Справа № 260/631/19
Суддя: Маєцька Н.Д.
Дата ухвалення: 2019-07-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

17 липня 2019 року м. Ужгород№ 260/631/19

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої - судді Маєцької Н.Д.

при секретарі судового засідання - Кустрьо В.М.

за участю:

позивач - не з`явився

представника відповідача - Секерня О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

У відповідності до ч.3 ст.243 Кодексу адміністративного судочинства України в судовому засіданні 17 липня 2019 року проголошено вступну та резолютивну частини Рішення. Рішення в повному обсязі складено 22 липня 2019 року.

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Мукачівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області, якою просить: 1) Визнати протиправним рішення Мукачівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області щодо відмови ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком; 2) Зобов`язати Мукачівське об`єднане управління Пенсійного фонду України Закарпатської області зарахувати ОСОБА_1 до трудового (страхового) стажу для обчислення розміру пенсії, періоди роботи згідно даних, які містяться в трудовій книжці НОМЕР_1 , а саме: радгосп "ім. Ватутіна" з 01 серпня 1984 року по 01 жовтня 1984 року та Мукачівська Єпархія з 01 липня 1988 року по 31 грудня 1992 року; 3) Зобов`язати Мукачівське об`єднане управління Пенсійного фонду України Закарпатської області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком від 17 жовтня 2018 року з урахуванням стажу роботи за період часу з 01 серпня 1984 року по 01 жовтня 1984 року та Мукачівська Єпархія з 01 липня 1988 року по 31 грудня 1992 року, у відповідності до трудової книжки НОМЕР_1 .

Ухвалою суду від 09 липня 2019 року замінено первісного відповідача - Мукачівське об`єднане управління Пенсійного фонду України Закарпатської області на його правонаступника - Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (далі - відповідач, ГУ ПФУ в Закарпатській області).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач 17 жовтня 2018 року звернувся в Мукачівське ОУПФ України в Закарпатській області із заявою про призначення пенсії за віком згідно ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Однак, позивач отримав лист Мукачівського ОУПФ України Закарпатської області з відмовою у призначенні пенсії, у зв`язку з недостатністю стажу для призначення пенсії за віком. Відповідачем до страхового стажу позивача не зарахований період роботи в радгоспі "ім. Ватутіна" з 01 серпня 1984 року по 01 жовтня 1984 року , у зв`язку з некоректним записом в трудовій книжці; період роботи в Мукачівській Єпархії з 01 липня 1988 року по 31 грудня 1992 року у зв`язку з відсутністю даних про сплату внесків. Позивач, вважає, що всі документи, необхідні для призначення пенсії ним були подані до відповідача, а недоліки записів у трудовій книжці не можуть бути підставою для відмови зарахування відповідно стажу.

В судове засідання позивач не з`явився, однак 16 липня 2019 року надіслав на електронну адресу суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, позов підтримує в повному обсязі та просить його задовольнити.

Відповідач надав суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого просить відмовити у задоволенні позову, оскільки у зв`язку з некоректними записами в трудовій книжці до загального страхового стажу не зарахований період роботи в радгоспі ім. Ватутіна з 01 серпня 1984 року по 01 жовтня 1984 року (відсутній документ на підставі якого внесений запис про звільнення). Також у зв`язку з відсутністю в архівних документах Головного управління Пенсійного фонду України даних про сплату страхових внесків, до загального страхового стажу не зарахований період роботи в Мукачівській єпархії з 01 липня 1988 року по 31 грудня 1992 року. Таким чином, відповідач вважає, що діяв в межах чинного законодавства.

В судовому засіданні представник відповідача проти задоволення позову заперечив з мотивів, зазначених у відзиві на позовну заяву.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника відповідача, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить висновку про часткове задоволення адміністративного позову, виходячи з наступного:

Судом встановлено, що 17 жовтня 2018 року позивач звернувся до Мукачівського ОУПФУ Закарпатської області із заявою про призначення пенсії за віком. До заяви було додано: довідку про присвоєння ідентифікаційного номеру; документ про місце проживання (реєстрації) особи, паспорт, трудову книжку, військовий квиток, диплом про навчання, документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (довідку № 430 від 15 жовтня 2018 року).

