Справа № 520/11902/18
Суддя: Лях О.П.
Дата ухвалення: 2019-07-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

19 липня 2019 р.Справа № 520/11902/18
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Лях О.П.,

Суддів: Калитки О. М. , Мельнікової Л.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали Харківського окружного адміністративного суду від 08.02.2019 року по справі № 520/11902/18

за позовом ОСОБА_1

до Шевченківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 08.02.2019 року відмовлено у прийнятті додаткового судового рішення по справі за позовом ОСОБА_1 до Шевченківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

ОСОБА_1 09.07.2019 подав апеляційну скаргу на зазначену ухвалу, в якій вказано клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження зазначеної ухвали Харківського окружного адміністративного суду від 08.02.2019.

В обгрунтування даного клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження заявником в якості поважних причин пропуску такого строку вказано про хворобу та смерть матері, а також про проходження в подальшому лікування в Національному Інституті терапії ім. Л.Т. Малої.

Положеннями ч.3 ст.3 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст.295 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

В той же час, згідно із ч.2 ст.295 Кодексу адміністративного судочинства України учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; 2) на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Положеннями ч.3 ст.295 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

При цьому відповідно до ч.2 ст.299 Кодексу адміністративного судочинства України незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у разі, якщо апеляційна скарга прокурора, суб`єкта владних повноважень подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків подання апеляційної скарги суб`єктом владних повноважень у справі, про розгляд якої він не був повідомлений або до участі в якій не був залучений, якщо суд ухвалив рішення про його права та (або) обов`язки.

Як слідує із матеріалів справи, оскаржувану ухвалу прийнято 08.02.2019 в порядку письмового провадження, повний текст виготовлено та підписано 08.02.2019, а апеляційну скаргу подано лише 09.07.2019.

Однак слід відмітити, що в матеріалах справи міститься повідомлення про вручення поштового відправлення Харківського окружного адміністративного суду, яким підтверджено отримання 27.02.2019 апелянтом копії ухвали від 08.02.2019 року.

Щодо доводів апелянта про хворобу та смерть матері, яка проживала за межами України, колегія суддів зазначає наступне.

Апелянтом на підтвердження відсутності в Україні надано до суду копію паспорта громадянина україни для виїзду за кордон, із якого слідує, що ОСОБА_1 був відсутній в Україні з 16.12.2018 по 24.02.2019.

Проте, як зазначено вище, копію оскаржуваної ухвали отримано апелянтом 27.02.2019.

Тобто, перебування апелянта за межами України не призвело до невручення йому оскаржуваної ухвали від 08.02.2019 та позбавлення можливості оскарження даної ухвали в апеляційному порядку.

Щодо доводів апелянта про проходження лікування в Національному Інституті терапії ім. Л.Т. Малої після смерті матері та повернення до України, колегія суддів звертає увагу, що надані до справи копії медичних документів свідчать про проходження консультації у лікаря 06.05.2019 та здійснення 14.06.2019 коронарного стентування.

Таким чином, апелянтом не надано до суду доказів стосовно неможливості оскарження в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції від 08.02.2019 по даній справі з дня отримання оскаржуваної ухвали від 08.02.2019 до проведеня вказаної операції, що вказує на наявність у останнього можливості подати апеляційну скаргу протягом 15 днів з дня вручення йому відповідної ухвали.

Статтею 129 Конституції України однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Згідно з ч.1 ст.45 Кодексу адміністративного судочинства України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається.

Відповідно до п.6 ч.5 ст.44 Кодексу адміністративного судочинства України учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.

Відповідно до правових висновків Європейського Суду з прав людини, право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (пункт 33 рішення у справі «Перетяка та Шереметьєв проти України» від 21.12.2010, заява №45783/05). Норми, що регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (пункти 22-23 рішення у справі «Мельник проти України» від 28.03.2006, заява №23436/03).

Отже, встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених Кодексом адміністративного судочинства України певних процесуальних дій.

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Підстави пропуску строку апеляційного оскарження можуть бути визнані поважними, а строк поновлено лише у разі, якщо вони пов`язані з непереборними та об`єктивними перешкодами, труднощами, які не залежать від волі особи та унеможливили своєчасне, тобто у встановлений законом процесуальний строк подання апеляційної скарги.

Тільки наявність об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації прав щодо оскарження судового рішення в апеляційному порядку у строк, встановлений процесуальним законом, може бути підставою для висновку про пропуск строку апеляційного оскарження з поважних причин.

Обґрунтовуючи висновки про обов`язок сторони належним чином використовувати процесуальні права, у рішенні від 07.07.1989 у справі «Union Alimentaria Sanders S.A. v. Spain» Європейський суд з прав людини зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, пов`язаних зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Таким чином, скаржником не наведено обґрунтованих доводів та не надано належних, допустимих та беззаперечних доказів на підтвердження наявності у останнього об`єктивних перешкод, які унеможливили реалізацію права на звернення до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою в найкоротші строки.

Враховуючи зазначене, колегія суддів не вбачає підстав для визнання поважними підстав пропуску строку на апеляційне оскарження, та вважає, що клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.3, 121, 299 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали Харківського окружного адміністративного суду від 08.02.2019 - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя (підпис)Лях О.П.
Судді(підпис) (підпис)Калитка О.М. Мельнікова Л.В.