Справа № 480/723/19
Суддя: Катунов В.В.
Дата ухвалення: 2019-07-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий І інстанції: С.О. Бондар
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2019 р. Справа № 480/723/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді Катунова В.В.,

Суддів: Ральченка І.М. , Бершова Г.Є. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою фізичної особи -підприємця ОСОБА_1 на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 26.03.2019, вул. Герасима Кондратьєва, 159, м. Суми, 40021 по справі № 480/723/19

за позовом Головного управління ДФС у Сумській області

до фізичної особи -підприємця ОСОБА_1

про стягнення податкового боргу,

ВСТАНОВИВ:

Головне управління ДФС у Сумській області (далі - позивач) звернулось до Сумського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (далі - ФОП ОСОБА_1 , відповідач) про стягнення податкового боргу у розмірі 391948,44 грн.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 26.03.2019 адміністративний позов Головного управління ДФС у Сумській області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу - задоволено.

Стягнуто з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) податковий борг у розмірі 391948,44 грн., в тому числі:

- з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується податковими агентами, із доходів платника податку у вигляді заробітної плати (код податку 11010100) у сумі 364391,95 грн. на користь місцевого бюджету м. Суми на р/р 8002, одержувач УК у м. Сумах м.Суми/11010100, код одержувача 37970593, банк одержувача Казначейство України(ЕАП), МФО банка одержувача 899998;

- з військового збору, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування в сумі 27386,49 грн., на користь державного бюджету на р/р 8002, одержувач УК у м. Сумах м.Суми/11011000, код одержувача 37970593, банк одержувача Казначейство України (ЕАП), МФО банка одержувача 899998;

- з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування (код податку 11010500) в сумі 170,00 грн., на користь місцевого бюджету м.Суми на р/р 8002, одержувач УК у м. Сумах м.Суми/11010500, код одержувача 37970593, банк одержувача Казначейство України (ЕАП), МФО банка одержувача 899998.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, фізична особа - підприємець ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Від позивача до суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначає, що проти задоволення апеляційної скарги відповідача заперечує, вважає, що судом першої інстанції рішення прийняте з дотриманням вимог закону і з урахуванням процесуальних норм. Вказує, що апеляційна скарга не містить фактів порушення чи не правильного застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що могли б стати підставою для скасування рішення.

Відповідно до ч.1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

На підставі положень п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) справа розглядається в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що Головним управлінням ДФС у Сумській області було проведено документальну позапланову невиїзну перевірку платника податків ОСОБА_1 у зв`язку з неподанням в установлений законом строк податкової декларації про майновий стан і доходи за 2016 рік, за результатами якої складено акт №350/18-28-13- 03//53 від 24.05.2017 (а.с.14-18).

На підставі висновків акту перевірки, головним управлінням ДФС у Сумській області прийняті податкові повідомлення-рішення від 09.06.2017:

- №, яким відповідачу збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на доходи фізичних осіб у розмірі 364391,95 грн., у тому числі: за основним платежем 291513,56 грн. та нараховано штрафних (фінансових) санкцій у сумі 72878,39 грн.;

- №, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем військовий збір, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування, у розмірі 27386,49 грн., у тому числі: за основним платежем - 21 909,19 грн. та нараховано штрафних санкцій у сумі 5477,30 грн.;

- № про застосування штрафної (фінансової) санкції у сумі 170 грн. за платежем податок на доходи фізичних осіб (а.с.20, 22, 24).

Вказані податкові повідомлення-рішення не були оскаржені ні в адміністративному, ні в судовому порядку та, у відповідності до пп. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України, визначена у них сума набула статусу податкового боргу.

З метою стягнення з ФОП ОСОБА_1 податкового боргу в сумі 391 948, 44 грн., позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки узгоджене податкове зобов`язання не було сплачене відповідачем у встановлені строки, таке зобов`язання визнається податковим боргом, який підлягає стягненню.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Статтею 67 Конституції України визначено, що кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Згідно зі ст. 16 ПК України платники податків зобов`язані подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів.

За унормуванням підпункту 16.1.4. пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Відповідно до вимог пп.14.1.175 п.14.1 ст.14 ПК України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання.

Пункт 179.1 статті 179 ПК України визначає, що платник податку на доходи фізичних осіб зобов`язаний подавати річну декларацію про майновий стан і доходи (податкову декларацію) відповідно до цього Кодексу.