Рішенням комісії по розгляду питань, пов`язаних з призначенням/перерахунком та виплатою пенсій Мукачівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області, оформленого протоколом № 140 від 03 грудня 2018 року, позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком, у зв`язку з тим, що загальний стаж складає 22 роки 6 місяців 25 днів, що є недостатнім для призначення пенсії за віком.

Листом від 27 грудня 2018 року Мукачівське ОУПФУ Закарпатської області повідомило позивача, що його загальний стаж складає 22 роки 6 місяців 25 днів, а тому права на призначення пенсії за віком на день звернення він не має. Також, повідомлено позивача, що до розрахунку страхового стажу йому не зараховано період роботи в радгоспі "ім. Ватутіна" з 01 серпня 1984 року по 01 жовтня 1984 року, в зв`язку з некоректним записом в трудовій книжці; період роботи в Мукачівській Єпархії з 01 липня 1988 по 31 грудня 1992 року, у зв`язку з відсутністю даних про сплату внесків, за липень, вересень, листопад 2004 року та за період з 01 січня 2008 року по теперішній час, у зв`язку з відсутністю індивідуальних відомостей про застраховану особу.

15 квітня 2019 року позивач звернувся до Мукачівського ОУПФУ Закарпатської області із заявою щодо розрахунку стажу.

Листом від 18 квітня 2019 року № 11-69/09-31 Мукачівське ОУПФУ Закарпатської області повідомило позивача, що згідно наданих ним документів та індивідуальних відомостей про застраховану особу, які містяться в базі даних персоніфікованого обліку, загальний страховий стаж при обчисленні пенсії склав 22 роки 6 місяців 25 днів, що є недостатнім для призначення пенсії за віком. Рішенням комісії по розгляду питань, пов`язаних з призначенням та перерахунком пенсії Мукачівського ОУПФУ Закарпатської області від 03 грудня 2018 року відмовлено у призначенні пенсії.

У вказаному листі, Мукачівське ОУПФУ Закарпатської області зазначає, що до загального стажу зараховані період проходження строкової служби з 18.11.1977 р. по 20.11.1979 р., періоди трудової діяльності з 27.02.1980 р. по 04.07.1981 р. в Берегівському управлінні "Міжрайгаз", з 03.11.1981 р. по 26.02.1982 р. у Виноградівській райсільгосптехніці, з 16.11.1982 р. по 01.06.1983 р. у Виноградівському райпобуткомбінаті, з 02.10.1984 р. по 10.05.1988 р. період навчання в Одеській Духовній семінарії.

Період роботи в Управлінні Мукачівської Єпархії Української Православної церкви зарахований до страхового стажу на підставі довідки про нарахування заробітної плати, виданої Управлінням Пенсійного фонду України в м. Мукачевому та Мукачівському районі Закарпатської області від 12.09.2012 року № 20254-14/02 з 01.01.1993 р. по 31.12.2003 р. ,а також згідно індивідуальних відомостей про застраховану особу за період з 01.01.2004 р. по 31.08.2004 р. , з 01.10.2004 р. по 26.10.2004 р. та з 01.12.2004 р. по 31.12.2007 р.

Також Мукачівське ОУПФУ Закарпатської області зазначає, що у зв`язку з некоректними записами, до загального страхового стажу не зарахований період роботи в радгоспі ім. Ватутіна з 01.08.1984 р. по 01.10.1984 р. (відсутній документ на підставі якого внесено запис про звільнення) та період роботи з 23.05.1988 р. по 15.06.1988 р. в Мукачівській Єпархії (виправлення в даті звільнення). Також, у зв`язку з відсутністю в архівних документах Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області даних про сплату позивачем страхових внесків до загального страхового стажу не зарахований період роботи в Мукачівській Єпархії з 01.07.1988 р. по 31.12.1992 р.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05 листопада 1991 року № 1788-ХІІ громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Згідно з ст. 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення" право на пенсію за віком мають: чоловіки - після досягнення 60 років і при стажі роботи не менше 25 років;

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел передбачено Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09 липня 2003 року № 1058-IV (далі - Закон № 1058).

Відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону № 1058 страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом (ч. 2 ст. 24 Закону № 1058).

Відповідно до ч. 4 ст. 24 Закону №1058 періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Згідно з ч. 1 ст. 26 Закону № 1058 особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року - не менше 25 років.

У відповідності до ст. 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 із змінами (далі - Порядок № 637) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Згідно з п. 3 Порядку № 637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Таким чином, необхідність підтверджувати періоди роботи для визначення стажу роботи виникає у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

В той же час, як вбачається з копії трудової книжки позивача, він 01 липня 1988 року прийнятий на посаду завхоза Мукачівсько-Ужгородського Єпархіального управління, відповідно до наказу № 525 від 01 липня 1988 року.

Також, відповідно до запису в трудовій книжці позивач звільнений з посади завхоза 30 грудня 2000 року на підставі наказу № 694 від 30 грудня 2000 року.

Вказані записи виконані без перекреслень, виправлень, чітким правописом, у чіткій послідовності та відповідності дати, номеру запису з посиланням на відповідний наказ, на підставі якого внесено відповідний запис, і завірені печаткою роботодавця.

Як вже встановлено судом, відповідачем не зараховано частину стажу позивача на посаді завхоза, а саме: за період з 01 липня 1988 року по 31 грудня 1992 року.

В той же час, суд зазначає, що окрім трудової книжки, факт роботи позивача на посаді завхоза Мукачівсько-Ужгородського Єпархіального управління у період з 01 липня 1988 року по 30 грудня 2000 року також підтверджується довідкою Канцелярії Мукачівської Єпархії від 15 жовтня 2018 року № 430.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що відомості, зазначені в трудовій книжці позивача підтверджують факт його роботи на посаді завхоза Мукачівсько-Ужгородського Єпархіального управління у період з 01 липня 1988 року по 30 грудня 2000 року.

З матеріалів справи вбачається, що підставою для відмови у зарахуванні періоду з 01 липня 1988 року по 31 грудня 1992 року була відсутність у пенсійного органу відомостей про сплату страхових внесків за вказаний період.

Однак, суд не погоджується з такими висновками відповідача, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону № 1058 платниками страхових внесків до солідарної системи є страхувальники, зазначені в статті 14 цього Закону, і застраховані особи, зазначені в частині першій статті 12 цього Закону.

Згідно з ч. 1 ст. 14 Закону № 1058 страхувальниками відповідно до цього Закону є: роботодавці: зокрема, підприємства, установи і організації, створені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання.

Відповідно до ч. 6 ст. 20 Закону № 1058 перерахування страхових внесків здійснюється страхувальниками одночасно з одержанням (перерахуванням) коштів на оплату праці (виплати доходу), у тому числі в безготівковій чи натуральній формі або з виручки від реалізації товарів (послуг). При цьому фактичним одержанням (перерахуванням) коштів на оплату праці (виплати доходу) вважається одержання відповідних сум готівкою, зарахування на банківський рахунок одержувача, перерахування за дорученням одержувача на будь-які цілі, одержання товарів (послуг) або будь-яких інших матеріальних цінностей в рахунок зазначених виплат (доходу), фактичне здійснення із цих виплат (доходу) відрахувань, передбачених законодавством або за виконавчими документами, чи будь-яких інших відрахувань.

Згідно з ч. 10 ст. Закону № 1058 якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Аналіз наведених приписів законодавства свідчить про те, що обов`язок по сплаті страхових внесків та відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків законом покладено на страхувальника, тобто на роботодавця, у даному випадку Мукачівське-Ужгородське Єпархіальне управління, в якому позивач працював у період з 01 липня 1988 року по 31 грудня 1992 року.

Відтак, суд приходить висновку, що позивач не може нести відповідальність у вигляді позбавлення права на включення спірного періоду роботи до страхового стажу за неналежне виконання своїх обов`язків страхувальником щодо своєчасної сплати страхових внесків.

