Справа № 120/2332/19-а
Суддя: Совгира Д. І.
Дата ухвалення: 2019-07-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 120/2332/19-а

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Богоніс Михайло Богданович

Суддя-доповідач - Совгира Д. І.

21 липня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Совгири Д. І.

суддів: Кузьменко Л.В. Франовської К.С. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Зозуля К.Т.,

позивача: ОСОБА_1 ,

представників відповідача: Авсєєвич А.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу кандидата у народні депутати України на позачергових виборах народних депутатів України одномандатного виборчого округу № 17 Жилінського Андрія Івановича на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 20 липня 2019 року (повний текст якої складено в м. Вінниця) у справі за адміністративним позовом кандидата у народні депутати України на позачергових виборах народних депутатів України одномандатного виборчого округу № 17 Жилінського Андрія Івановича до кандидата у народні депутати України на позачергових виборах народних депутатів України одномандатного виборчого округу № 17 Кучера Миколи Івановича про визнання дій неправомірними та зобов`язання утриматися від вчинення дій,

В С Т А Н О В И В :

Кандидат у народні депутати України на позачергових виборах народних депутатів України одномандатного виборчого округу № 17 Жилінський ОСОБА_2 звернувся до Вінницького окружного адміністративного суду з позовом до кандидата у народні депутати України на позачергових виборах народних депутатів України одномандатного виборчого округу № 17 Кучера Миколи Івановича про визнання дій неправомірними та зобов`язання утриматися від вчинення дій.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 20 липня 2019 року у задоволені адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

В судовому засіданні позивача підтримав доводи апеляційної скарги та просив суд задовольнити її.

Представник відповідача заперечувала проти задоволення апеляційної скарги позивача та просила суд залишити її без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 20 липня 2019 року - без змін.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представників сторін, які прибули в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що постановою Центральної виборчої комісії України від 25.06.2019 № 1275 ОСОБА_1 зареєстровано кандидатом у народні депутати України, який балотується в одномандатному виборчому окрузі № 17

Постановою Центральної виборчої комісії України від 18.06.2019 № 1047 ОСОБА_3 зареєстровано кандидатом у народні депутати України, який балотується в одномандатному виборчому окрузі № 17.

Мотивуючи позовні вимоги, позивач зазначив, що «14 липня 2019 року ОСОБА_3 зустрівся з мешканцями с. Щурівці, в якому відзначався день Села». «17 липня 2019 року ОСОБА_3 подаровано громаді села Нова Ободівка дитячий майданчик». «18 липня 2019 року в с. Гордіївка за зверненням ОСОБА_3 до Уряду України, було виділено 800 тис. грн., для завершення будівництва водогону». Такі дії, на думку позивача є незаконною передвиборною агітацією із ознаками непрямого підкупу виборців. В обґрунтування позовних вимог позивач зіслався на публікації у соціальних мережах, газету «Інформаційний бюлетень Ладижин», газету «Соціальна» та відео події «відкриття дитячого майданчика».

Листом від 12 березня 2019 року чинний народний депутат України ОСОБА_3 звернувся до прем`єр - міністра України у якому просив включити до розподілу у 2019 році субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на здійснення заходів щодо соціально - економічного розвитку окремих територій між місцевими бюджетами за об`єктами (заходами) ряд вказаних у листі об`єктів (заходів) (а.с. 7 -21).

ОСОБА_3 , у статусі чинного народного депутата Верховної Ради України, повідомив виборців про заходи, які ним вживалися із метою залучення бюджетних коштів для покращення об`єктів та умов соціальної сфери у 17 окрузі Вінниччини. Крім цього, ОСОБА_3 повідомив про те, що 5 червня 2019 року Уряд прийняв рішення про затвердження розподілу субвенцій з державного бюджету для фінансування зазначених у публікації об`єктів. Окрім цього, інформацію про роботу у статусі народного депутата в окрузі № 17,

ОСОБА_3 вже у статусі кандидата у народні депутати, розмістив на друкованих засобах передвиборної агітації (а.с. 26).

