Справа № 540/1288/19
Суддя: Гомельчук С.В.
Дата ухвалення: 2019-07-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
УХВАЛА

19 липня 2019 р. м. ХерсонСправа № 540/1288/19

Херсонський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Гомельчука С.В., розглянувши у порядку письмового провадження заяву про забезпечення адміністративного позову у справі за позовною заявою фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про скасування постанов про застосування адміністративно - господарського штрафу,

встановив:

01 липня 2019 року фізична особа - підприємець ОСОБА_1 (далі позивач, ФОП ОСОБА_1 ) звернувся до суду з позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті (далі - відповідач) про скасування постанов, у якому просить визнати протиправними та скасувати постанови відповідача від 04.06.2019 року за №№ 129072, 129073, 129074, 129075, 129076, 129077, 129078, 129079, 129080, 129081, 129082, 129083, 129084, 129085, 129086, 12087, 129088, 129089, 129090, 129091, 129092, 129093, 129094, 129095, 129096, 129097, 129098, 129099, 129100, 129101, 129102 (всього 31), винесені начальником міжрегіонального управління Укртрансбезпеки Пастухом І.О., як незаконні.

Ухвалою від 04 липня 2019 року провадження у справі відкрито, вирішено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання на 01 серпня 2019 року.

18 липня 2019 року позивач подав до суду заяву про забезпечення позову.

Згідно ч. 1 ст. 154 КАС України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, без повідомлення учасників справи.

Розглянувши подану заяву, оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до наступних висновків.

Згідно ч. 1 ст. 150 КАС України позов може бути забезпечено шляхом: зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; забороною відповідачу вчиняти певні дії; встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Відповідно до вимог частин 1, 2 ст.150 КАС України забезпечення позову допускається якщо: невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

У вирішенні питання про забезпечення позову суд здійснює оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги.

Інститут забезпечення позову в адміністративному судочинстві є елементом права на судовий захист і спрямований на те, щоб не допустити незворотності певних наслідків відповідних дій щодо відновлення порушеного права. Забезпечення позову є складовою комплексу заходів, спрямованих на охорону публічно-правового та матеріально-правового інтересу в адміністративному судочинстві, а також однією з гарантій реального виконання можливого позитивного для особи рішення.

Заява про забезпечення позову мотивована наступними обставинами. Так, з 12.07.2019 року по 17.07.2019 року заступником начальника Олешківського ВДВС ГТУЮ у Херсонській області відкрито 31 виконавче провадження по кожній оскаржуваній постанові, разом з тим складено постанову про арешт рухомого майна боржника (28 транспортних засобів) та постанову про розшук рухомого майна боржника. Постанови об`єднані у зведене виконавче провадження за № 59570944. Позивач вважає, що за наведених обставин можливе припинення його господарської діяльності, крім того стверджує, що йому доведеться докласти значних зусиль і витрат, щоб відновити свої права та повернути майно, у зв`язку із чим, з метою припинення можливих негативних наслідків на час розгляду справи у суді, позивач вважає за необхідне вжити заходи забезпечення позову, тим самим зупинити виконавче провадження № 59570944 та скасувати постанову про розшук майна боржника від 17.07.2019 року.

Су зауважує на тому, що згідно наданого до суду витягу з ЄДРПОУ, ОСОБА_1 є фізичною особою підприємцем з 25.06.1996 року (дата запису 26.12.2006 року за №0001889) та провадить наступні види діяльності: торгівля автомобілями та легковими автотранспортними засобами (код за КВЕД 45.11); торгівля іншими транспортними засобами (код за КВЕД 45.19); технічне обслуговування та ремонт транспортних засобів (код за КВЕД 45.20);оптова торгівля деталями та приладдям для автотранспортних засобів (код за КВЕД 45.31); роздрібна торгівля деталями та приладдям для автотранспортних засобів (код за КВЕД 45.32); діяльність туристичних агентств (код за КВЕД 79.11); надання інших послуг бронювання та пов`язана з цим діяльність (код за КВЕД 79.90); пасажирський наземний транспорт міського та приміського сполучення (основний); надання послуг таксі (код за КВЕД 49.32);інший пасажирський наземний транспорт, н. в. і. у (код за КВЕД 49.39); вантажний автомобільний транспорт (код за КВЕД 49.41); надання послуг перевезення речей (переїзду) (код за КВЕД 49.42); діяльність страхових агентів і брокерів (код за КВЕД 66.22); рекламні агенства (код за КВЕД 73.11); надання в оренду автомобілів і легкових автотранспортних засобів (код за КВЕД 77.11); надання в оренду вантажних автомобілів (код за КВЕД 77.12).

