Справа № 307/529/19
Суддя: Ясиновський Р. Б.
Дата ухвалення: 2019-07-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 307/529/19
Провадження № 2-а/444/40/2019
РІШЕННЯ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15 липня 2019 року Жовківський районний суд Львіської області в складі :

головуючого судді Ясиновський Р. Б.,

при секретарі Реміцька І.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Жовкві справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до комісара роти, капітана поліції 3 батальон, 4 роти УПП у Львівській області Горбаль А.Р., Управління патрульної поліції у Львівській області про визнання протиправними дії та скасування постанови про накладення адмінстягнення, -

ВСТАНОВИВ :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із даним позовом та просить визнати протиправними діїінспектора батальйону № 3 роти № 4 капітана УПП у Львівській області ДПП Горбаль А.Р. з приводу винесення оскаржуваної постанови та просить постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 10.02.2019р. серія ЕАВ №907829 скасувати, а справу про адміністративне правопорушення відносно нього закрити.
Пояснює, що 10 лютого 2019 року відповідачем ОСОБА_2 винесено відносно нього постанову у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КпАП України. У постанові зазначено, що позивачем порушено п. 12.4 ПДР. Зазначає, що постанова винесена безпідставно та з істотним порушенням його прав, не відповідає обставинам справи та вимогам закону, а тому, підлягає скасуванню.
Позивач 10 лютого 2019 року, їхавши трасою М-06 Київ-Чоп 558 км. у чергове відрядження на легковому автомобілі Toyota Camry, номерний знак НОМЕР_1 , у м. Тячів Закарпатської області, з метою виконання повноважень Голови ліквідаційної комісії ТРК СВЛП «Тячівагроліс», о 13 год. 30 хв. був зупинений працівником УПП у Львівській області Горбаль А.Р. Відразу після зупинки, працівник поліції підійшов до його транспортного засобу та повідомив, що він порушив правила дорожнього руху, а саме п. 12.4 ПДР (порушення швидкості режиму в населених пунктах), оскільки, як було зафіксовано останнім за допомогою ручного пристрою TRUCAM LTI 20/20 ТС 001147, його швидкість руху становила 74 км/год., при дозволеній 50 км./год. Вказує, що залишається незрозумілим той факт, чому працівником поліції зупинено саме його транспортний засіб, хоча у той момент одночасно з його автомобілем по даній трасі рухалось ще три транспортних засоби, і тому, швидкість руху 74 км./год., яка зафіксована працівником поліції за допомогою ручного пристрою, могла належати будь-якому з цих автомобілів. Зазначає, що таке його зауваження було проігноровано працівником поліції. Попросивши у нього водійські документи, працівник поліції повернувся до свого службового автомобіля. Через декілька хвилин, працівник поліції Горбаль А.Р. знову підійшов до його транспортного засобу та вручив йому постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕАВ №907829. Розмір штрафу згідно зазначеної постанови становить 255 грн. Вказує, що дії відповідача ОСОБА_2 були незаконними та безпідставними виходячи з того, що вимірювання швидкості руху поліцейським було здійснено приладом із функцією фото- та відоефіксації, але не у автоматичному, а у ручному режимі, при цьому, його не було ознайомлено із пред`явленими йому фактами вчинення правопорушення. Крім того, оскаржувану постанову винесено «на місці вчинення правопорушення» (просто на дорозі) та відразу після того, як правопорушення, ніби-то, було вчинено. Зазначає, що за таких умов, він не мав часу та, відповідно, фізичної можливості скористатися своїми правами, передбаченими ст. 268 КпАП України. Також стверджує, що нескладання поліцейським протоколу про адміністративне правопорушення не дало йому можливості жодним чином висловити свою незгоду із винністю у вчиненні адміністративного правопорушення, оскільки ніде, окрім протоколу, він свою позицію зафіксувати не зміг би. Жодних пояснень поліцейським у нього не відбиралося, його твердження, що швидкість руху на спідометрі його транспортного засобу становила не більше 60 км./год. працівником поліції до уваги не взято. Таким чином, у оскаржуваній постанові його пояснення та незгода із винністю у вчиненні адміністративного правопорушення не відображені. Вважає, що постанова, винесена щодо нього поліцейським є незаконною та не відповідає обставинам справи.
В судове засідання позивач не з`явився, одна його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі із підстав, викладених у позовній заяві. Додатково зазначила, що швидкість автомобіля позивача, який рухався по вказаній трасі ще з трьома автомобілями, була зафіксована працівниками поліції неналежним чином, а також те, що позивач не порушивав швидкісного режиму у населеному пункті. Просить позов задоволити.

Представник відповідача Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції в судове засідання повторно не з`явився, хоча про дату, час та місце проведення такого був повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення. Від них не надходило клопотань, відзиву на позовну заяву.

Відповідач інспектор батальйону № 3 роти № 4 капітан УПП у Львівській області ДПП Горбаль А.Р. в судове засідання повторно не з`явився, хоча про дату, час та місце проведення такого був повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення. Від нього не надходило клопотань, відзиву на позовну заяву.

Згідно ч. 1 ст. 205 КАС України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. П. 1 ч. 3 ст. 205 КАС України встановлено, що якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Так як відповідачі в судове засідання повторно не з`явилися без повідомлення причин неявки, жодних відомостей про поважність причин такої неявки у суду немає, представник позивача просить справу розглядати без їх участі, а тому, суд приходить до переконання про можливість розгляду справи у відсутності відповідачів.

Заслухавши думку представника позивача, дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.

Конституцією України закріплено норму щодо обов`язку органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ст. 19).

