Справа № 240/8547/19
Суддя: Капинос Оксана Валентинівна
Дата ухвалення: 2019-07-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

(про відмову у забезпеченні позову)

19 липня 2019 року м. Житомир справа № 240/8547/19

категорія 109020100

Житомирський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Капинос О.В., розглянувши заяву про забезпечення позову в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області про визнання протиправним та скасування наказу,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області від 11.09.2018 №6-3556/14-18-СГ "Про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою".

Ухвалами від 19.06.2019 відкрито спрощене позовне провадження у справі та відмовлено позивачу у забезпеченні позову.

17.07.2019 позивачем повторно подано заяву про забезпечення позову, в якому він просить вжити заходи забезпечення позову шляхом:

зупинення дії наказу Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області від 11.09.2018 №6-3556/14-18-СГ "Про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою";

заборони державним кадастровим реєстраторам відділу у Малинському районі Головного Управління Держгеокадастру у Житомирській області вносити відомості до державного земельного кадастру про реєстрацію земельної ділянки, проект землеустрою щодо якої розроблено на підставі наказу від 1 1.09.2018 №6-3556/14-18-СГ;

заборони Головному управлінню Держгеокадастру у Житомирській області вчиняти будь-які дії, пов`язані з підготовкою та проведенням земельних торгів щодо земельної ділянки, проект землеустрою щодо якої розроблено на підставі наказу від 1 1.09.2018 №6-3556/14-18-СГ.

В обґрунтування клопотання вказує на протиправність спірного наказу, оскільки ним включено до переліку земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності для продажу прав на них на земельних торгах земельну ділянку площею 2,0 га на території с.Пиріжки, Малинського району, на яку йому на виконання судового рішення надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою для відведення у власність наказом від 11.09.2018 №6-3557/14-18-СГ та в подальшому такий проект погоджено. Вказує на протиправність такого наказ та вважає, що прийняття рішення без вжиття заходів заезпечення позову не призведе до жодних наслідків спрямованих на поновлення порушених прав, оскільки наявним буде факт формування земельної ділянки відповідачем як лота та виставленням його на торги. Без вжиття заходів забезпечення позову буде унеможливлено та істотно ускладено виконання рішення суду, оскільки по завершенню виконання спірного наказу, визнання його протиправним не призведе до ефективного захисту.

Розглянувши заяву про забезпечення позову, суд при вирішенні питання щодо наявності підстав для забезпечення позову, виходить з наступного.

Головним управлінням Держгеокадастру у Житомирській області 11.09.2018 винесено наказ №6-3557/14-18-СТ "Про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою" та надано позивачу дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2 га для ведення особистого селянського господарства, що знаходиться за межами населеного пункту с. Пиріжки Малинського району Житомирської області, згідно поданого клопотання.

Цього ж дня, Головним управлінням Держгеокадастру у Житомирській області винесено наказ №6-3556/14-18-СТ "Про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою" яким земельну ділянку площею 2 га, що знаходиться на території с. Пиріжки Малинського району Житомирської області включено до переліку земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності для продажу прав на земельних торгах. Надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з метою продажу права оренди на земельних торгах.

Частиною 1 ст. 150 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 150 КАС України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Згідно з ч. 1 ст. 151 КАС України позов може бути забезпечено: зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; забороною відповідачу вчиняти певні дії; встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Відповідно до ч. 2 ст. 151 КАС України суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

За змістом частин 1, 4, 5, 6 ст. 154 КАС України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи. Залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову та підстави його обрання. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.

З урахування вказаного суд наголошує, що забезпечення позову - це заходи адміністративного процесуального припинення дій, які можуть утруднити виконання майбутнього рішення суду чи зробити його виконання неможливим. Вони повинні гарантувати можливість реалізації позовних вимог у разі задоволення позову. Значення цього інституту адміністративного процесуального права в тому, що ним захищаються законні інтереси (права) позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли неприйняття заходів може призвести до невиконання судового рішення. Мета забезпечення позову це хоча і негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового рішення, а також перешкоджання спричинення значної шкоди заявнику.

Таким чином, заходи забезпечення позову не мають якогось дискримінаційного характеру стосовно певної сторони у спорі, їх застосування здійснюється в рамках дискреційних повноважень суду і на основі принципів змагальності та процесуального рівноправ`я сторін.

Відтак, під час вирішення питання про забезпечення позову адміністративний суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення адміністративного суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що законодавець встановив наступні підстави для постановляння ухвали про забезпечення позову у справі: існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі; захист прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат та наявні ознаки очевидної протиправності оскаржуваного рішення, дій чи бездіяльності.

Із аналізу наведених норм випливає, що забезпечення адміністративного позову можливе виключно за наявності вищевказаних обставин, які підлягають доведенню позивачем та встановленню судом у разі вжиття таких заходів.

Разом з цим, варто зазначити, що розглядати заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих заявником на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність способу забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

В обґрунтування заяви позивач посилається на протиправність спірного наказу, оскільки ним включено до переліку земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності для продажу прав на них на земельних торгах земельну ділянку площею 2,0 га на території с.Пиріжки, Малинського району, на яку йому на виконання судового рішення надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою для відведення у власність наказом від 11.09.2018 №6-3557/14-18-СГ та на те, що без вжиття заходів забезпечення позову буде унеможливлено та істотно ускладено виконання рішення суду, оскільки по завершенню виконання спірного наказу, визнання його протиправним не призведе до ефективного захисту.

Однак, протиправність спірного наказу, яке є предметом оскарження, а також наявність порушення прав позивача в результаті його прийняття можуть бути встановлені судом тільки в ході розгляду справи шляхом повного, всебічного та об`єктивного дослідження всіх зібраних доказів.

У разі задоволення з цієї підстави заяви про забезпечення позову судом фактично ухвалюється рішення без розгляду справи по суті, що не відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову. Суд не вправі вживати такі заходи забезпечення адміністративного позову, які є фактично рівнозначними задоволення позовних вимог.

Також, суд відмічає, що метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Разом з тим, предметом спору у справі є виключно визнання протиправним та скасування індивідуального акту. Тобто, за умови встановлення судом протиправності такого наказу та його скасування, труднощів у виконанні судового рішення не буде, оскільки позов не містить вимог зобов"язального характеру.

В той же час, рішення суду у справі №806/1391/18 від 31.05.2018, яким Головне управління Держгеокадастру у Житомирській області зобов"язано надати ОСОБА_1 дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2 га для ведення особистого селянського господарства, що знаходиться за межами населеного пункту с. Пиріжки Малинського району Житомирської області, згідно поданого клопотання вже виконано шляхом надання такого дозволу позивачу.

Таким чином, заявником не доведено, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду у даній справі захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду, тобто не доведено наявності підстав, передбачених ч.2 ст.150 Кодексу адміністративного судочинства України, які є обов`язковими для постановлення ухвали про забезпечення позову.

Відтак, здійснивши оцінку обґрунтованості доводів позивача щодо необхідності вжиття відповідних заходів забезпечення позову, з урахуванням розумності та обґрунтованості таких вимог; забезпечення збалансованості інтересів сторін; наявності зв`язку між заходами забезпечення позову і предметом позовних вимог, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову, суд приходить до висновку, що заява про забезпечення позову не належить до задоволення.

Керуючись статтями 150, 151, 156, 243, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України,

ухвалив:

Відмовити ОСОБА_1 у забезпеченні позову.

Ухвала суду набирає законної сили негайно після її проголошення та може бути оскаржена до Сьомого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.В. Капинос