариство з обмеженою відповідальністю «ГРІНЕНЕРДЖІ»: вул. М. Грушевського, 52, смт. Богородчани, Богородчанський район, Івано-Франківська обл., 77701, .

Суддя Кафарський В.В.