Справа № 480/823/19
Суддя: Бегунц А.О.
Дата ухвалення: 2019-07-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2019 р.Справа № 480/823/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Бегунца А.О.,

Суддів: Лях О.П. , Рєзнікової С.С. ,

за участю секретаря судового засідання Машури Г.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 05.04.2019 року, головуючий суддя І інстанції: Є.Д. Кравченко, вул. Герасима Кондратьєва, 159, м. Суми, 40021, повний текст складено 05.04.19 року по справі № 480/823/19

за позовом ОСОБА_1

до Сумського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до суду з позовною заявою до Сумського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області (далі - відповідач), в якій з урахуванням уточнених позовних вимог, просить визнати дії Сумського об`єднаного управління Пенсійного Фонду України Сумської області протиправними, зобов`язавши Сумське об`єднане управління Пенсійного Фонду України Сумської області вчинити дії та здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 , починаючи з 01.10.2017, у зв`язку з перерахунком пенсій, а також, при всіх подальших перерахунках та індексаціях пенсії позивача, включаючи індексацію пенсії з 01.03.2019, здійснювати пенсійні нарахування та виплати позивачу із застосуванням у формулі нарахування пенсії коефіцієнта кратності страхового стажу - 1,35, з урахуванням раніше проведених виплат.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначив, що згідно протоколу № 3075 від 16.04.2015 Сумського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області йому була призначена пенсія за віком за новою формулою в розмірі 2728,74 грн., в якій коефіцієнт кратності страхового стажу становив 1,35. Коефіцієнти первинного нарахування позивачу пенсії склали: коефіцієнт зарплати -1.68146, а страхового стажу з урахуванням коефіцієнта кратності 1,35 був: 0,39833 (39 років)* 1,35 = 0,53775. Після уточнення стажу (40 років) його коефіцієнт став: 0,40* 1,35 = 0,54. Позивач зауважує, що формула нарахування на момент його виходу на пенсію містить два індивідуальних коефіцієнта: коефіцієнт зарплати - 1,68146 та коефіцієнт стажу - 0,54. На переконання позивача, ці дві величини є постійними, оскільки, згідно ст. 22 Конституції України, ніхто не має права їх змінювати в сторону зменшення. Рішенням Пенсійного фонду № 60 від 24.11.2018 року було проведено перерахунок пенсії позивача у зв`язку зі зміною прожиткового мінімуму, потім 18.02.2019 року відбувся перерахунок його пенсії у зв`язку з уточненням даних в ЕПС. Позивач вважає, що відповідач під приводом зміни прожиткового мінімуму, здійснив маніпуляції, втрутившись у формулу первинного нарахування його пенсії, підмінивши її формулою, за якою осучаснювали пенсії з 01.10.2017 р. призначені до 2014 року. Позивач зауважує, що після вищезгаданого перерахунку 2018 та 2019 року, з формули нарахованої йому пенсії, зник коефіцієнт кратності страхового стажу 1,35 і була перерахована пенсія з застосуванням страхового коефіцієнта 1,0, що призвело до зменшення нарахованої пенсії з 2728,74 грн. до 2606,73 грн. Такі дії управління Пенсійного фонду призвели до зменшення розміру пенсії позивача після її перерахунку і в подальшому - до значного погіршення умов перегляду (індексації) пенсії. Позивач не погоджується з такими діями управління Пенсійного фонду, оскільки пенсія йому була призначена вже згідно нового законодавства за новою формулою і осучасненню не підлягала.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 05.04.2019 у задоволенні вказаного позову відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, не з`ясування всіх обставин у справі, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд скасувати рішення та прийняти нове, яким задовольнити позов у повному обсязі.

Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить суд апеляційної інстанції залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Згідно ч. 2 ст. 313 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 229 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів заслухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги рішення суду першої інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 є пенсіонером, знаходиться на обліку в Сумському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України Сумської області.

З 11 квітня 2015 року позивачу призначено пенсію за віком згідно Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Пенсія обчислена виходячи із середньомісячного заробітку 4978,16 грн., за період з 01.07.1995 по 30.06.2000 та з 01.07.2000 по 31.03.2015, (коефіцієнт заробітної плати - 1,68146) та страхового стажу 39 років 11 місяців, 23 дні (стаж зарахований по 31.03.2015, коефіцієнт з урахуванням величини оцінки одного року страхового стажу 1,35).