Вважаючи зазначені дії відповідача незаконними, а надані матеріали - доказами непрямого підкупу виборців, позивач звернувся до суду із цим позовом.

Розглядаючи даний позов суд першої інстанції дійшов висновку про те, що подані позивачем матеріали, за своїм змістом не вказують на вчинення відповідачем дій, які б можна було б кваліфікувати, як передбачене ч. 14 ст. 74 Закону від 17 листопада 2011 року № 4061-VI порушення (непрямий підкуп виборців), більше того, матеріали, які подані позивачем як електроні докази у справі не відповідають ст. 99 КАС України властивостям доказів у справі. Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Статтею 38 Конституції України закріплено право громадян брати участь в управлінні державними справами, у всеукраїнському та місцевих референдумах, вільно обирати і бути обраними до органів державної влади та органів місцевого самоврядування.

Статтею 69 Конституції України визначено, що народне волевиявлення здійснюється через вибори референдум та інші форми безпосередньої демократії. Згідно зі статтею 71 Конституції України вибори до органів державної влади та органів місцевого самоврядування є вільними і відбуваються на основі загального, рівного і прямого виборчого права шляхом таємного голосування; виборцям гарантується вільне волевиявлення.

Конституційний Суд України у своєму Рішенні від 26 лютого 1998 року № 1-рп/98 сформував правову позицію, відповідно до якої за змістом статей 38, 70, 71, 76, 141 Конституції України сутністю виборчого права є право громадян України вільно обирати і бути обраними до органів державної влади та органів місцевого самоврядування. Це право є загальним, рівним і прямим. Основоположні принципи загального, рівного і прямого виборчого права, вільне і таємне волевиявлення громадян України на виборах народних депутатів України становлять конституційну основу правового регулювання виборчого процесу.

Частиною третьою ст. 21 Загальної декларації прав людини 1948 року встановлено, що воля народу повинна бути основою влади уряду; ця воля повинна виявлятися у періодичних і нефальсифікованих виборах, які повинні проводитись при загальному і рівному виборчому праві шляхом таємного голосування або ж через інші рівнозначні форми, що забезпечують свободу голосування.

У статті 25 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року визначено, що «кожний громадянин повинен мати без будь-якої дискримінації і без необґрунтованих обмежень право і можливість: а) брати участь у веденні державних справ як безпосередньо, так і за посередництвом вільно обраних представників; б) голосувати і бути обраним на справжніх періодичних виборах, які проводяться на основі загального і рівного виборчого права при таємному голосуванні і забезпечують свободу волевиявлення виборців».

Статтею 3 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено позитивне зобов`язання держави щодо проведення вільних виборів з розумною періодичністю шляхом таємного голосування в умовах, які забезпечують вільне вираження думки народу у виборі законодавчого органу.

Указані принципи виборчого права розкриваються у відповідних положеннях Закону України «Про вибори народних депутатів України» від 17 листопада 2011 року № 4061-VI (далі - Закону від 17 листопада 2011 року № 4061-VI).

Зокрема, згідно ч. 1-2 ст. 6 Закону від 17 листопада 2011 року № 4061-VI, вибори депутатів є вільними. Громадянам України забезпечуються умови для вільного формування своєї волі та її вільного виявлення при голосуванні.

Застосування насильства, погроз, обману, підкупу чи будь-яких інших дій, що перешкоджають вільному формуванню та вільному виявленню волі виборця, забороняється.

Способом впливу на волю виборця з метою його спонукання голосувати за або не голосувати за певного кандидата, який дозволений Законом, є передвиборна агітація.

