Справа № 826/7770/18
Суддя: Федотов Ігор В'ячеславович
Дата ухвалення: 2019-07-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 826/7770/18 Суддя (судді) першої інстанції: Васильченко І.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2019 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - судді Федотова І.В.,

суддів: Літвіної Н.М. та Сорочка Є.О.,

за участю секретаря Лисенко І.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Держпродспоживслужби в м. Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 грудня 2018 року у справі за адміністративним позовом Іноземного підприємства "І-АР-СІ" до Головного управління Держпродспоживслужби в м. Києві про визнання протиправними та скасування рішення, -

ВСТАНОВИЛА:

Іноземне підприємство «І-АР-СІ» (далі - позивач) звернулось до суду позовом до Головного управління Держпродспоживслужби в м. Києві (далі - відповідач) про визнання протиправними та скасування рішень №№ 60,61,62,63 від 02.04.2018 р. та постанови № 26 від 06.04.2018 р.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 грудня 2018 року адміністративний позов задоволено.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове про відмову у задоволенні позову. В обґрунтування апеляційної скарги вказує на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання, невідповідність висновків суду обставинам справи та неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, які з`явились в судове засідання, дослідивши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, на підставі листа Держпродспоживслужби України від 14.12.2017 р. № ЦА-151/7934-17, наказу Головного управління Держпродспоживслужби в м. Києві від 20.03.2018 р. № 562 та направлення на проведення перевірки від 20.03.2018 р. № 523, в період з 22.03.2018 р. по 23.03.2018 р. відповідачем проведено позапланову невиїзну поєднану з виїзною перевірку характеристик продукції:

- інтернет шлюзу (роутер) Tenda F3 802.11n № 300, д/в 06.2017 р., термін придатності: необмежено;

- смартфон HuaweiLite 2017 51091 VOQ (SLA-L22) Duaslim Gold;

- планшет Huawei MediaPad10 (AGS-L09) Grey.

Перевіркою встановлено наступні порушення: пп. 28, 42, 43,44 «Технічного регламенту низьковольтного електричного обладнання»; пп. 24, 32, 45, 46 «Технічного регламенту з електромагнітної сумісності обладнання»; п. 1 «Привал та умов нанесення знака відповідності технічним регламентам» та п. 30 «Технічного регламенту радіообладнання і телекомунікаційного кінцевого (термінального) обладнання».

За результатами перевірки складено акт від 23.03.2018 р. та винесено наступні рішення:

рішення про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів від 02.04.2018 р. № 60 (у вигляді вимоги привести продукцію у відповідність;

рішення про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів від 02.04.2018 р. № 61 у вигляді тимчасової заборони надання продукції на ринку.

рішення про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів від 02.04.2018 р. № 62 (у вигляді вимоги привести продукцію у відповідність;

рішення про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів від 02.04.2018 р. № 63 у вигляді тимчасової заборони надання продукції на ринку.

постанову № 26 від 06.04.2018 р. про накладення штрафних санкцій у розмірі 61 200,00 грн.

Не погоджуючись із винесеними рішеннями, позивач звернувся до суду за захистом своїх порушених прав та законних інтересів.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з наступних мотивів з якими погоджується і колегія суддів.

Спірні відносини, що склались між сторонами регулюються Конституцією України, Законом України "Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції", який встановлює правові та організаційні засади здійснення державного ринкового нагляду і контролю нехарчової продукції.

Згідно зі статтею 1 Закону України "Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції" встановлені вимоги щодо нехарчової продукції (далі - продукція) та її обігу на ринку України, встановлені технічними регламентами.

Відповідно до ч.3,4 ст.23 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції» органи ринкового нагляду проводять планові (у розповсюджувачів цієї продукції) та позапланові (у розповсюджувачів та виробників такої продукції) перевірки характеристик продукції. Під час таких перевірок перевіряються характеристики лише того виду продукції, що є предметом перевірки.