Правилами пункту 20.1.19 статті Податкового кодексу України встановлено, що контролюючі органи, зокрема, мають право стягувати до бюджетів та державних цільових фондів суми грошових зобов`язань та/або податкового боргу у випадках, порядку та розмірі, встановлених цим Кодексом та іншими законами України.

Підпунктом 20.1.34. п. 20.1. ст. 20 Податкового кодексу України зазначено, що контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.

Згідно з п. 41.1 ст. 41 Податкового кодексу України контролюючими органами є центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову, державну митну політику, державну політику з адміністрування єдиного внеску, державну політику у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування податкового та митного законодавства, законодавства з питань сплати єдиного внеску та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючий орган (далі - центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику), його територіальні органи.

Під час розгляду справи встановлено, що ПАТ "ПУМБ" у повідомленні від 22.07.2015 інформував ОСОБА_1 про прощення боргу за кредитним договором в розмірі 66326,79 доларів США, що складає еквівалент 1460612,82грн. Підписанням вказаного повідомлення позичальник ОСОБА_1 підтверджує, що вона проінформована про те, що згідно абзацу д) пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України зобов`язана самостійно сплатити податок на доходи фізичних осіб з суми анульованих (прощених) боргових зобов`язань та відображення суми отриманого доходу у вигляді анульованих (прощених) боргових зобов`язань у своїй річній податковій декларації.

Таким чином, ОСОБА_1 , отримавши дохід у вигляді додаткового блага, повинна була задекларувати його вартість в сумі 1460612,82 грн. та сплатити податок на доход фізичних осіб в сумі 291513,56 грн.

Проте, судовим розглядом справи встановлено, що відповідач, отримавши дохід у вигляді додаткового блага в 2015 році, не подала до контролюючого органу декларацію про майновий стан і доходи та не сплатила податок на доходи фізичних осіб за ставкою, визначеною п. 167.1 ст. 167 Податкового кодексу України.

У разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення (п. 59.1 ст. 59 Податкового кодексу України).

У зв`язку з несплатою відповідачем узгодженої суми податкового зобов`язання позивачем сформована вимога про сплату боргу форми "Ф" №765-17 від 06.02.2018 (а.с.25).

Враховуючи, що узгоджене податкове зобов`язання не було сплачене відповідачем у встановлені строки, таке зобов`язання визнається податковим боргом, який підлягає стягненню.

Як вбачається з розрахунку суми податкового боргу, заборгованість відповідача залишається не сплаченою на загальну суму 391948,44 грн., в тому числі: податок на доходи фізичних осіб, що сплачується податковими агентами, із доходів платника податку у вигляді заробітної плати у сумі 364391,95 грн., військовий збір, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування в сумі 27386,49 грн., податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування (код податку 11010500) в сумі 170 грн.

Згідно з п. 95.1 ст. 95 ПК України контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Відповідно до п. 95.3 ст. 95 ПК України стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих в органі, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Таким чином, враховуючи наявність у відповідача податкового боргу з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується податковими агентами, із доходів платника податку у вигляді заробітної плати, військового збору, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування, податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування, підтвердженого наданими позивачем доказами, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Суд апеляційної інстанції вважає, що наведені обставини є достатніми для задоволення позовних вимог та залишення апеляційної скарги без задоволення.

Посилання скаржника на необґрунтованість стягнення податкового боргу, в тому числі: з податку на доходи фізичних осіб, з військового збору, з податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування, колегія суддів відхиляє, оскільки правомірність податкових повідомлень-рішень не є предметом спору в даній справі. Крім того, колегія суддів зазначає, що в разі непогодження з нарахованими грошовими зобов`язаннями, відповідач мав можливість скористатись передбаченим законом правом судового захисту та оскаржити рішення суб`єкта владних повноважень, яким відповідача зобов`язано сплатити податки та збори.

Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п.41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Зі змісту ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно та всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції повно та всебічно з`ясовано обставини в адміністративній справі, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального при дотриманні норм процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 311, 315, 316, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу фізичної особи -підприємця ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 26.03.2019 по справі № 480/723/19 залишити без змін .

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Суддя-доповідач В.В. Катунов
Судді І.М. Ральченко Г.Є. Бершов