Справа № 1340/3970/18
Суддя: Мікула Оксана Іванівна
Дата ухвалення: 2019-07-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2019 рокуЛьвів№ 857/4369/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді - Мікули О. І.,

суддів - Качмара В. Я., Курильця А. Р.,

з участю секретаря судового засідання - Федчук М. Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові в залі суду апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення Золочівської районної державної адміністрації Львівської області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 06 березня 2019 року у справі № 1340/3970/18 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Золочівської районної державної адміністрації Львівської області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, -

суддя в 1-й інстанції - Гавдик З. В.,

час ухвалення рішення - 06.03.2019 року, 12:21 год.,

місце ухвалення рішення - м. Львів,

дата складання повного тексту рішення - 18.03.2019 року,

в с т а н о в и в:

Позивач - ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до відповідача - Управління соціального захисту населення Золочівської районної державної адміністрації Львівської області, в якому просила визнати протиправним і скасувати наказ Управління соціального захисту населення Золочівської районної державної адміністрації Львівської області №125-к від 30 липня 2018 року "Про звільнення ОСОБА_1 " з посади завідувача сектору опрацювання заяв та прийняття рішень відділу грошових виплат та компенсацій управління соціального захисту населення Золочівської районної державної адміністрації, поновити її на займаній посаді та стягнути на її користь заробіток за час вимушеного прогулу.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 06 березня 2019 року позов задоволено. Визнано протиправним і скасовано наказ Управління соціального захисту населення Золочівської районної державної адміністрації Львівської області №125-к від 30 липня 2018 року "Про звільнення ОСОБА_1 " з посади завідувача сектору опрацювання заяв та прийняття рішень відділу грошових виплат та компенсацій управління соціального захисту населення Золочівської районної державної адміністрації. Поновлено ОСОБА_1 на посаді завідувача сектору опрацювання заяв та прийняття рішень відділу грошових виплат та компенсацій управління соціального захисту населення Золочівської районної державної адміністрації. Стягнено з Управління соціального захисту населення Золочівської районної державної адміністрації Львівської області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 80357,05 грн. Постанова в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді завідувача сектору опрацювання заяв та прийняття рішень відділу грошових виплат та компенсацій управління соціального захисту населення Золочівської районної державної адміністрації та стягнення середнього заробітку за один місяць в сумі 11168,27 грн. звернена до негайного виконання.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржуване рішення прийняте з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального права та підлягає скасуванню, покликаючись на те, що судом першої інстанції не надано належної правової оцінки тому факту, що вчинення позивачем корупційного правопорушення встановленого рішенням суду, яке набрало законної сили, є достатньою правовою підставою для її звільнення на підставі ч.2 ст.84, п.3 ч.1 ст.84 Закону України «Про державну службу». Таким чином, наказ Управління соціального захисту населення Золочівської районної державної адміністрації Львівської області №125-к від 30 липня 2018 року "Про звільнення ОСОБА_1 " прийнятий правомірно. Просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити.

Позивач своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалася, відповідно до ч.4 ст.304 КАС України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Справа розглянута судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження.

Представник відповідача (апелянта) - Уличний І. З. у судовому засіданні підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, вважає висновки суду першої інстанції неправильними та необґрунтованими. Просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким позов задовольнити.

Позивач - ОСОБА_1 у судовому засіданні не погодилася з доводами апеляційної скарги і вважає, що вони не спростовують висновків суду першої інстанції, який ухвалив законне та обґрунтоване рішення. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Заслухавши суддю-доповідача та пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 працювала на посаді завідувача сектору опрацювання заяв та прийняття рішень відділу грошових виплат та компенсацій управління соціального захисту населення Золочівської районної державної адміністрації.

25 квітня 2018 року щодо позивача складений протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.172-6 КУпАП, оскільки остання не повідомила про суттєві зміни у своєму майновому стані шляхом подання повідомлення на офіційний сайт НАЗК протягом 10 днів з дня набуття у власність майна, а саме: частини житлового будинку вартістю 198145,00 грн., яке вона набула у власність 28 лютого 2017 року відповідно до свідоцтва про право на спадщину.

Постановою Золочівського районного суду Львівської області від 30 травня 2018 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-6 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1700,00 грн. Вказане судове рішення набрало законної сили.

07 червня 2018 року Управління соціального захисту населення Золочівської районної державної адміністрації Львівської області прийняло наказ №80-к "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 ", яким на підставі протоколу засідання дисциплінарної комісії управління соціального захисту населення райдержадміністрації № 3 від 07 червня 2018 року ОСОБА_1 оголошено догану відповідно до ст 64, 66 Закону України "Про державну службу", ст.65 Закону України "Про запобігання корупції".

06 липня 2018 року Золочівська місцева прокуратура скерувала Золочівській районній державній адміністрації подання № 05-47/884 вих.18 в порядку ст.65 Закону України "Про запобігання корупції".