Судом встановлено, що 10.02.2019 року о 13.30 год. інспектором батальйону № 3 роти № 4 капітаном УПП у Львівській області ДПП Горбаль Андрієм Романовичем винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕАВ № 907829, якою позивача ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 10.02.2019 року року о 13 год. 17 хв. на автодорозі М-06 Київ-Чоп 558 км., керуючи транспортним засобом рухався зі швидкістю 74 км. /год. у населеному пункті, при дозволеній швидкості руху 50 км. / год., чим порушив вимоги п. 12.4 ПДР - порушення швидкісного режиму в населених пунктах (дозволена швидкість не більше 50 км. /год., чим скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП, за яке на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 255 грн. Швидкість руху вимірювалася приладом TRUCAM LTI 20/20 ТС 001147.
Суд враховує, що позивач у позовній заяві заперечує факт вчинення ним будь-якого правопорушення 10.02.2019 року.

Згідно ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно зіст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі (ч.2). У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимогстатті 283 цього Кодексу (ч.4).

Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення (ч.5).

Відповідно до п.4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затв. наказом МВС України № 1395 від 07.11.2015 р., у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п`ятою і шостою статті121, статтями121-1,121-2, частинами першою, другою і третьою статті122, частиною першою статті123, статтею124-1, статтями125,126, частинами першою, другою і третьою статті127, статтями128,129, статтею132-1, частинами шостою і одинадцятою статті133-1, частинами першою, другою і третьою статті140 КУпАП.

Згідно п.10 розділу ІІІ вказаної Інструкції поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Таким чином, нормами КУпАП передбачено спрощений порядок фіксування адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, за умов якого протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складається, при цьому посадова особа має право винести безпосередньо постанову у справі про адміністративне правопорушення.

Разом з тим, пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005р. "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст.283, 284 КУпАП. В ній, зокрема, необхідно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Системний аналіз положень КУпАП дає підстави для висновку, що якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, уповноважена посадова особа зобов`язана здобути докази винуватості особи у вчиненні правопорушення.

Такі ж вимоги містяться у відомчому нормативному акті - в Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, яка затвердженанаказом МВС України № 1376 від 06.11.2015р. (остання не поширюється на правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, однак враховується судом в системному аналізі з іншими актами законодавства).

Зокрема, згідно п.3 розділу ІІ цієї Інструкції якщо під час винесення постанови по справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення й адміністративне стягнення, що на неї накладається, уповноважена посадова особа органу поліції зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до ст.256 КУпАП, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченогостаттею 185-3 КУпАП.

В іншому випадку застосування адміністративного стягнення до особи за відсутності будь-яких доказів її протиправної дії чи бездіяльності не відповідатиме принципу верховенства права і міститиме ознаки свавільного застосування адміністративних повноважень. Така позиція суду ґрунтується на правових висновках, які зроблені Конституційним Судом України у своєму Рішенні у справі № 23-рп/2010 від 22.12.2010р.

Відповідно до матеріалів адміністративної справи протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складався попри те, що позивач заперечував свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, про що прямо зазначено у поданій ним позовній заяві.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно із ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій, чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачами не виконано свого обов`язку передбаченого ч. 2 ст. 77 КАС України та не подано доказів щодо правомірності винесення інспектором батальйону № 3 роти № 4 капітаном УПП у Львівській області ДПП Горбаль Андрієм Романовичем постанови, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Не здобуті такі докази і в судовому засіданні.

Суд вважає, що сторона відповідача проявила байдужість до результату розгляду справи.

Суд надає віру поясненням позивача у позовній заяві, так як підстав не вірити таким у суду немає, такі пояснення не спростовані будь-якими іншими доказами. А тому, суд вважає такі пояснення правдивими і покладає їх в основу рішення.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Виходячи з ст. 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд приходить до висновку, що в діянні ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, оскільки відповідачем як під час винесення оскаржуваної постанови, так і під час розгляду справи в суді, не доведено наявність протиправної, винної (умисної або необережної) дії чи бездіяльності, яка б охоплювалася нормою ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, тобто не доведено сам факт вчинення адміністративного правопорушення.

Згідно п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

На підставі наведеного, суд приходить до висновку, що відповідачем неправомірно притягнуто позивача до адміністративної відповідальності та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн., а складену інспектором поліції постанову за наведених обставин не можна вважати належним і допустимим доказом по справі, а відтак слід скасувати.

Стосовно позовної вимоги про визнання протиправними дій відповідача інспектора батальйону № 3 роти № 4 капітаном УПП у Львівській області ДПП Горбаль Андрія Романовича, то така є безпідставною, через те, що результатом вчинення таких стало конкретне рішення - оскаржувана постанова, яка підлягає скасуванню, і такий спосіб захисту порушеного у публічно-правових відносинах права позивача є достатнім та повним.

З метою забезпечення гарантії, свобод і інтересів особи і громадянина, виходячи із наданих ст. 245 КАС України суду повноважень при прийнятті рішення та враховуючи положення ст. 293 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст. 286 КАС України, суд приходить до переконання, що часткове задоволення позовних вимог буде найбільш доцільним способом захисту порушеного права позивача ОСОБА_1 , а тому оскаржувану постанову слід скасувати, а справу про адміністративне правопорушення закрити.

Керуючись ст. ст. 7-11, 14, 241-246 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ :

Позов задоволити частково.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 10.02.2019 р., серія ЕАВ № 907829 - скасувати, а справу закрити.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (ст. 295 КАС України). Апеляційна скарга подається з урахуванням Перехідних положень КАС України.
За умовами ст. 255 КАС України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Текст повного рішення суду виготовлено 19.07.2019 року.

Суддя Р. Б. Ясиновський