До 01.10.2017 ОСОБА_1 отримував пенсію в розмірі 2728,74 грн.

Відповідно до Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" від 03 жовтня 2017 року № 2148-VІІІ з 1 жовтня 2017 року пенсія позивача перерахована із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015, та 2016рр. - 3764,40 грн. із застосуванням величини оцінки вартості одного року страхового стажу в розмірі 1%. Після проведення осучаснення середньомісячна заробітна плата позивача склала 6329,69 грн., коефіцієнт страхового стажу - 0.39917, розмір пенсії 2735,11 грн.

З 01.04.2018 позивачу проведено перерахунок пенсії відповідно до абз. 3 ч. 4 ст. 42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з дорахуванням страхового стажу за період з 01.04.2015 по 30.04.2015. Страховий стаж став 40 років 23 дні (коефіцієнт стажу - 0.40000). Розмір пенсії склав 2735,11 грн.

З 01.12.2018 проведений перерахунок пенсії позивача відповідно до Закону України "Про Державний бюджет України на 2018 рік". Розмір пенсії склав 2735,11 грн.

18.02.2019 проведено перерахунок пенсії позивача у зв`язку з уточненням даних в ЕПС. Розмір пенсії склав 2735,11 грн.

Вищевказані обставини підтверджуються протоколами призначення та перерахунку пенсії, розрахунками страхового стажу та заробітної плати ОСОБА_1

14.02.2019 ОСОБА_1 звернувся до Сумського об`єднаного управління пенсійного фонду Сумської області із заявою, в якій просив здійснити перегляд перерахунку його пенсії від 24.11.2018, застосувавши коефіцієнт кратності страхового стажу 1,35, який йому було призначено за новою формулою, а не 1,0.

Листом від 21.02.2019 № 89/р відповідач повідомив позивача, що відповідно до Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" від 03 жовтня 2017 року № 2148-VІІІ з 1 жовтня 2017 року пенсія перерахована із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015, та 2016 рр. - 3764,40 грн. із застосуванням величини оцінки вартості одного року страхового стажу в розмірі 1%. Провести перерахунок пенсії, застосувавши величину оцінки вартості одного року страхового стажу 1,35 підстави відсутні, оскільки це суперечить Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій". Пенсія перерахована та виплачується згідно з нормами чинного законодавства.

Вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до суду з позовом.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач при перерахунку пенсії позивача правомірно застосував показники середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1 %, як це передбачено ч. 4-3 в Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Законами України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.06.2003 №1058-IV (далі - Закон № 1058-IV), «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» від 03.10.2017 р. № 2148-VІІІ (далі - Закон № 2148-VІІІ).

Так, відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 22 Конституції України права і свободи людини та громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються й не можуть бути скасовані. Під час прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів не допускається звуження змісту й обсягу наявних прав і свобод.

Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості й в інших випадках, передбачених законом (ст. 44 Конституції України).

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Згідно із частиною 1 статті 25 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" коефіцієнт страхового стажу, що застосовується для обчислення розміру пенсії, визначається із заокругленням до п`яти знаків після коми за формулою:

Кс= (См*Вс)/100%*12

Кс - коефіцієнт страхового стажу;

См - сума місяців страхового стажу;

Вс - визначена відповідно до цього Закону величина оцінки одного року страхового стажу (у відсотках). За період участі в системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування величина оцінки одного року страхового стажу дорівнює 1%.

Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики.

11.10.2017 набув чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" №2148-VІІІ, яким до ч. 1 ст. 25 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" внесені зміни та визначено, що за період участі в системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування величина оцінки одного року страхового стажу дорівнює 1%.

Крім того, п. 4 "Прикінцевих положень" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" доповнено пунктами 4-3 та 4-4.

Так, в відповідно до ч. 4-3 Розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" пенсії, призначені відповідно до цього Закону до набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій", з 1 жовтня 2017 року перераховуються із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1%.