30 липня 2018 року Управління соціального захисту населення Золочівської районної державної адміністрації Львівської області прийняло наказ № 125-к "Про звільнення ОСОБА_1 ", яким відповідно до п.3 ч.1 ст.84 Закону України "Про державну службу", ст.65 Закону України "Про запобігання корупції", ст.24 Закону України "Про відпустки", яким наказ №80-к від 07 червня 2018 року "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 " вважати таким, що втратив чинність; звільнено ОСОБА_1 завідувача сектору опрацювання заяв та прийняття рішень відділу грошових виплат та компенсацій управління соціального захисту населення райдержадміністрації, 31 липня 2018 року у зв`язку із втратою права на державну службу або його обмеження; відділу бухгалтерського обліку управління соціального захисту населення райдержадміністрації доручено виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за 15 календарних днів невикористаної щорічної основної відпустки за період роботи з 01 червня 2016 року по 31 травня 2017 року, за 5 календарних днів невикористаної щорічної основної відпустки за період роботи з 01 червня 2017 року по 31 травня 2018 року, за 5 календарних днів невикористаної щорічної основної відпустки за період роботи з 01 червня 2018 року по 3 липня 2018 року за 15 календарних днів невикористаної додаткової відпустки за стаж державної служби за 2017 рік та за 15 календарних днів невикористаної додаткової відпустки за стаж державної служби за 2018 рік. Підстава: подання Золочівської місцевої прокуратури № 05-47/884 вих. 18 від 06 липня 2018 року.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що спірний наказ є протиправним та підлягає скасуванню в цілому, оскільки дисциплінарне стягнення - оголошення догани, застосоване до позивачки наказом №80-к від 07 червня 2018 року "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 " станом на 30 липня 2018 року у законний спосіб не знято, а тому звільнення позивачки спірним наказом за одне і теж порушення не узгоджується із конституційним принципом про те, що ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Колегія суддів звертає увагу на те, що відповідно до вимог ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Даючи правову оцінку такому висновку суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Принципи, правові та організаційні засади забезпечення публічної, професійної, політично неупередженої, ефективної, орієнтованої на громадян державної служби, яка функціонує в інтересах держави і суспільства, а також порядок реалізації громадянами України права рівного доступу до державної служби, що базується на їхніх особистих якостях та досягненнях визначає Закон України «Про державну службу» (у редакції станом на момент прийняття оскаржуваного наказу).

Згідно з ч.1 ст.3 вказаного Закону цей Закон регулює відносини, що виникають у зв`язку із вступом на державну службу, її проходженням та припиненням, визначає правовий статус державного службовця.

Відповідно до ч.1-3 статті 5 Закону України «Про державну службу» правове регулювання державної служби здійснюється Конституцією України, цим та іншими законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, постановами Верховної Ради України, указами Президента України, актами Кабінету Міністрів України та центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері державної служби. Відносини, що виникають у зв`язку із вступом, проходженням та припиненням державної служби, регулюються цим Законом, якщо інше не передбачено законом. Дія норм законодавства про працю поширюється на державних службовців у частині відносин, не врегульованих цим Законом.

П.1 ч.1 ст.83 вказаного Закону передбачає, що державна служба припиняється у разі втрати права на державну службу або його обмеження (ст.84 цього Закону).

Згідно з п.3 ч.1 ст.84 Закону України «Про державну службу» підставами для припинення державної служби у зв`язку із втратою права на державну службу або його обмеженням є набрання законної сили рішенням суду щодо притягнення державного службовця до адміністративної відповідальності за корупційне або пов`язане з корупцією правопорушення.

Ч.2 ст.84 вказаного Закону передбачає, що у випадках, зазначених у п.1-4, 6 ч.1 цієї статті, суб`єкт призначення зобов`язаний звільнити державного службовця у триденний строк з дня настання або встановлення факту, передбаченого цією статтею, якщо інше не встановлено законом, а у випадку, зазначеному у пункті 5 частини першої цієї статті, - у порядку, визначеному статтею 32 цього Закону.

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання корупції» у цьому Законі наведені нижче терміни вживаються в такому значенні: правопорушення, пов`язане з корупцією - діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною у ч.1 ст.3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.

Главою 13-А КУпАП визначено перелік адміністративних правопорушень, пов`язаних з корупцією, до яких належить порушення вимог фінансового контролю у вигляді несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (ч.1 ст.172-6 КУпАП).

Згідно із ч.2 ст.65 Закону України «Про запобігання корупції» особа, яка вчинила корупційне правопорушення або правопорушення, пов`язане з корупцією, однак судом не застосовано до неї покарання або не накладено на неї стягнення у виді позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю, пов`язаними з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, або такою, що прирівнюється до цієї діяльності, підлягає притягненню до дисциплінарної відповідальності у встановленому законом порядку.

З системного аналізу вказаних правових норм можна дійти висновку про те, що вчинення посадовою особою, яка уповноважена на виконання функцій держави, адміністративного правопорушення пов`язаного з корупцією є правовою підставою для звільнення із займаної посади в порядку, що визначається п.3 ч.1 ст.84 Закону України «Про державну службу».

