Справа № 369/5642/19
Суддя: Пінкевич Н. С.
Дата ухвалення: 2019-07-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 369/5642/19
Провадження № 2-а/369/259/19
РІШЕННЯ

Іменем України

10.07.2019 року Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі :

Головуючого судді Пінкевич Н.С.,

при секретарі Середенкр Б.С.,

за участі позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду в м. Києві адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора взводу 1 роти 1 батальйону 1 Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Соловей Тараса Олександровича, Управління патрульної поліції у Львівській області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до інспектора взводу 1 роти 1 батальйону 1 Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Соловей Тараса Олександровича, Управління патрульної поліції у Львівській області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що згідно постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністартвине правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі» від 20.04.2019 серії ДП18 № 038012, винесеної на місті зупинки інспектором взводу № 1 роти 1 батальйону 1 УПП у Львівській області Департаменту патрульної поліції лейтенантом поліції Соловйом Т.О., гр. ОСОБА_1 , керуючи т/з Mitsubishi Outlander, н.з. НОМЕР_1 , 20.03.2019 о 10 год. 26 хв. рухаючись по автодорозі Київ-Чоп, у населеному пункті Гамаліївка, позначеному державним знаком 5, 45, керував транспортним засобом зі швидкістю 89 км/год., перевищивши 31 км/год., чим порушив п. 12.4 ПДР України. До позивача застосоване адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 255 грн.

Вказану постанову позивач вважає протиправною та необґрунтованою, оскільки справу розглянуто на місці зупинки т/з а не за місцем розташування органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення у межах його територіальної юрисдикції згідно адміністративно-територіальним устроєм України.

Крім того вказує на те, що справу розглянуто без дотримання вимого щодо повного , всебічного і об`єктивного з`ясування обставин справи. На вимогу позивача ознайомитись з матеріалами справи поліцейським було відмовлено.

Постанову було винесено без будь-якої підготовки до розгляду справи, не було оголошено посадової особи, яка розглядає справу, особи, яка притягується до відповідальності, не були досліджені докази, не були заслухані особи, які беруть участь у розгляді справи.

На підставі викладеного позивач просив скасувати постанову винесену інспектором взводу № 1 роти № 1 батальйону № 1 Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції лейтенантом поліції Соловйом Тарасом Олександровичем серії ДП18 № 038012 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Позивач під час судового засідання позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав наведених в позовній заяві.

Представник відповідача до судового засідання не з`явився, направив до суду відзив, відповідно до якого щодо задоволення позовних вимог заперечує у повному обсязі. У відзиві зазначає, що факт вчинення адміністративного правопорушення підтверджується фотознімком, зробленими за допомогою лазерного вимірювача True Cam.

Заслухавши пояснення позивача,дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що 20 квітня 2019 року інспектором взводу № 1 роти № 1 батальйону № 1 УПП в Львівській області ДПП лейтенантом поліції Соловей Т.О. було винесено постанову серії ДП 18 № 038012 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення в сумі 255, 00 грн.

Згідно постанови серії ДП 18 № 038012водій ОСОБА_1 20.04.2019 р. о 10 год. 26 хв. на автодорозі Київ-Чоп Керував автомобілем марки Mitsubishi Outlander, н.з. НОМЕР_1 , у населеному пункті Гамаліївка, позначеному державним знаком 5, 45, керував транспортним засобом зі швидкістю 89 км/год., перевищивши 31 км/год., чим порушив п. 12.4 ПДР України. До позивача застосоване адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 255 грн.

Ч. 1 ст. 122 КУпАП передбачена відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Що до посилання позивача про неможливість розгляду справи інспектором безпосередньо на місці вчинення адміністративного правопорушення слід зазначити наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Згідно з ч. 2 ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Відповідно до ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають, крім іншого, справи про адміністративні правопорушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, статті 122.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Згідно з ч. 4 ст. 258 КУпАП у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 4 ст. 285 Кодексу України про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених статтею 258 цього Кодексу, копія постанови уповноваженої посадової особи у справі про адміністративне правопорушення вручається особі, щодо якої її винесено, на місці вчинення правопорушення.