Частиною 1 ст. 68 Закону від 17 листопада 2011 року № 4061-VI передбачено, що передвиборна агітація - це здійснення будь-якої діяльності з метою спонукання виборців голосувати за або не голосувати за певного кандидата у депутати або партію - суб`єкта виборчого процесу. Передвиборна агітація може здійснюватися в будь-яких формах і будь- якими засобами, що не суперечать Конституції України та законам України.

Передвиборна агітація може проводитися у таких формах: 1) проведення зборів громадян, інших зустрічей з виборцями; 2) проведення мітингів, походів, демонстрацій, пікетів; 3) проведення публічних дебатів, дискусій, "круглих столів", прес-конференцій стосовно положень передвиборних програм та політичної діяльності партій - суб`єктів виборчого процесу чи політичної діяльності кандидатів у депутати; 4) оприлюднення в друкованих та аудіовізуальних (електронних) засобах масової інформації політичної реклами, виступів, інтерв`ю, нарисів, відеофільмів, аудіо - та відеокліпів, інших публікацій та повідомлень; 5) розповсюдження виборчих листівок, плакатів та інших друкованих агітаційних матеріалів чи друкованих видань, в яких розміщено матеріали передвиборної агітації; 6) розміщення друкованих агітаційних матеріалів чи політичної реклами на носіях зовнішньої реклами; 7) проведення концертів, вистав, спортивних змагань, демонстрації фільмів та телепередач чи інших публічних заходів за підтримки партії - суб`єкта виборчого процесу чи кандидата у депутати, а також оприлюднення інформації про таку підтримку; 8) публічні заклики голосувати за або не голосувати за партію - суб`єкта виборчого процесу, кандидата у депутати або публічні оцінки діяльності цих партій чи кандидатів у депутати; 9) встановлення агітаційних наметів; 10) в інших формах, що не суперечать Конституції України та законам України.

Згідно ч. 1-2 ст. 70 Закону від 17 листопада 2011 року № 4061-VI, партія, кандидати у депутати від якої зареєстровані у загальнодержавному окрузі, кандидати у депутати мають право розпочати свою передвиборну агітацію з дня, наступного за днем прийняття виборчою комісією рішення про реєстрацію кандидатів у депутати.

Передвиборна агітація закінчується о 24 годині останньої п`ятниці перед днем голосування.

Обмеження щодо ведення передвиборчої агітації встановлені ст. 74 Закону від 17 листопада 2011 року № 4061-VI.

Зокрема ч. 14 ст. 74 Закону від 17 листопада 2011 року № 4061 -VI передбачено, забороняється проводити передвиборну агітацію, що супроводжується наданням виборцям, закладам, установам, організаціям коштів або безоплатно чи на пільгових умовах товарів (крім товарів, що містять візуальні зображення назви, символіки, прапора партії, за умови, що вартість таких товарів не перевищує три відсотки розміру мінімальної заробітної плати), послуг, робіт, цінних паперів, кредитів, лотерейних білетів, інших матеріальних цінностей. Така передвиборна агітація або надання виборцям, закладам, установам, організаціям коштів або безоплатно чи на пільгових умовах товарів, послуг, робіт, цінних паперів, кредитів, лотерейних білетів, інших матеріальних цінностей, що супроводжується закликами або пропозиціями голосувати за або не голосувати за певну партію чи кандидата у депутати або згадуванням назви партії чи імені кандидата, є непрямим підкупом виборців.

Аналіз зазначених норм дозволяє дійти висновку, що підкуп виборців як виборче правопорушення згідно із закону про вибори - це надання виборцям, закладам, установам, організаціям коштів або безоплатно чи на пільгових умовах товарів (крім товарів, що містять візуальні зображення найменування, символіки, прапора політичної партії, вартість яких не перевищує розміру, встановленого відповідним виборчим законом), послуг, робіт, цінних паперів, кредитів, лотерейних білетів, інших матеріальних цінностей, що супроводжується закликами або пропозиціями голосувати за або не голосувати за певну партію чи кандидата у депутати або згадуванням назви партії чи імені кандидата, і відбувається на етапі проведення передвиборної агітації.