При здійсненні перерахунку пенсій відповідно до абзацу першого цього пункту використовується розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, установлений на 1 грудня 2017 року Законом України "Про Державний бюджет України на 2017 рік", збільшений на 79 гривень.

Відповідно до частини 4-4 Розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України №1058-ІV з 1 жовтня 2017 року по 31 грудня 2017 року при призначенні пенсії застосовується середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчислена як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1,35 %.

Отже, Законом № 2148-VІІІ від 03.10.2017 р. визначено новий порядок та умови перерахунку з 01.10.2017 саме раніше призначених пенсій, зокрема із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1%.

Матеріалами справи підтверджено, що пенсія позивачу призначена відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" до набрання чинності Законом України від 03.10.2017 №2148-VІІ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій".

Відтак, пенсія підлягає перерахунку з 01.10.2017 з урахуванням ч. 4-3 Розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1 %.

Отже, доводи позивача про те, що його пенсія була призначена згідно нового законодавства та не підлягала осучасненню, є безпідставними та не беруться судом до уваги.

Стосовно доводів апеляційної скарги, що зменшення пенсійним органом величини оцінки одного року страхового стажу з 1,35% до 1% в результаті перерахунку пенсії з 01.10.2017 призвело до зменшення розміру пенсії позивача, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно абз. 2 пункту 2 Розділу ІІ "Прикінцеві та Перехідні положення" Закону України від 03.10.2017 № 2148-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" у разі, якщо внаслідок перерахунку, проведеного відповідно до цього Закону, розмір пенсії зменшується, пенсія виплачується в раніше встановленому розмірі.

Як встановлено із матеріалів справи, розмір пенсії ОСОБА_1 до проведення перерахунку становив 2728 грн. 74 коп., а з 01 жовтня 2017 року (після осучаснення) становить 2735 грн. 11 коп.

Отже, зменшення величини оцінки одного року страхового стажу з 1,35% до 1% не призвели до зменшення розміру пенсії позивача та не погіршили умов отримання пенсії позивачем.

При цьому, положення Закону № 2148 - VІІІ не були визнані неконституційними Конституційним Судом України, який до того ж у рішенні від 26.12.2011 р. № 20-рп/2011 вказав, що одним із визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави.

Водночас, при розв`язанні спірних правовідносин судовою колегією також враховується правова позиція Європейського суду з прав людини, викладена в рішенні «Великода проти України» від 03.06.2014 р., в якому Суд зазначив, що законодавчі норми можуть змінюватися, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

Крім того, у зазначеному рішенні Європейський суд став на бік держави України та, між іншим, наголосив на складній економічній ситуації в країні, а також на необхідності пошуку саме державою Україна додаткових інструментів її подолання шляхом раціонального використання бюджетних коштів та необхідності збереження «справедливого балансу» між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами щодо захисту прав і свобод окремої особи.

Аналогічний правовий підхід Європейським судом з прав людини застосований й в рішеннях від 09.10.1979 р. у справі «Ейрі проти Ірландії» та від 12.10.2004 р. у справі «Кйартан Асмундсон проти Ісландії», в якому Суд зазначив, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового, і такі положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат.

Згідно зі ст. 17 Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Таким чином, доводи апелянта про те, що відповідачем протиправно зменшено коефіцієнт його страхового стажу при розрахунку пенсії з 1,35% до 1%, у зв`язку з чим відбулося звуження його прав, колегія суддів вважає необґрунтованими, з огляду на вищезазначене.

З урахуванням наведеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позовні вимоги ОСОБА_1 є необґрунтованими, а відповідач в свою чергу при перерахунку пенсії позивача правомірно застосував показники середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1 %, як це передбачено ч. 4-3 в Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", а тому у задоволенні позову слід відмовити.

Доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини, та повністю спростовуються встановленими у справі обставинами.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення дотримано норми матеріального і процесуального права, а тому відсутні підстави для задоволення вимог апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 310, 315, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 05.04.2019 року по справі № 480/823/19 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)А.О. Бегунц
Судді(підпис) (підпис) О.П. Лях С.С. Рєзнікова
Повний текст постанови складено 22.07.2019 року