З наведеного вбачається, що окрім перевезення пасажирів наземним транспортом міського та приміського сполучення, позивач також провадить інші види господарської діяльності, що спростовує наведені у заяві твердження про те, що невжиття судом заходів забезпечення позову, призведе припинення його господарської діяльності.

Щодо посилання позивача на постанову відділу виконавчої служби про розшук його рухомого майна, як на підставу для вжиття заходів забезпечення, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до приписів ч. 3 ст. 36 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року № 1404-VIII, у разі необхідності розшуку транспортного засобу боржника виконавець виносить постанову про такий розшук, яка є обов`язковою для виконання поліцією.

Згідно положень Порядку тимчасового затримання працівниками уповноважених підрозділів Національної поліції транспортних засобів та їх зберігання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 року № 1102, тимчасове затримання транспортного засобу здійснюється у разі виявлення транспортного засобу боржника, оголошеного в розшук відповідно до статті 36 Закону України «Про виконавче провадження» (абз. 2 п. 2).

За наявності правових підстав, передбачених пунктом 2 цього Порядку, тимчасове затримання транспортного засобу проводиться шляхом його блокування або доставлення для зберігання на спеціальний майданчик чи стоянку.

Тимчасове затримання транспортного засобу шляхом доставлення його для зберігання на спеціальний майданчик чи стоянку проводиться виключно за умов, що розміщення такого транспортного засобу суттєво перешкоджає дорожньому руху чи створює загрозу безпеці руху, або транспортний засіб розміщений на місцях, призначених для зупинки, стоянки, безоплатного паркування транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю.

За відсутності умов, зазначених в абзаці другому цього пункту, тимчасове затримання транспортного засобу проводиться шляхом блокування за допомогою технічних пристроїв (абз. 1-3, п. 2-1 Порядку).

Повернення тимчасово затриманого транспортного засобу, що зберігається на спеціальному майданчику чи стоянці, здійснюється за зверненням відповідальної особи, зазначеної в частині першій статті 14-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, особи, яка ввезла транспортний засіб на територію України, або особи, яка керувала транспортним засобом на момент вчинення правопорушення.

Умовами повернення транспортного засобу є оплата вартості послуги з транспортування та/або зберігання транспортного засобу, а в разі винесення постанови про накладення стягнення у вигляді штрафу - його сплата (п. 12 Порядку).

Аналіз наведених норм свідчить на користь висновку про тимчасовість заходів, які застосовуються при винесенні постанови про розшук рухомого майна та можливість повернення затриманого транспортного засобу за умови усунення тих порушень, які слугували підставою для затримання.

Разом з тим, суд вказує на те, що у поданій заяві позивачем не вказано, чому саме невжиття заходів забезпечення позову в подальшому може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду буде не можливий.

Дане твердження також належним чином не обґрунтоване.

Відповідно до абзацу другого пункту 17 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 06 березня 2008 року № 2 "Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ" в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача у справі, а також вказати ознаки, які свідчать про очевидність протиправності рішення суб`єкта владних повноважень.

Таким чином, позивачем не доведено того, що захист його прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття заходів забезпечення позову, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

Також суд зазначає, що без дослідження всіх обставин та доказів у справі на даній стадії, задоволення вимог, викладених у заяві про забезпечення позову, зумовить фактичне вирішення судом спору по суті, що суперечить інституту забезпечення позову.

Враховуючи наведене, суд не вбачає наявності підстав для забезпечення позову, викладених у ст. 150 КАС України, а тому у задоволенні заяви слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 150-157, 243, 248 КАС України, суд

ухвалив:

У задоволенні заяви фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду в 15-денний строк з дня її проголошення, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження апеляційна скарга подається протягом 15 днів з дня складання повного судового рішення.

Суддя Гомельчук С.В.