Отже, при розгляді цієї справи, предметом доказування є зокрема таке:

1) чи є позивач учасником виборчого процесу, який згідно з частиною першою статті 276 КАС України має право на оскарження дій чи бездіяльності інших суб`єктів виборчого процесу, визначених цією ж статтею;

2) чи є відповідач учасником виборчого процесу, дії або бездіяльність якого може бути оскаржена згідно з частиною першою статті 276 КАС України;

3) період виникнення правовідносин (під час передвиборної агітації чи на іншому етапі виборчого процесу);

4) обставини, що підтверджують факт надання виборцям, закладам, установам, організаціям коштів або безоплатно чи на пільгових умовах товарів, матеріальних цінностей, робіт чи послуг, крім тих, які законодавчо дозволені і чи їхня вартість перевищує три (для парламентських виборів) відсотків мінімального розміру заробітної плати;

1) обставини, які вказують на те, що надання зазначених вище матеріальних благ супроводжується закликами або пропозиціями голосувати за або не голосувати за певну партію чи кандидата у депутати або згадування назви партії чи імені кандидата.

Як встановлено судом апеляційної інстанції, ОСОБА_1 зареєстровано кандидатом у народні депутати України, який балотується в одномандатному виборчому окрузі № 17 Постановою Центральної виборчої комісії України від 25.06.2019 № 1275.

ОСОБА_3 зареєстровано кандидатом у народні депутати України, який балотується в одномандатному виборчому окрузі № 17 Постановою Центральної виборчої комісії України від 18.06.2019 № 1047.

Відтак, позивач та відповідач є суб`єктами виборчого процесу із позачергових виборів народних депутатів України та мають право розпочати свою передвиборну агітацію з дня, наступного за днем прийняття виборчою комісією рішення про їх реєстрацію, тобто із 26.06.2019 та 19.06.2019 відповідно.

Посилання позивача про те, що дії відповідача під час передвиборчої агітації є неправомірними та носять ознаки непрямого підкупу виборців, суд зазначає наступне.

Відносно листа від 12 березня 2019 року із яким чинний народний депутат України ОСОБА_3 звернувся до прем`єр - міністра України у якому просив включити до розподілу у 2019 році субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на здійснення заходів щодо соціально - економічного розвитку окремих територій між місцевими бюджетами за об`єктами (заходами) ряд вказаних у листі об`єктів (заходів) та публікації у соціальній мережі від 10 червня 2019 року то такі не можуть вважатися доказом порушення правил ведення передвиборчої агітації та непрямого підкупу виборців виходячи із наступного.

Як встановлено судом апеляційної інстанції, що вказані публікації висвітлюють інформацію про реалізацію програми відповідача як чинного народного депутата України. Крім того, на момент їх публікації відповідач статусом кандидата у народні депутати України не володів, що виключає можливість здійснення ним агітації із порушенням вимог Закону.

Також суд звертає увагу на те, що у вказаних матеріалах відсутні жодні заклики або пропозиції голосувати за або не голосувати за певну партію чи кандидата у депутати або згадування назви партії чи імені кандидата, які б супроводжувалися надання виборцям, закладам, установам, організаціям коштів або безоплатно чи на пільгових умовах товарів, матеріальних цінностей, робіт чи послуг, крім тих, які законодавчо дозволені і чи їхня вартість перевищує три відсотків мінімального розміру заробітної плати.

Щодо подій 14 липня 2019 року ( ОСОБА_3 зустрівся з мешканцями с. Щурівці, в якому відзйачався день Села) та 18 липня 2019 року (у с. Гордіївка за зверненням ОСОБА_3 до Уряду України, було виділено 800 тис. грн., для завершення будівництва водогону), суд зазначає таке.

У судовому засіданні в суді першої інстанції на запитання суду про організаторів вказаних заходів, а також про мету їх проведення, позивач в суді першої інстанції не зміг чітко відповісти та доказів того, що заходи проводилися за ініціативи відповідача не надав до суду першої інстанції та суду апеляційної інстанції. Також, позивач не надав доказів того, що на вказаних заходах здійснювалася передвиборна агітація за відповідача як кандидата у народні депутати.

А тому, враховуючи вищезазначене колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність підстави для висновку про порушення позивачем правил агітації та здійснення непрямого підкупу виборців на вказаних вище заходах.

Частиною 1 ст. 68 Закону від 17 листопада 2011 року № 4061-VI передбачено, передвиборна агітація може проводитися в тому числі у формі - проведення концертів, вистав, спортивних змагань, демонстрації фільмів та телепередач чи інших публічних заходів за підтримки партії - суб`єкта виборчого процесу чи кандидата у депутати, а також оприлюднення інформації про таку підтримку. Тому, сам факт участі відповідача у заходах про які зазначає позивач, може бути дозволеною формою передвиборної агітації, а не непрямим підкупом виборців як вважає позивач.

Щодо відео події «відкриття дитячого майданчика» яка відбувалася 17.07.2019 року , на яке позивач посилається як на основний, на його думку, доказ підкупу виборців відповідачем, то на ньому дійсно зображений в тому числі відповідач. Однак із копії листа від 12.07.2019 року № 207, судом встановлено, що відповідача запрошено на цей захід у статусі гостя. Відкриття дитячого майданчику організовано Новоободівською сільською радою. Участь відповідача у вказаному заході обмежується зверненням до присутніх із вітальним словом (привітав із відкриттям дитячої площадки та висловив сподівання на подальшу розбудову інфраструктури). Жодних дій, які б носили ознаки непрямого підкупу виборців відповідач не вчиняв (відсутні заклики з метою спонукання виборців голосувати за або не голосувати за певного кандидата у депутати які б супроводжувалися наданням виборцям, закладам, установам, організаціям вказаних у диспозиції статті матеріальних цінностей саме ОСОБА_3 ).

Як встановлено судом апеляційної інстанції, судом першої інстанції оглянуто відеозапис цієї події, однак його зміст не дає підстави для висновку, що вказаний об`єкт було споруджено виключно за кошти відповідача, як і відсутні докази того, що його передача ініційована відповідачем та супроводжувалася спонуканням виборців голосувати за ОСОБА_3 як за кандидата у народні депутати України.

Щодо доводів позивача про те, що на окресленому вище заході безкоштовно роздавалося морозиво та шматки короваю, то такі судом оцінюються критично, оскільки на відео видно, як у відповідь на запитання особи, яка його знімає, повідомлено, що ініціатива належить Новоободівській сільській раді, яка є організатором заходу.

Щодо посилань позивача на друковані засоби масової інформації, як на доказ незаконної діяльності відповідача, то суд при їх оцінці бере до уваги наступне.

Згідно ч. 1-2 ст. 7 Закону України «Про статус народного депутата України» від 17 листопада 1992 року № 2790-ХП, народний депутат постійно підтримує зв`язки з виборцями у порядку, встановленому законом. Народні депутати, обрані в одномандатних виборчих округах, зобов`язані підтримувати зв`язок з виборцями своїх округів. Народний депутат інформує виборців про свою депутатську діяльність під час особистих зустрічей з ними та через засоби масової інформації.

Із змісту публікацій встановлено, що такі стосуються діяльності позивача як народного депутата та є способом інформування виборців про депутатську діяльність ОСОБА_3 . Навіть якщо такі публікації можна вважати способом передвиборної агітації згідно 1 ст. 68 Закону від 17 листопада 2011 року № 4061-VI, вони не містять ознак непрямого підкупу виборців.

Крім цього, досліджуючи подані позивачем матеріали з точки зору їх належності, допустимості та достовірності як доказів у справі, суд виходить із наступних міркувань.