Згідно вимог ч.1,3 ст.29 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції» у разі, якщо органом ринкового нагляду встановлено, що продукція не відповідає встановленим вимогам (крім випадків, передбачених статтею 28 цього Закону, та формальної невідповідності), орган ринкового нагляду невідкладно вимагає від відповідного суб`єкта господарювання вжити протягом визначеного строку заходів щодо приведення такої продукції у відповідність із встановленими вимогами. Орган ринкового нагляду невідкладно вимагає від відповідного суб`єкта господарювання вжити протягом визначеного строку заходів щодо усунення формальної невідповідності, якщо цей орган встановить будь-яку таку невідповідність.

Постановою Кабінету Міністрів України від 24.06.2009 року № 679 затверджено Технічний регламент радіообладнання і телекомунікаційного кінцевого (термінального) обладнання, який встановлює вимоги до радіообладнання і телекомунікаційного кінцевого (термінального) обладнання, процедуру оцінки відповідності такого обладнання, правила маркування та введення його в обіг.

Відповідно до п.7 вказаного Регламенту (який діяв на час проведення перевірки) введення в обіг пристроїв на території України дозволяється лише за умови дотримання вимог цього Технічного регламенту в разі належного встановлення, обслуговування та використання за призначенням таких пристроїв. Введення в обіг пристроїв без декларації про відповідність, оформленої згідно з додатком до цього Технічного регламенту, та національного знака відповідності, нанесеного згідно з Постановою Кабінету Міністрів України від 29 листопада 2001 р. № 1599 «Про затвердження опису та правил застосування національного знака відповідності» (Офіційний вісник України, 2001 р., № 49, ст. 2188), забороняється.

Згідно з п.30 Технічного регламенту радіообладнання і телекомунікаційного кінцевого (термінального) обладнання затвердженого Постановою КМУ від 24.06.2009 року № 679 на пристроях, які відповідають усім визначеним для них вимогам, повинен бути нанесений національний знак відповідності, зазначений у пункті 7 цього Технічного регламенту. За нанесення національного знака відповідності відповідає виробник або уповноважена ним особа - резидент України чи постачальник.

У разі застосування процедури оцінки відповідності відповідно до пунктів 25, 26 або 27 цього Технічного регламенту до національного знака відповідності додається номер призначеного органу згідно з реєстром таких органів. Усі інші позначки, що можуть бути нанесені на пристрій, не повинні погіршувати видимість та розбірливість національного знака відповідності.

Національний знак відповідності наноситься на пристрій та/або на етикетку, тару, упаковку (у разі її наявності), експлуатаційну та товаросупровідну документацію тощо. Пристрій не повинен мати жодних позначок, які є подібними до національного знака відповідності та можуть ввести в оману щодо наявності або відсутності національного знака відповідності.

Постанова Кабінету Міністрів України від 24.06.2009 р. № 679 втратила чинність на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 24.05.2017 р. № 355, проте згідно п. 3 вказаної постанови встановлено, що до 1 квітня 2019 р. не може бути заборонено або обмежено надання на ринку та введення в експлуатацію з причин невідповідності вимогам Технічного регламенту, затвердженого цією постановою, радіообладнання, яке введено в обіг до дня набрання чинності цією постановою та відповідає вимогам Технічного регламенту радіообладнання і телекомунікаційного кінцевого (термінального) обладнання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24 червня 2009 р. № 679 (Офіційний вісник України, 2009 р., №50, ст. 1705),Технічного регламенту з електромагнітної сумісності обладнання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 грудня 2015 р. № 1077 (Офіційний вісник України, 2016 р., №2, ст. 72), Технічного регламенту низьковольтного електричного обладнання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 грудня 2015 р. № 1067 (Офіційний вісник України, 2015 р., № 102, ст. 3526).

В свою чергу, постанова Кабінету Міністрів України від 29.11.2001 р. № 1599 «Про затвердження опису та правил застосування національного знака відповідності» втратила чинність на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 30.12.2015 р. № 1184 «Про затвердження форми, опису знака відповідності технічним регламентам, правил та умов його нанесення».