Враховуючи викладене, суд приходить висновку, що сам факт відсутності у пенсійного фонду відомостей про сплату страхових внесків за відсутності його вини, не є підставою для відмови у зарахуванні ОСОБА_1 стажу роботи у період з 01 липня 1988 року по 31 грудня 1992 року, оскільки, відповідно до ст. 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка працівника.

Оскільки, до трудової книжки позивача внесені всі записи, які підтверджують зайнятість на посаді завхоза у вищевказаний період, то суд вважає, що відмова у зарахуванні спірного періоду роботи позивача не ґрунтується на вимогах закону.

Відповідачем під час розгляду справи не надано до суду належних та допустимих доказів на підтвердження правомірності не зарахування до трудового стажу позивача при призначенні пенсії період роботи з 01 липня 1988 року по 31 грудня 1992 року.

Судом не встановлено недостовірності або інших ознак юридичної дефектності записів у трудовій книжці, що підтверджують факт роботи позивача у вказаний період на посаді завхоза у Мукачівсько-Ужгородському Єпархіальному управлінні.

Відтак, позовні вимоги в частині визнання протиправним рішення про відмову в призначенні пенсії та не зарахування до стажу роботи періоду з 01 липня 1988 року по 31 грудня 1992 року підлягають задоволенню.

Суд не приймає до уваги посилання представника відповідача на Витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадський формувань, відповідно до якого Управління Мукачівської Єпархії Української православної церкви створене як юридична особа 12 січня 1995 року, що викликає сумнів у достовірності записів у трудовій книжці позивача, оскільки довідкою Канцелярії Мукачівської Єпархії підтверджується факт роботи позивача у період з 01 липня 1988 року по 30 грудня 2000 року на посаді завхоза в Єпархіальному управлінні.

Крім того, як вбачається з оскарженого рішення про відмову у призначенні пенсії та листа Мукачівського ОУПФ України Закарпатської області від 27 грудня 2018 року № 9681/04 (яким позивача проінформовано про причини відмови у призначенні пенсії) інформація згідно вищевказаного витягу не була покладена в основу оскарженого рішення, оскільки підставою для відмови у зарахуванні вказаного періоду до стажу була відсутність даних про сплату внесків.

В той же час, в частині позовних вимог про зарахування до стажу роботи позивача період з 01 серпня 1984 року по 01 жовтня 1984 року, суд відмовляє з огляду на наступне.

Судом встановлено, що підставою для відмови у зарахуванні до стажу роботи періоду роботи в радгоспі ім. Ватутіна з 01 серпня 1984 року по 01 жовтня 1984 року був некоректний запис у трудовій книжці, а саме: відсутній документ на підставі якого внесено запис про звільнення.

Як вбачається із трудової книжки позивача, він 01 серпня 1984 року прийнятий на роботу слюсара по 4- му розряду у Радгосп ім. Ватутіна на підставі наказу № 156/л від 01 серпня 1984 року та звільнений за власним бажанням 01 жовтня 1984 року на підставі розрахункової книги.

Суд зазначає, що на момент внесення вказаних записів до трудової книжки діяла Інструкція "Про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах, організаціях", затверджена постановою Держкомпраці СРСР по праці і соціальних питаннях від 20.06.1974 №162 (Інструкція № 162).

Пунктом 2.3 Інструкції № 162 визначено, що усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Відповідно до п. 2.25 Інструкції № 162 записи про причину звільнення повинні провадитися у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства із посиланням на відповідну статтю, пункт закону.

В той же час, як вбачається із трудової книжки позивача, запис про звільнення з радгоспу ім. Ватутіна 01 серпня 1984 року внесено без посилання на документ на підставі якого звільнили позивача.

Як вже зазначалося судом, згідно з п. 3 Порядку № 637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Враховуючи неточні записи у трудовій книжці позивача щодо звільнення з радгоспу ім. Ватутіна, суд приходить висновку, що для зарахування до страхового стажу, періоду роботи з 01 серпня 1984 року по 01 жовтня 1984 року необхідні первинні додаткові документи, які б достовірно підтвердили факт роботи позивача на зазначеному підприємстві.

Однак, докази на підтвердження факту роботи позивача у вказаний період у радгоспі ім. Ватутіна відсутні, позивач при зверненні із заявою про призначення пенсії пенсійному органу їх не надав. Такі докази не були надані позивачем при зверненні до суду та позивач не вказує на їх наявність.

Враховуючи вищезазначене, суд приходить висновку про правомірність дій відповідача щодо відмови у зарахуванні до стажу роботи позивача період роботи в радгоспі ім. Ватутіна з 01 серпня 1984 року по 01 жовтня 1984 року.

З приводу посилань позивача на постанову Верховного Суду від 06 березня 2018 року у справі № 754/14898/15-а, в якій Верховний Суд зазначає, що не усі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці, суд зазначає, що на відміну від встановлених Верховним Судом обставин, у даній адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 , факт зайнятості позивача у радгоспі ім. Ватутіна не підтверджується ні трудовою книжкою, ні іншими документами. .

Відтак, беручи до уваги відмінність обставин у вказаних справах, відсутні правові підстави для врахування судом, під час вирішення даної адміністративної справи, висновків Верховного Суду у справі №754/14898/15-а.

У відповідності до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 КАС України. Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем не доведено правомірність прийняття рішення про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком та не зарахування до стажу позивача період роботи з 01 липня 1988 року по 31 грудня 1992 року в Мукачівсько-Ужгородському Єпархіальному управлінні. Відтак, вимоги в цій частині відповідають вимогам законодавства та встановленим судом обставинам справи, що підтверджені належними та допустимими доказами, в зв`язку з чим позов підлягає частковому задоволенню та необхідно визнати протиправним та скасувати рішення Мукачівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком, оформлене протоколом № 140 від 03 грудня 2018 року та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (правонаступник Мукачівського ОУПФУ Закарпатської області) зарахувати до трудового стажу ОСОБА_1 , для обчислення розміру пенсії, період роботи з 01 липня 1988 року по 31 грудня 1992 року в Мукачівсько-Ужгородському Єпархіальному управлінні.

Відповідно до ч. 3 ст. 245 КАС України у разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Відтак, у зв`язку з визнанням протиправним рішення Мукачівського ОУПФ України Закарпатської області про відмову у призначені пенсії позивачу та зарахуванням до стажу позивача вищевказаного періоду, суд вважає за необхідне зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 17.10.2018 року про призначення пенсії, із урахуванням зарахованого стажу.

В той же час, відповідачем доведено наявність підстав для відмови у зарахуванні до стажу позивача період роботи з 01 серпня1984 року по 01 жовтня 1984 року в радгоспі ім. Ватутіна, у зв`язку з некоректними записами в трудовій книжці та не підтвердження періоду роботу позивача на вказаному підприємстві, а відтак позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з ч. 3 ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір у розмірі 768,40 грн. У зв`язку із частковим задоволенням позову, необхідно стягнути на користь позивача судові витрати у розмірі 384,20 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області.

Керуючись ст. ст. 5, 19, 77, 139, 243, 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , паспорт НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (Закарпатська область, м. Ужгород, пл. Народна, 4, ) про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Мукачівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком, оформлене протоколом № 140 від 03 грудня 2018 року.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області зарахувати до трудового стажу ОСОБА_1 ,для обчислення розміру пенсії, період роботи з 01 липня 1988 року по 31 грудня 1992 року в Мукачівсько-Ужгородському Єпархіальному управлінні.

4. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 17 жовтня 2018 року про призначення пенсії, з урахуванням зарахованого до трудового стажу періоду роботи з 01 липня 1988 року по 31 грудня 1992 року в Мукачівсько-Ужгородському Єпархіальному управлінні.

5. В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

6. Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , паспорт НОМЕР_2 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (Закарпатська область, м. Ужгород, пл. Народна, 4, ) судові витрати у розмірі 384,20 грн. (триста вісімдесят чотири гривні двадцять копійок).

7. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (з урахуванням особливостей, що встановлені пп. 15.5 п. 15 Розділу VII КАС України).

СуддяН.Д. Маєцька