Згідно норми п. 6 ч. 9 ст. 78 Закону від 17 листопада 2011 року № 4061-УІ, офіційний спостерігач від партії, кандидата у депутати, громадської організації має право, в тому числі складати акт про виявлення порушення цього Закону, що підписується ним та не менш як двома виборцями, які засвідчують факт цього порушення, із зазначенням їх прізвищ, імен, по батькові, місця проживання та адреси житла, та подавати його до відповідної виборчої комісії чи до суду.

Відповідно до ч. 13 ст. 76 Закону від 17 листопада 2011 року № 4061-УІ, кандидат у депутати, його довірена особа мають права уповноваженої особи партії, передбачені пунктами 1,4, 5 частини чотирнадцятої статті 75 цього Закону.

Згідно з п. 5 ч. 14 ст. 75 Закону, уповноважена особа партії має права офіційного спостерігача від партії, передбачені частиною дев`ятою статті 78 цього Закону.

Керуючись цими нормами, суд доходить висновку, що особами, які мають право фіксувати виявлені порушення, є: уповноважена особа партії; кандидат у депутати; довірена особа кандидата у депутати; офіційний спостерігач від партії; офіційний спостерігач від кандидата у депутати; офіційний спостерігач від громадської організації.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що у справі що розглядається встановленої процедури фіксування виборчого правопорушення позивачем не дотримано. Ймовірний факт порушення було зафіксовано у спосіб, що відмінний від законодавчо визначеного, а в обґрунтування своїх позовних вимог позивач обмежився довільним припущенням щодо місця, часу, обставин та складу осіб, що вчинили таке порушення.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 74 КАС України передбачено, що суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Тому, у спірних правовідносинах, тягар доказування факту підкупу виборців покладається саме на позивача.

Однак із фрагментів наданих до суду аудіовізуальних файлів на цифровому носії неможливо встановити: коли, де, ким саме, за яких обставин та якими технічними засобами (з наведенням відповідних характеристик) були зроблені такі відеозаписи, та чи є вони повними та незмінюваними від часу їх створення.

Як передбачено частинами 1 - 2 ст. 99 КАС України, електронними доказами є інформація в електронній (цифровій) формі, що містить дані про обставини, що мають значення для справи, зокрема, електронні документи (текстові документи, графічні зображення, плани, фотографії, відео - та звукозаписи тощо), веб-сайти (сторінки), текстові, мультимедійні та голосові повідомлення, метадані, бази даних та інші дані в електронній формі. Такі дані можуть зберігатися, зокрема на портативних пристроях (картах пам`яті, мобільних телефонах тощо), серверах, системах резервного копіювання, інших місцях збереження даних в електронній формі (в тому числі в мережі Інтернет). Електронні докази подаються в оригіналі або в електронній копії, засвідченій електронним цифровим підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис". Законом може бути визначено інший порядок засвідчення електронної копії електронного доказу.

З огляду на встановлені правила подання електронних доказів, невиконання вимог ч. 2 ст. 99 процесуального закону, позбавляє суд можливості оцінити такі докази на предмет їх належності та достовірності, та взагалі брати їх до уваги під час вирішення справи по суті як допустимі докази.

Таким чином, на думку колегії суддів апеляційної інстанції, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч. 3 ст. 272 КАС України судові рішення суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду справ, визначених статтями 273-277, 282-286 цього Кодексу, набирають законної сили з моменту проголошення і не можуть бути оскаржені.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу кандидата у народні депутати України на позачергових виборах народних депутатів України одномандатного виборчого округу № 17 Жилінського Андрія Івановича залишити без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 20 липня 2019 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили в порядку ст. 325 КАС України та згідно ст. 272 КАС України касаційному оскарженню не підлягає.

Постанова суду складена в повному обсязі о 05:55 год. 21 липня 2019 року.

Головуючий Совгира Д. І.

Судді Кузьменко Л.В. Франовська К.С.