Згідно п. 1 Правил та умов нанесення знака відповідності технічним регламентам знак відповідності технічним регламентам наноситься на продукцію або на її табличку з технічними даними таким чином, щоб він був видимим, розбірливим і незмивним. У разі коли це є неможливим або невиправданим через характер продукції, знак відповідності наноситься на пакування та на супровідні документи, якщо такі документи передбачені відповідним технічним регламентом.

Згідно ч. 1 ст. 11 Закону України «Про технічні регламенти та оцінку відповідності» відповідність введеної в обіг, наданої на ринку або введеної в експлуатацію в Україні продукції вимогам усіх чинних технічних регламентів, які застосовуються до такої продукції, є обов`язковою, за винятком випадків, визначених у зазначених технічних регламентах та статті 12 цього Закону.

Згідно ч. 1 ст. 29 Закону України «Про технічні регламенти та оцінку відповідності» у випадках, визначених у технічних регламентах, які передбачають застосування процедур оцінки відповідності, на продукцію та/або на інші об`єкти, що визначені такими технічними регламентами (табличку з технічними даними, пакування, супровідні документи тощо), повинен наноситися знак відповідності технічним регламентам.

Нанесенням знака відповідності технічним регламентам на продукцію вважається також нанесення цього знака на будь-який інший, ніж сама продукція, об`єкт, який визначений у відповідному технічному регламенті.

Згідно ч. 5 ст. 30 Закону України «Про технічні регламенти та оцінку відповідності» нанесення на продукцію інших маркувань, знаків або написів, які можуть вводити в оману третіх осіб щодо значення чи форми знака відповідності технічним регламентам, забороняється. Будь-яке інше маркування може бути нанесене на продукцію за умови, що це не вплине негативно на видимість, розбірливість та значення знака відповідності технічним регламентам.

Згідно п. 2 ч. 2 ст. 44 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції» до особи, яка ввела продукцію в обіг або відповідно до цього Закону вважається такою, що ввела продукцію в обіг, застосовуються штрафні санкції у разі: введення в обіг продукції, яка не відповідає встановленим вимогам (крім випадків, передбачених статтею 28 цього Закону), у тому числі нанесення знака відповідності технічним регламентам на продукцію, що не відповідає вимогам технічних регламентів, - у розмірі від п`ятисот до тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а за повторне протягом трьох років вчинення такого самого порушення, за яке на особу вже було накладено штраф, - у розмірі від тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

На підтвердження відповідності продукції вимогам Технічних регламентів, позивачем надано наступні докази: фотографії з позначенням знаку відповідності на товарах, декларації про відповідність продукції технічному регламенту, сертифікат відповідності, сертифікат дослідження та висновок державної санітарно-епідеміологічної експертизи.

При цьому, як вірно враховано судом першої інстанції, нанесення знаку відповідності на пакування товару відповідає вимогам ч. 1 ст. 29 Закону та п. 30 Технічного регламенту радіобладнання і телекомунікаційного кінцевого (термінального) обладнання затвердженого постановою КМУ від 24.06.2009 р. №679, що передбачають можливість нанесення знаку відповідності на пакування.

За наведених обставин є вірним висновок Окружного адміністративного суду міста Києва про безпідставність встановлених в акті перевірки порушень, що призвело до прийняття протиправних рішень.

Посилання апелянта на порушення позивачем Технічного регламенту низьковольтного електричного обладнання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1067 від 16.12.2015 та Технічного регламенту з електромагнітної сумісності обладнання затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1077 від 16.12.2015, колегія суддів відхиляє, оскільки порушення зазначених регламентів в акті перевірки стосувалися інтернет-шлюзу (роутеру), рішення про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів щодо якого позивачем не оскаржувалось.

Поряд з цим, слід зазначити, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Таким чином, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що вони не спростовують висновків суду першої інстанції, яким повно встановлено обставини справи та правильно застосовано норми матеріального і процесуального права.

На підставі вищенаведеного, приймаючи до уваги, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, висновки суду першої інстанції доводами апелянта не спростовані, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для його зміни або скасування.

Керуючись ст.ст. 242, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Головного управління Держпродспоживслужби в м. Києві залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 грудня 2018 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 329-331 КАС України.

Головуючий суддя:

Судді: