Справа № 620/1669/19
Суддя: Соломко І.І.
Дата ухвалення: 2019-07-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 липня 2019 року м.Чернігів Справа № 620/1669/19

Чернігівський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Соломко І.І., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Преміум Рітейл Груп" до Головного управління ДФС у Чернігівській області, Державної фіскальної служби України про визнання протиправним, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Преміум Рітейл Груп" звернулось до суду з позовом до Головного управління ДФС у Чернігівській області (відповідач-1), Державної фіскальної служби України (відповідач-2) про визнання протиправним та скасування рішення Комісії ГУДФС в Чернігівській області, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації від 17.04.2019 № 1143143/41496435 та зобов`язання вчинити певні дії.

Позивач свої вимоги обґрунтовує наступним. Так позивач зазначає, що 13.09.2018 між ТОВ «Преміум Рітейл Груп» та ТОВ «Спортспейс» укладено договір поставки № 03/09/18. 18.03.2019 на виконання умов договору позивачем складено накладну на повернення товару, здійснено повернення коштів та 11.04.2019 через автоматизовану систему «Єдине вікно подання електронних документів» ДФС України складено та подано розрахунок коригування № 16 від 18.03.2019 до податкової накладної № 2 від 14.09.2018. Відповідно до квитанції від 11.04.2019 податкову накладну прийнято, але реєстрацію зупинено. Позивач зазначає, що на виконання вимог ПК України товариством було надано всі необхідені документи, які беззаперечно підтверджують факт поставки. Однак, як зазначає позивач, спірним рішенням відповідача у реєстрації вищезгаданої податкової накладної відмовлено. Позивач вважає спірне рішення протиправним. Звертає увагу, що у квитанції не зазначено конкретного чіткого критерію оцінки ступеня ризиків, достатнього для зупинення реєстрації п/н. У той же час, визначення конкретного критерію впливає на можливість подання платником податків відповідних документів. Оскаржуване рішення також не містить конкретних та зрозумілих підстав для його прийняття, не зазначено - які документи складені з порушенням законодавства, яких документів не достає у поданому пакеті документів. Між тим, позивач наполягає, що податкова накладна сформована за реально проведеною операцію та наявні всі підстави для її видачі та, відповідно, реєстрації.

18.06.2019 ухвалою суду відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому порядку).

11.07.2019 ухвалою суду розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідачі, відтворивши у відзиві положення профільних нормативно-правових актів, зазначив, що реєстрацію п/н. було зупинено, відповідно до п. 201.16. ПК України, оскільки п/н. відповідає вимогам пп. 1.6. Критеріїв ризиковості платника податків. Запропоновано надати пояснення та/або копії документів, достатні для прийняття рішення про реєстрацію п/н. Відповідач визначає, що позивачем надано копію документів, однак, комісією прийнято рішення про відмову у реєстрації п/н у зв`язку з тим, що платником не надано: первинні документи щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладні (документи, які не надано підкреслити) та розрахункові документи, банківські виписки з особових рахунків (а.с. 19).

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Преміум Рітейл Груп" є юридичною особою, одним із видів діяльності ТОВ «Преміум Рітейл Груп» є КВЕД 46.42 - оптова торгівля одягом і взуттям.

13.09.2018 між ТОВ «Преміум Рітейл Груп» та ТОВ «Спортспейс» укладено договір поставки № 03/09/18. 18.03.2019 на виконання умов договору позивачем складено накладну на повернення товару, здійснено повернення коштів та 11.04.2019 через автоматизовану систему «Єдине вікно подання електронних документів» ДФС України складено та подано розрахунок коригування № 16 від 18.03.2019 до податкової накладної № 2 від 14.09.2018. Відповідно до квитанції від 11.04.2019 податкову накладну прийнято, але реєстрацію зупинено.

У даному випадку матеріалами справи підтверджується статус позивача як платника ПДВ, укладання та виконання позивачем вищезгаданого договору, формування первинних документів, податкової накладної, розарухнку коригування та його направлення для реєстрації в ЄРПН, зупинення реєстрації відповідно до вищезгаданої квитанції, надання позивачем документів та пояснень, прийняття оскаржуваного рішення, а відтак вказані обставини є встановленими та суд не вбачає необхідності знову їх повторювати.

Вирішуючи спір, суд виходить з наступного.

Так, відповідно до п. 201.16. ПК України реєстрація податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних може бути зупинена в порядку та на підставах, визначених Кабінетом Міністрів України.

Виходячи з положень п. 10 Порядку зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затверджених постановою КМ України від 21.02.2018 № 117 (далі - Порядок № 117), яка набрала чинності 22.03.2018, та власне критеріїв, визначених у листі ДФС України від 21.03.2018 N 959/99-99-07-18 (далі - Критерії ризиковості платника податків; Критерії), пунктом 1.6. Критеріїв визначено такий критерій «Платник податків відповідає критеріям ризиковості, якщо:

комісії головних управлінь ДФС в областях, м. Києві та Офісу великих платників податків ДФС можуть розглядати питання щодо встановлення ризиковості платника податків, а саме:

платник податку зареєстрований (перереєстрований) за адресою, що знаходиться на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях і тимчасово окупованій території, в розумінні Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України";

платник податку зареєстрований платником ПДВ менше трьох місяців;

платник податку - юридична особа, який не має відкритих рахунків у банківських установах, крім рахунків в органах Державної казначейської служби України (крім бюджетних установ);

платник податку, посадова особа та/або засновник якого був посадовою особою та/або засновником суб`єкта господарювання, якого ліквідовано за процедурою банкрутства протягом останніх трьох років;

платником податку не подано контролюючому органу податкову звітність з податку на додану вартість за два останні звітні періоди всупереч нормам підпункту 16.1.3 пункту 16.1 статті 16 та абзацу першого пункту 49.2 і пункту 49.18 статті 49 Податкового кодексу України;

платником податку на прибуток не подано контролюючому органу фінансову звітність за останній звітний період всупереч нормам підпункту 16.1.3 пункту 16.1 статті 16 та пункту 46.2 статті 46 Податкового кодексу України (далі - Кодекс);

наявна податкова інформація, що свідчить про наявність ознак здійснення ризикових операцій платником.

Водночас, відповідно до п. 13 Порядку зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, у квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування зазначаються, крім іншого: номенклатура товарів/послуг продавця, код товару згідно з УКТЗЕД / послуги згідно з Державним класифікатором продукції та послуг, зазначені у податковій накладній / розрахунку коригування, реєстрація яких зупинена; критерій(ї) ризиковості платника податку та/або критерій(ї) ризиковості здійснення операцій, на підставі якого(их) зупинено реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі, із розрахованим показником за кожним критерієм, якому відповідає платник податку; пропозиція щодо надання платником податку пояснень та копій документів, необхідних для прийняття контролюючим органом рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі.

У взаємозв`язку з наведеним, слід додати наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Критерії оцінки рішень та дій суб`єктів владних повноважень визначені ч. 2 ст. 2 КАС України.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, крім іншого: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); розсудливо.

Окрім того, відповідно ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Аналіз вказаних норм у сукупності дає підстави для висновку, що суб`єкт владних повноважень не має права, обґрунтовуючи правомірність свого рішення чи дій, посилатися на докази та обставини, які не враховувалися ним при ухваленні рішення чи вчиненні дій, тобто вчинені дії, оскаржувані рішення оцінюються судом виходячи з доведеності з боку фіскального органу тих обставин (фактичних підстав) і норм права (юридичних підстав), які наведені у відповідному рішенні, стали підставою та покладені в основу вчинюваних дій, а не знайдені/вишукані пізніше, що забезпечує при вирішенні спірних взаємовідносин дотримання принципу правової визначеності, як складової принципу верховенства права.

У даному випадку, оцінюючи поки що формальні дії фіскального органу щодо зупинення реєстрації ПН, відмови у реєстрації п/н та не оцінюючи на цьому етапі питання реальності операцій, суд зазначає, що у квитанції щодо зупинення реєстрації п/н не наведено обставин, які б відповідали п. 1.6. Критеріїв відносно позивача, та не надано доказів на підтвердження вказаних обставин, тобто відсутнє обґрунтування/пояснення на чому ґрунтується висновок фіскального органу про зупинення реєстрації п/н.

В порушення наведених вимог, у квитанції не зазначено номенклатуру, кодів товарів, конкретного критерію ризиковості, якому відповідає подана п/н чи діяльність позивача, конкретизації переліку документів, які необхідні фіскальному органу для прийняття позитивного рішення.

Не зазначення конкретного необхідного переліку документів, що має подати позивач, фактично призвело до створення відповідачем-2 штучних передумов для невиконання позивачем вимоги про надання необхідних документів, перелік яких по суті залишався для нього невідомим, що у свою чергу призвело до створення штучних передумов для прийняття оскаржуваного рішення.

З наведеного слід дійти висновку, що вже на етапі зупинення реєстрації п/н фіскальним органом було допущено низку порушень, які свідчать про протиправність зупинення реєстрації податкової накладної та, відповідно, похідних від цього дій - подальших дій щодо відмови у її реєстрації.

По суті, як приходить до висновку суд, причина зупинення реєстрації ПН є надуманою, а такі дії фіскального органу є свавільними, нічим не обґрунтованими.

Водночас, як визнається учасниками справи позивачем було надано низку матеріалів щодо поставки та повернення товару. Відсутність же первинних документів щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладні (документи, які не надано підкреслити) та розрахункові документи, банківські виписки з особових рахунківплатіжних документів про оплату у наданих поясненнях сама по собі не свідчить про відсутність факту «першої події» для цілей формування п/н. У даному випадку наведене може бути предметом претензій між учасниками договору, однак не впливає на правила визначення першої події, якою у даному випадку сталася поставка.

Тобто, рішення по суті прийняте без врахування всіх обставин, що мали значення для його прийняття, без оцінки наданих матеріалів у їх сукупності.

Щодо реальності операції, як однієї з передумов для реєстрації податкової накладної, суд звертає увагу на наступне.

Так, проаналізувавши в контексті спірних відносин положення:

- ПК України, а саме: п/п 4.1.4 (щодо принципу презумпції правомірності рішень платника податку), п/п. 14.1.36 (щодо визначення терміну «господарська діяльність»), п/п. 14.1.191. (щодо визначення «постачання товарів»), п/п. 14.1.202. (щодо визначення «продаж (реалізація) товарів»), п/п. 14.1.185. (щодо визначення «постачання послуг»), п/п. 14.1.203 (щодо визначення «продаж результатів робіт (послуг), п/п 14.1.231 (щодо визначення «розумна економічна причина (ділова мета)»),

- ПК України (щодо ПДВ) п/п. 14.1.178 (щодо визначення «податок на додану вартість»), п/п. 14.1.181 (щодо визначення «податковий кредит»), п. 185.1. (щодо визначення «об`єкт оподаткування»), п. 187.1. (щодо дати виникнення податкових зобов`язань), п. 188.1. (щодо бази оподаткування), ст. 198 (щодо податкового кредиту), п. 198.2. (щодо дати виникнення права на віднесення сум податку до податкового кредиту), п. 198.3. (щодо порядку визначення податкового кредиту), п. 198.6. (щодо наслідків не підтвердження сум податку), ст. 200-1 (щодо електронного адміністрування ПДВ); п. 201.1. (щодо обов`язку видати податкову накладну та обставин, які зумовлюють їх видачу), п. 201.7. (щодо видачі п/н на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс); п. 201.8. (щодо осіб, яким надано право нарахування податку та видачі п/н), п. 201.10 (щодо видачі п/н платником податку та статусу п/н як підстави нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту; порядку зупинення реєстрації ПН/РК - п. 201.16),

- ч. 2. ст. 3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» («фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку»), ч. 1 ст. 9 цього ж Закону («підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи»), ст. 1 цього Закону («первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію»);

- п/п. 16.1.2. ПК України (щодо обов`язку ведення обліку доходів і витрат, складання звітності, що стосується обчислення і сплати податків та зборів), 16.1.3. ПК України (щодо обов`язку подання звітності та інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків та зборів), п. 44.1. ПК України (щодо ведення обліку на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством, та щодо підтвердження задекларованих відомостей), суд приходить до наступних висновків.

Так, податкова звітність формується на підставі первинних бухгалтерських документів, які, для надання їм юридичної значимості (сили), крім іншого, мають бути видані за фактично вчиненою операцією.

Правові наслідки у вигляді виникнення у продавця обов`язку видати податкову накладну, а у покупця - права на формування сум податкового кредиту з ПДВ, виникають за наявності сукупності наведених вище обставин та підстав, які є передумовою виникнення податкових обов`язків та реалізації податкових вигод.

Зокрема, такі правові наслідки наступають: (1) по факту оплати авансу (попередньої оплати) або по факту поставки - у разі фактичного (реального) здійснення оподатковуваних операцій; (2) у разі документального підтвердження реального здійснення господарських операцій сукупністю юридично значимих (дійсних) первинних та інших документів, які зазвичай супроводжують операції певного виду (в залежності від характеру певних операцій) та які містять інформацію про зміст та обсяг операції, підписані уповноваженими особами; (3) здійснення операцій з товарів/робіт/послуг з метою їх використання в господарській діяльності; (4) наявності розумних економічних причин (ділової мети) для здійснення господарських операцій; (5) наявності у сторін спеціальної податкової правосуб`єктності (особа, що видає податкову накладну, повинна бути зареєстрованою як платник ПДВ), що відповідно зумовлює обов`язок постачальника видати податкову накладну, яка відповідає вимогам ст. 201 ПК України та видана за правилом «першої події».

У той же час, обов`язок продавця видати податкову накладну не виникає, у т.ч. через фіктивність операцій/нездійснення оподатковуваних операцій, видачі податкової накладної особою, яка не є платником ПДВ та, крім того, через відсутність у платника податків юридично значимих первинних документів.

У взаємозв`язку з вищенаведеним, суд, вирішуючи спір по суті, також зазначає, що відповідно до абзацу другого ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У даному випадку, позивачем по факту зупинення реєстрації ПН, та надалі, у т.ч. поясненнях до скарзі щодо відмови у реєстрації ПН та під час розгляду справи надано сукупність первинних та інших документів, які зазвичай супроводжують не тільки виконання такого роду операцій, а й ті, що підтверджують звичайну господарську діяльність позивача взагалі.

Так, наявні документи щодо виконання умов Договору поставки ТОВ «Преміум Рітейл Груп», а саме за видатковою накладною № УТ-000055 від 14.09.2018 до ТОВ «Спортспейс» здійснено поставку партії товарів.

Відповідно до укладеного між ТОВ «Преміум Рітейл Груп» та ТОВ «Спортспейс» Договору поставки, зокрема в пп. 5.3.3. пункту 5.3. «Покупець має право:», закріплено: « 5.3.3. повернути частину не проданого товару у розмірі 20 відсотків Продавцю та отримати раніше сплачені за нього грошові кошти».

17.03.2019 ТОВ «Спортспейс» на виконання умов договору пп. 5.3.3., поставило до відома ТОВ «Преміум Рітейл Груп» про те, що прийняло рішення скористатись наданим йому Договором поставки правом на повернення визначеної умовами Договору поставки частини Товару.

18.03.2019 на виконання вимог пп. 5.3.3. договору, ТОВ «Преміум Рітейл Груп» складено накладну на повернення товару, що підтверджується накладною на повернення від покупця № 8 від 18.03.2019, здійснено повернення коштів співвідносно розміру поверненого товару та подано на реєстрацію розрахунок коригування № 16 від 18.03.2019 (реєстраційний номер документу ).

11.04.2019 позивачем на виконання господарської операції (повернення покупцем товару продавцю, а продавцем, в свою чергу повернення коштів/вартості отриманих/повернутих від покупця товарів) згідно договору поставки №13/09/18 від 13.08.2019 також подано на реєстрацію розрахунок коригування № 16 від 18.03.2019 до податкової накладної № 2 від 14.09.2018.

Відповідачем-2 не спростовано вказаного факту «першої подією».

Під час розгляду справи відповідачами не наведено жодних претензій до наданих документів, не наведено жодних обставин та правових підстав для їх неврахуванням у зв`язку з виникненням у позивача обов`язку видати та зареєструвати ПН.

Відповідачем-2, однак, при вирішенні питання щодо зупинення реєстрації ПН, а також при вирішенні питання щодо відмови у реєстрації жодним чином не розкриті та не проаналізовані операції між учасниками операцій з придбання лому та подальшої поставки нікелю. У той же час, первинні документи, податкові накладні мають всі необхідні реквізити.

Слід додати, що вищезгадані первинні документи, податкова накладна, видані за оподатковуваною операцією, що відповідає наведеним вище положенням податкового законодавства стосовно порядку оформлення та підстав їх видачі, наведені в них данні відповідають та кореспондуються з даними первинних документів.

Контрагент позивача був зареєстрований платниками ПДВ, що підтверджується і змістом оскаржуваних рішень, а отже видача йому ПН є правомірною.

З аналізу положень п. 44.1 ст. 44 ПК України, Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та правових висновків, викладених в постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 30.01.2018 у справі № К/9901/433/18 та постанові від 31.01.2018 у справі № К/9901/3906/18, вбачається, що для визнання господарської операції реальною, необхідним є складення платником податку всіх первинних документів, які є обов`язковими для певного виду господарських операцій та необхідна наявність зміни в структурі активів і зобов`язань у власному капіталі підприємства, у зв`язку з вчиненням такої господарської операції.

У даному випадку, у суду відсутні правові підстави для висновку про юридичну дефектність наданих відповідачу-2 та до суду документів.

З наданих позивачем первинних документів на підтвердження господарської операції, вбачається власне наявність цих документів, які є обов`язковими згідно чинного законодавства України для такого виду господарських операцій.

У свою чергу, під час розгляду справи відповідачами не доведено перед судом обсягів активів, трудових та матеріальних ресурсів, які були необхідні для позивача та контрагента для виконання спірних операцій та повинні були бути у цих осіб, але були відсутні. В контексті наведеного відповідачем не надано жодних доказів (податкової звітності тощо), з яких би вбачалась недостатність у учасників операцій ресурсів для цілей здійснення спірних операцій.

Таким чином, враховуючи, зокрема, приписи ст. 211 КАС України (щодо дослідження доказів), ст. 90 КАС України (щодо оцінки доказів), ч. 2 ст. 74 КАС України (щодо предмету доказування), суд приходить до висновку, що відповідачами в порядку виконання обов`язку, встановленого ч. 2 ст. 77 КАС України, не доведено належними та допустимими доказами наявності обставин, які б свідчили про порушення позивачем податкового законодавства, наявність яких би призводила до зупинення та відмови у реєстрації вищезгаданих ПН, а відтак відповідачами органом не доведено законності та обґрунтованості оскаржуваних рішень.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У даному випадку, враховуючи протиправність зупинення реєстрації п/н, наявність необхідних документів, що підтверджують реальність господарської операції, що є підставою для формування податкової накладної, суд приходить до висновку про наявність підстав для скасування спірного рішення, яке є необґрунтованим та протиправним.

Згідно з п. 20 Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2010 №1246 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 26.04.2017 №341) (далі - Порядок №1246), у разі надходження до ДФС рішення суду про реєстрацію або скасування реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування, яке набрало законної сили, такі податкові накладні та/або розрахунки коригування реєструються після проведення перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку (крім абзацу десятого), або їх реєстрація скасовується. При цьому, датою реєстрації або скасування реєстрації вважається день, зазначений в такому рішенні, або день набрання законної сили рішенням суду.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про необхідність зобов`язання ДФС України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних розрахунку коригування, коригування №16 від 18.03.2019 до податкової накладної № 2 від 14.09.2018 станом на день фактичного подання для реєстрації.

Відтак, позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1921,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 2 від 04.06.2019.

Отже, судовий збір у сумі 1921,00 грн. підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Державної фіскальної служби України.

Керуючись ст. ст.139, 227, 241-243, 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов, задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати рішення комісії Головного управління ДФС у Чернігівській області, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації № 1143143/41496435 від 17.04.2019 про відмову у реєстрації розрахунку коригування №16 від 18.03.2019 до податкової накладної № 2 від 14.09.2018.

Зобов`язати Державну фіскальну службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних розрахунок коригування №16 від 18.03.2019 до податкової накладної № 2 від 14.09.2018 станом на день фактичного подання для реєстрації.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної фіскальної служби України судові витрати в розмірі 1921,00 грн. (дванадцять тисяч триста тридцять чотири гривні 00 копійок) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Преміум Рітейл Груп", сплачені відповідно до платіжного доручення від 26.07.2018 № 171.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Преміум Рітейл Груп" (вул. Старобілоуська, 73, м. Чернігів, 14021, ).

Відповідач 1: Головне управління ДФС у Чернігівській області (вул. Реміснича,11, м. Чернігів, 14000, ).

Відповідач 2: Державна фіскальна служба України (Львівська площа, 8, м. Київ, 14000, ).

Рішення суду набирає законної сили в порядку статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду в строки, визначені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України, протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення суду. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Повний текст судового рішення виготовлено 22.07.2019.

Суддя І.І. Соломко