Згідно з рішенням Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року № 5-рп/2015 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення, підстав для ототожнення місця вчинення адміністративного правопорушення з місцем розгляду справи про таке правопорушення немає, а словосполучення «на місці вчинення правопорушення» і «за місцем його вчинення», які містяться у статтях 258, 276 Кодексу, мають різне цільове спрямування і різний правовий зміст. Зокрема, словосполучення «за місцем його вчинення», застосоване у положенні частини першої статті 276 Кодексу, за якою «справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення», вказує на місцезнаходження органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення у межах його територіальної юрисдикції згідно з адміністративно-територіальним устроєм України. Таким чином, Конституційний Суд України дійшов висновку, що словосполучення «за місцем його вчинення», яке міститься в положенні частини першої статті 276 Кодексу, визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Так, під час вирішення справ про оскарження постанов про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушень, передбачених ст. 122 КУпАП, положення ст. 258 КУпАП не застосовуються; винесення постанов у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 122 КУпАП , уповноваженими на те особами одразу після складення протоколу про адміністративне правопорушення на місці вчинення правопорушення є неправомірним.

Окрім того, аналіз п. 2.3 зазначеного рішення Конституційного Суду України, дає підстави для висновку про те, що Конституційний Суд, говорячи про порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених у статтях 257, 268, 277, 278, 279, 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення, мав на увазі виключно випадки застосування скороченого провадження у справах, на які не розповсюджуються вимоги ст. 258 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Однак, вже після прийняття Конституційним Судом України зазначеного рішення, норми Кодексу України про адміністративні правопорушення та, зокрема, ст. 258 зазнали змін, в результаті чого на справи, які віднесено до компетенції Національної поліції розповсюджено вимоги ч. 4 ст. 258 - постанова у справі про адміністративне правопорушення виноситься на місті вчинення правопорушення.

Таким чином, аналіз законодавчих норм, чинних на момент виникнення спірних правовідносин, та рішення Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року № 5-рп/2015, дає підстави для висновку, що працівники підрозділів Національної поліції мають право виносити постанови у справах про адміністративні правопорушення з порушення Правил дорожнього руху (ст. 122 КУпАП ) на місці вчинення такого правопорушення.

Суд не приймає до уваги надану відповідачем фотокопію, оскільки вказана копія поганої якості, з останньої неможливо встановити на який саме автомобіль наведено пристрій TruCam, та швидкість якого саме автмообіля виміряно, крім того вказана фотокопія належним чином не завірена, а тому не може мати доказового значення під час розгялду адмінітсратвиної справи.

За таких обставин, суд вважає, що надані відповідачем докази фотофіксацїї є недостовірними, недостатніми та недопустимими.

Разом з цим, будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження вини в розумінні ст. 251 КУпАП, відповідачем не надано.

Не спростовані відповідачем і твердження позивача про те, що останній своєї вини у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав, вимог дорожнього руху не порушував.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 288 КУпАП постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено в суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Згідно п.п. 1, 2 ч. 1ст. 4 КАС адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір; публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Згідно ст. 19 ч. 1 п. 1 цього Кодексу юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Як роз`яснює п. 3 постанови Пленуму Вищого Адміністративного Суду України № 2 від 06 березня 2008 року постанова про притягнення фізичних осіб до адміністративної відповідальності є правовим актом індивідуальної дії.

Частиною 2ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.62Конституції України вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Порядок діяльності органів державної влади, їх посадових осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення, розглядати справи про такі правопорушення та притягати винних осіб до адміністративної відповідальності за їх вчинення, регулюється КУпАП, яким серед іншого визначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності (частини 1,2 ст. 7 КУпАП).

Згідно ст.ст.245,252КУпАП України завданням провадження в справі про адміністративне правопорушення і обов`язком органу, який її розглядає, є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи і вирішення її в точній відповідності з законом. Оцінка доказів, на основі яких встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи у його вчиненні, інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, також має ґрунтуватися на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, на підставі закону.

Відповідно до ст.77ч.1КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Ч. 2 цієї ж статті передбачає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Щодо вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, у справі відсутні достатні докази, які б підтверджували дану обставину, в судове засідання відповідач не з`явився і не довів порушення позивачем правил дорожнього руху України та правомірність прийнятого ним рішення по справі. Відтак суд приходить до висновку про недоведеність вини позивача і визнає, що оскаржувана ним постанова підлягає скасуванню.

З врахуванням того, що при винесенні оскаржуваної постанови про адміністративне правопорушення відповідачем порушено норми діючих нормативно-правових актів, вина особи у вчиненні правопорушення належним чином не доведена, твердження позивача належними доказами не спростовані, тому суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 19,77,90,242,243,246 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора взводу 1 роти 1 батальйону 1 Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Соловей Тараса Олександровича, Управління патрульної поліції у Львівській області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення - задоволити.

Скасувати постанову поліцейського взводу № 1 роти № 6 батальйону № 3 УПП в Харківській області старшого сержанта поліції Алексєнка І.В. серія НК № 019439 17.02.2019 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксоване не в автоматичному режимі відносно ОСОБА_2 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення виготовлено 10 липня 2019 року.

Суддя Н.С. Пінкевич