При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що Законом України «Про державну службу» визначено чіткий алгоритм дій щодо процедури звільнення державного службовця за фактом притягнення його до адміністративної відповідальності за корупційне або пов`язане з корупцією правопорушення.

Судом встановлено, що постановою Золочівського районного суду Львівської області від 30 травня 2018 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-6 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1700,00 грн.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, 07 червня 2018 року Управління соціального захисту населення Золочівської районної державної адміністрації Львівської області прийняло наказ №80-к "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 ", яким на підставі протоколу засідання дисциплінарної комісії управління соціального захисту населення райдержадміністрації № 3 від 07 червня 2018 року ОСОБА_1 оголошено догану відповідно до ст 64, 66 Закону України "Про державну службу", ст.65 Закону України "Про запобігання корупції".

30 липня 2018 року Управління соціального захисту населення Золочівської районної державної адміністрації Львівської області прийняло наказ № 125-к "Про звільнення ОСОБА_1 ", яким відповідно до п.3 ч.1 ст.84 Закону України "Про державну службу", ст.65 Закону України "Про запобігання корупції", ст.24 Закону України "Про відпустки", яким наказ №80-к від 07 червня 2018 року "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 " вважати таким, що втратив чинність; звільнено ОСОБА_1 завідувача сектору опрацювання заяв та прийняття рішень відділу грошових виплат та компенсацій управління соціального захисту населення райдержадміністрації, 31 липня 2018 року у зв`язку із втратою права на державну службу або його обмеження.

При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що правовими нормами визначено порядок скасування наказів, які прийняті всупереч нормам Конституції України чи законів України, зокрема, відповідно до п.10 Положення про Управління соціального захисту населення Золочівської районної державної адміністрації Львівської області, затвердженого розпорядженням голови райдержадміністрації від 07 березня 2018 року №1, накази начальника управління, що суперечать Конституції та законом України, актом Президента України, Кабінету Міністрів України, Мінсоцполітики, можуть бути скасовані головою районної держадміністрації, директором департаменту соціальної політики Львівської держадміністрації.

Матеріалами справи підтверджується, що наказ №80-к від 07 червня 2018 року "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 " визнано таким, що втратив чинність, шляхом прийняття начальником Управління соціального захисту населення Золочівської районної державної адміністрації наказу 30 липня 2018 року № 125-к.

Разом з тим, начальник Управління соціального захисту населення Золочівської районної державної адміністрації, відповідно до приписів п.10 Положення про Управління соціального захисту населення Золочівської районної державної адміністрації Львівської області не уповноважений на скасування наказів очолюваного ним управління, що свідчить про неправомірність скасування наказу про догану.

Таким чином, за фактом вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення пов`язаного з корупцією діє два накази: наказ №80-к від 07 червня 2018 року "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1" та наказ № 125-к від 30 липня 2018 року "Про звільнення ОСОБА_1 ", що суперечить конституційному принципу індивідуалізації юридичної відповідальності, а саме: ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення (ст. 61 Конституції України).

Колегія суддів звертає увагу на те, що Законом України "Про державну службу" не передбачено одночасне застосування двох заходів дисциплінарної відповідальності: оголошення догани та звільнення за вчинення посадовою особою, яка уповноважена на виконання функцій держави, адміністративного правопорушення пов`язаного з корупцією.

Враховуючи усе вищенаведене, колегія суддів вважає, що при прийнятті оскаржуваного рішення Управління соціального захисту населення Золочівської районної державної адміністрації діяло не у спосіб, визначений чинним законодавством, оскільки суб`єкт владних повноважень зобов`язаний дотримуватися встановленої законом процедури і форми прийняття рішення або вчинення дії і повинен обирати лише визначені законом засоби.

Системне тлумачення викладених правових норм та фактичних обставин справи надає підстави стверджувати, що відповідачем було звільнено позивача без дотримання процедури, яка передує прийняттю рішення про звільнення, у зв`язку з чим, на думку колегії суддів, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для визнання протиправним і скасування наказу Управління соціального захисту населення Золочівської районної державної адміністрації Львівської області №125-к від 30 липня 2018 року "Про звільнення ОСОБА_1 " та, відповідно, поновлення позивача на посаді, а також стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.

Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі Серявін та інші проти України (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).

Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

З врахуванням вищенаведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про підставність позовних вимог, правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відповідно до ст.316 КАС України апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Оскільки колегія суддів залишає без змін рішення суду першої інстанції, то відповідно до ч.6 ст.139 КАС України понесені сторонами судові витрати новому розподілу не підлягають.

Керуючись ст. 139, 242, 243, 250, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення Золочівської районної державної адміністрації Львівської області залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 06 березня 2019 року у справі № 1340/3970/18 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя О. І. Мікула
судді В. Я. Качмар
А. Р. Курилець
Повне судове рішення складено 22 липня 2019 року.