Справа № 120/1719/19-а
Суддя: Мацький Є.М.
Дата ухвалення: 2019-07-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 120/1719/19-а Головуючий у 1-й інстанції: Бошкова Юлія Миколаївна

Суддя-доповідач: Мацький Є.М.

18 липня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Мацького Є.М.

суддів: Драчук Т. О. Полотнянка Ю.П.

за участю:

секретаря судового засідання: Шпикуляк Ю.В.,

представників апелянта: Таксера В.З., Зубаня О.О.; апелянта ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 , яка діє від імені та в інтересах неповнолітньої дитини - ОСОБА_3 на ухвалу Вінницького окружного адміністративного суду від 03 червня 2019 року (ухвала постановлена у м. Вінниці, дату складання повного тексту ухвали та час її постановлення не зазначено) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 , яка діє від імені та в інтересах неповнолітньої дитини - ОСОБА_3 до Комунального підприємства "Ладижинський міський центр первинної медико-санітарної допомоги Ладижинської міської ради", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Ладижинська ЗОШ І-ІІІ ступенів №2 Ладижинської міської ради Вінницької області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

І.ІСТОРІЯ СПРАВИ

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ЗАЯВИ

1. У травні 2019 року ОСОБА_4 , яка діє від імені та в інтересах неповнолітньої дитини - ОСОБА_3 звернулась в суд з позовом до комунального підприємства "Ладижинський міський центр первинної медико-санітарної допомоги Ладижинської міської ради", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Ладижинська ЗОШ І-ІІІ ступенів №2 Ладижинської міської ради Вінницької області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.

2. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що позивач є матір`ю неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , який навчається в Ладижинській загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів №2 Ладижинської міської ради Вінницької області. У квітні 2019 року керівництво цього навчального закладу усно повідомило позивача про те, що обов`язковою умовою допуску дитини до навчання є медична довідка із зазначенням того, що в дитини є усі необхідні щеплення. У випадку відсутності щеплень, дитина надалі не буде допущена до навчання, і що допуск дитини до навчання буде здійснюватися лише у разі наявності дозволу медичного закладу в порядку, передбаченому Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб». Позивач вважає, що відсутність щеплень у здорової дитини не може бути перешкодою для відвідування нею навчального закладу. Відтак, позивач звернулася до відповідача із заявою про видачу документа, що дозволить її дитині відвідувати навчальний заклад, не дивлячись на відсутність всіх необхідних щеплень. Проте, відповідач надав письмову відмову та повідомив, що законних підстав для видачі вказаного документа немає. Позивач вважає такі дії протиправними та зазначає, що відсутність щеплень фактично позбавляє її дитину конституційного права на освіту і дискримінує її в порівнянні з іншими дітьми, які мають всі необхідні щеплення. Тому, за захистом прав своєї дитини вона звернулась до суду.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПРИЙНЯТОГО СУДОВОГО РІШЕННЯ

3. Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 03.06.2019 відмовлено у відкритті провадження у справі.

4. Відмовляючи у відкритті провадження у даній справі суд першої інстанції дійшов висновку, що оскільки комунальне підприємство «Ладижинський міський центр первинної медико-санітарної допомоги Ладижинської міської ради» не є суб`єктом владних повноважень, то цей спір не може вирішуватися за правилами адміністративного судочинства.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ДОВОДІВ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

5. Скаржник, не погодившись з судовим рішенням, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просив його скасувати та направити справу до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження у справі.

6. Також скаржник зазначив, що висновок суду першої інстанції про те, що видача відповідачем довідок форми № 086-1/о, № 063/0 є наслідком надання медичним закладом медичних послуг і такий вид діяльності не належить до владних управлінських функцій не відповідає обставинам справи, оскільки позивач звернувся до суду з вимогою про зобов`язання відповідача - суб`єкта владних повноважень надати відповідний дозвіл на відвідування навчального закладу, без необхідних щеплень.

7. Вказує, що судом першої інстанції помилково не застосовано п. 9 ч. 1 ст. 19 КАС України, згідно з яким юрисдикція адміністративних судів поширюється, зокрема, на спори щодо оскарження рішень медико-соціальних експертних комісій та інших подібних органів, оскільки відповідач у такому розумінні є суб`єктом владних повноважень, і випадку відсутності у дитини щеплень мав провести лікарсько-консультативну комісію і надати дитині, у якої відсутні щеплення, дозвіл на відвідування навчального закладу при задовільній епідеміологічній обстановці в даній місцевості.

8. Зазначає, що посилання суду на постанову Верховного Суду від 17.04.2019 у справі № 682/1692/17 є хибним, оскільки правовідносини у вказаній справі відрізняються від правовідносини у цій справі.

ІІ. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДОМ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

9. Встановлено, що позивач є матір`ю неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , який навчається в Ладижинській загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів №2 Ладижинської міської ради Вінницької області.

10. У квітні 2019 року керівництво цього навчального закладу усно повідомило позивача про те, що обов`язковою умовою допуску дитини до навчання є медична довідка із зазначенням того, що в дитини є усі необхідні щеплення. У випадку відсутності щеплень, дитина надалі не буде допущена до навчання, і що допуск дитини до навчання буде здійснюватися лише у разі наявності дозволу медичного закладу в порядку, передбаченому Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб».

11. 22.04.2019 позивач звернулася до відповідача із заявою про видачу документа, що дозволить її дитині відвідувати навчальний заклад, не дивлячись на відсутність всіх необхідних щеплень.

12. 06.05.2019 позивач отримала від відповідача лист, у якому останній повідомив, що законних підстав для видачі вказаного документа немає.

13. Позивач, вважаючи такі дії відповідача протиправними, звернувся за захистом прав своєї дитини до суду.

ІІІ. ДОВОДИ СТОРІН (УЧАСНИКІВ СПРАВИ)

14. Позивач зазначив, що спір між сторонами має публічно-правовий характер, а відповідач у спірних правовідносинах є суб`єктом владних повноважень. Отже, справа підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

ІV. ДЖЕРЕЛА ПРАВА ТА АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ

15. Підстави та порядок відмови у відкритті провадження в адміністративній справі визначені статтею 170 Кодексу адміністративного судочинства України. Зокрема, відповідно до пункту 1 частини першої цієї статті суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

16. Відповідно до частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

17. Адміністративною справою у розумінні п. 1 частини першої статті 4 КАС України є переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір. В свою чергу, публічно-правовий спір - це спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

18. За правилами частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

19. Згідно з пунктом 9 частини першої статті 19 КАС України (у редакції, чинній на розгляду справи судами першої й апеляційної інстанцій) юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах щодо оскарження рішень атестаційних, конкурсних, медико-соціальних експертних комісій та інших подібних органів, рішення яких є обов`язковими для органів державної влади, органів місцевого самоврядування, інших осіб.

V. ОЦІНКА АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

20. З наведених норм вбачається, що до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні публічно-владних управлінських функцій, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження, а також з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень.

21. Ознаками справи адміністративної юрисдикції є особливий суб`єктний склад публічно-правового спору, участь суб`єкта владних повноважень, суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

22. Відмовляючи у відкритті провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки комунальне підприємство «Ладижинський міський центр первинної медико-санітарної допомоги Ладижинської міської ради» не є суб`єктом владних повноважень, то цей спір не може вирішуватися за правилами адміністративного судочинства.

23. Крім того, суд зазначив, що спірні правовідносини, які виникли між учасниками справи, не містять ознак публічності, мають приватноправовий характер і стосуються конституційного захисту права дитини на освіту, в реалізації якого, на думку позивача, незаконно перешкоджають відповідач і третя особа, а тому цей позов не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, а належить розглядати в порядку цивільного судочинства місцевим загальним судом за правилами підсудності, визначеними статтями 26-30 ЦПК України.

24. Суд апеляційної інстанції вважає, що такий висновок зроблений без належного з`ясування підстав та предмету позову з огляду на наступне.

25. Зі змісту позовної заяви вбачається, що предметом оскарження є дії та рішення відповідача щодо відмови видати позивачці медичну довідку для відвідування неповнолітньою дитиною навчального закладу без проведення необхідних щеплень.

26. Підставою для звернення позивача до відповідача із вказаним зверненням, стала вимога статті 15 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» про те, що навчального закладу не може бути прийнято дитину без проведення відповідного медичного обстеження та надання висновку ЛКК (у разі відсутності у дитини щеплень) про відсутність протипоказань для відвідування дошкільного навчального закладу.

27. Згідно з Положенням про дошкільний навчальний заклад, затвердженим постановою КМ України від 12 березня 2003 р. № 305, прийом дітей до дошкільного навчального закладу здійснюється керівником протягом календарного року на підставі заяви батьків або осіб, які їх замінюють, медичної довідки про стан здоров`я дитини з висновком лікаря, що дитина може відвідувати дошкільний навчальний заклад, довідки дільничного лікаря про епідеміологічне оточення, свідоцтва про народження.

28. Як встановлено з матеріалів справи, позивач, як мама неповнолітнього ОСОБА_3 , відмовилися від щеплень з міркувань безпеки його здоров`я. Між тим, навчальний заклад, у якому навчається дитина, повідомив позивача у квітні 2019 року про те, що умовою допуску дитини до навчання є медична довідка із зазначенням того, що дитина має всі необхідні щеплення.

29. Відповідно до ст. 12, 15 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» медичні працівники, які проводять профілактичні щеплення, зобов`язані надавати об`єктивну інформацію особам, яким проводять щеплення, або їх законним представникам про ефективність профілактичних щеплень і можливі післявакцинальні ускладнення.

30. Дане право на відмову від щеплень закріплене і в п. 18 Положення про організацію і проведення профілактичних щеплень, затвердженого наказам МОЗ України від 03.02.2006 р. № 48. У разі, якщо профілактичні щеплення дітям проведено з порушенням установлених строків у зв`язку з медичними протипоказаннями, при благополучній епідемічній ситуації за рішенням консиліуму відповідних лікарів, вони можуть бути прийняті до відповідного дитячого закладу та відвідувати його.

31. Питання відвідування дошкільного навчального закладу дитиною, батьки яких відмовилися від щеплень, вирішується лікарсько-консультативною комісією, як це передбачено наказом Міністерства охорони здоров`я України № 434 від 29 листопада 2002 року «Про затвердження Положення про підготовку дітей на педіатричній дільниці до відвідування дошкільного та шкільного загальноосвітнього навчального закладу».

32. Відповідно до статті 15 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» ЛКК має право видати довідку про можливість відвідування дитиною шкільного закладу без проведення щеплень тільки у разі наявності у дитини медичних протипоказань для проведення вакцинації.

33. Аналіз наведених нормативних актів дає підстави для висновку про те, що довідка про можливість відвідування дитиною шкільного закладу без проведення щеплень надається за результатами обстеження ЛКК.

34. Положення про лікарсько-консультативну комісію затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 21.11.2013 №917 (далі Положення №917).

35. Згідно п.3 Положення №917 лікарсько-консультативні комісії функціонують у закладах охорони здоров`я Міністерства охорони здоров`я Автономної Республіки Крим, структурних підрозділів з питань охорони здоров`я обласних, Київської та Севастопольської міських райдержадміністрацій.

36. Висновки комісії, реабілітаційні заходи, визначені в індивідуальній програмі реабілітації дитини-інваліда, обов`язкові для виконання органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, реабілітаційними установами, іншими підприємствами, установами та організаціями, в яких навчаються або перебувають діти.

37. Центр первинної медичної (медико-санітарної) допомоги є закладом охорони здоров`я , що створюється з метою забезпечення потреб населення у первинній медичній допомозі, створюється за рішенням органу/органів місцевого самоврядування, у тому числі об`єднаної територіальної громади і діє на підставі Положення про центр первинної медичної (медико-санітарної) допомоги, затвердженого Наказом Міністерства охорони здоров`я України 29.07.2016 № 801.

38. Отже, Комунальне підприємство "Ладижинський міський центр первинної медико-санітарної допомоги" Ладижинської міської ради, дії якого фактично оскаржує позивач, перебуває у віданні МОЗ, у межах та у порядку, встановленому Положенням, наділений повноваженнями приймати рішення, що впливають на можливість реалізації позивачем права її дитини на освіту і мають обов`язковий характер для інших суб`єктів владних повноважень.

39. З огляду на викладене, у даному конкретному випадку, Комунальне підприємство "Ладижинський міський центр первинної медико-санітарної допомоги" Ладижинської міської ради, у якому створена і функціонує ЛКК, діє як суб`єкт владних повноважень, а отже, спір про оскарження рішень, дій чи бездіяльності, вчинених Комунальним підприємством "Ладижинський міський центр первинної медико-санітарної допомоги" Ладижинської міської ради є публічно-правовим і має розглядатися за правилами адміністративного судочинства.

40. Суд першої інстанції, вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, на це уваги не звернув і прийняв передчасне рішення.

41. Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

42. Згідно з ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішення та застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди України застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основних свобод та протоколи до неї і практику Європейського суду, як джерела права.

43. Так, у справі Delcourt v. Belgium Європейський суд зазначив, що у демократичному суспільстві у світлі розуміння Конвенції (Європейська конвенція про захист прав людини і основних свобод 1950 року, ратифікована Законом України від 17.07.1997 №4 75/97), право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення статті 6 не відповідало б меті та призначенню цього положення. У справі Bellet v. Frаnсе Суд зазначив, що стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

44. Отже, як свідчить позиція Суду у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

45. Таким чином, на думку колегії суддів, доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження в ході апеляційного перегляду справи.

VІ. ВИСНОВКИ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ.

46. Згідно зі ст.90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

47. Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

48. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

49. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

50. Зазначеним вимогам закону судове рішення не відповідає.

51. Згідно зі ст. 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

52. Суд апеляційної інстанції визнає, що суд першої інстанції допустив порушення норм процесуального права при розгляді даної справи, внаслідок чого ухвалу про відмову у відкритті провадження у справі слід скасувати, а справу повернути до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 320, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , яка діє від імені та в інтересах неповнолітньої дитини - ОСОБА_3 задовольнити.

Ухвалу Вінницького окружного адміністративного суду від 03 червня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 , яка діє від імені та в інтересах неповнолітньої дитини - ОСОБА_3 до Комунального підприємства "Ладижинський міський центр первинної медико-санітарної допомоги Ладижинської міської ради", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відпов про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії скасувати.

Справу направити до Вінницького окружного адміністративного суду для продовження розгляду.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 19 липня 2019 року.

Головуючий Мацький Є.М.

Судді Драчук Т. О. Полотнянко Ю.П.