Справа № 200/6382/19-а
Суддя: Грищенко Є.І.
Дата ухвалення: 2019-07-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 липня 2019 р. Справа№200/6382/19-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Грищенка Є.І., при секретарі судового засідання Воліковій О.О., за участю представника відповідача Вовченка С.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» до Головного управління ДФС у Донецькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Обласне комунальне підприємство «Донецьктеплокомуненерго» (далі позивач) звернулось до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДФС у Донецькій області (далі відповідач) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 15 лютого 2019 року № про збільшення суми грошового зобов`язання з ПДВ у загальному розмірі 942 564,00 грн.

В обґрунтування позову зазначено, що за результатами камеральної перевірки, якою встановлено порушення п. 198.6 ст. 198, п. 200.2 ст. 200 Податкового кодексу України (далі ПК України) податковим органом було винесено податкове повідомлення-рішення № від 15 лютого 2019 року про збільшення суми грошового зобов`язання з ПДВ на загальну суму 942 564 грн. в тому числі 628 376 грн. за основним платежем та 314 188 за штрафними санкціями.

Позивач не погоджується з висновками акту камеральної перевірки з огляду на те, що положення п. 198.6 ст. 198 ПК України обмежує право платника податку, що застосовує касовий метод, на включення до складу податкового кредиту сум ПДВ по податковим накладним на термін 1095 календарних днів з дати складання лише в разі, якщо вони були зареєстровані з порушенням граничних термінів. Зазначає, що згідно норм чинного законодавства у позивача не виникало права на віднесення сум ПДВ до складу податкового кредиту у попередніх звітних періодах до здійснення оплати або надання інших видів компенсацій вартості поставлених товарів.

Враховуючи вищенаведене позивач просив суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 15 лютого 2019 року № .

Ухвалою суду від 21 травня 2019 року відкрито провадження у справі та призначено її розгляд за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання у справі.

03 червня 2019 року на електрону адресу суду надійшов відзив на позовну заяву в якому представник відповідача повністю заперечував проти задоволення позову та зазначив, що позивачем було подано податкову декларацію з ПДВ за листопад 2018 року, в якій до складу податкового кредиту віднесено суми ПДВ по податковим накладним за квітень 2015 року у розмірі 628 376,44 грн. по контрагенту НАК «Нафтогаз України». Зазначає, що згідно з п. 201.10 ст. 201 ПКУ податкова накладна, складена та зареєстрована в ЄРПН платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту. Тобто, якщо платник податку придбаває (виготовляє) товари (послуги) та основні фонди, які призначаються для їх використання в операціях, за якими застосовується касовий метод податкового обліку, то суми ПДВ включаються до податкового кредиту на підставі зареєстрованої в ЄРПН податкової накладної за умови їх оплати. Якщо оплата за товари/послуги на підставі однієї податкової накладної здійснюється в різних звітних податкових періодах, то суми ПДВ відносяться до податкового кредиту тих звітних періодів, в яких відбувається списання коштів з банківського рахунку (видачі з каси) платника податку або надання інших видів компенсацій вартості поставлених (або тих, що підлягають поставці) йому товарів/послуг. Разом з цим, відповідно до п. 198.6 ст. 198 ПКУ платник податку має право віднести таку суму ПДВ до податкового кредиту в будь-якому наступному звітному періоді, але не пізніше ніж через 365 календарних днів з дати складення податкової накладної/розрахунку коригування до податкової накладної, у тому числі для платників податку, які застосовують касовий метод. Враховуючи вищенаведене відповідач вважає, що спірне податкове повідомлення-рішення прийнято на підставі норм діючого законодавства, атому позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Ухвалою суду від 26 червня 2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті на 09 липня 2019 року.

09 липня 2019 року через канцелярію суду надійшло клопотання представника позивача про розгляд справи без його участі.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог, надав пояснення аналогічні тим, що викладені у відзиві на позовну заяву.

Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи представника відповідача, встановив наступне.

Позивач, обласне комунальне підприємство «Донецьктеплокомуненерго», є юридичною особою, яку зареєстровано в Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України за кодом , місцезнаходження юридичної особи: Донецька обл., м. Краматорськ, пров. Земляний, 2, засновником якої є Донецька обласна рада. Основний вид діяльності - постачання пари, гарячої води та кондиційованого повітря.

Відповідач, Головне управління ДФС у Донецькій області, є юридичною особою та у відповідності до норм Податкового кодексу України є органом державної влади, уповноваженим здійснювати функцію контролю за своєчасністю, достовірністю,повнотою нарахування і сплати податків та зборів, установлених цим Кодексом, а також перевіряти достовірність цих документів щодо правильності визначення об`єктів оподаткування і обчислення податків та зборів.

Відповідачем було проведено камеральну перевірку обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго», за результатами якої складено акт від 14 січня 2019 року № 24/05-99-44-03-15-4/3337119.

Відповідно до зазначеного акту при перевірці показників податкової декларації з ПДВ за листопад 2018 року № від 20 грудня 2018 року встановлено, що до складу податкового кредиту за листопад 2018 року позивачем було включно ПДВ у розмірі 628 376 грн. на підставі отриманих податкових накладних від ПАТ НАК «НАФТОГАЗ УКРАЇНИ» з періодом виписки квітень 2015 року, чим було порушено п. 198.6 ст. 198, також податковим органом було встановлено порушення та п. 200.1 п. 200.2 ст. 200 ПК України.

15 лютого 2019 року податковим органом на підставі акту від 14 січня 2018 року № 24/05-99-44-03-15-4/3337119 винесено податкове повідомлення-рішення № відповідно до якого збільшено суму грошового зобов`язання на 942 564 грн., з них 628 376 грн. за податковим зобов`язанням та 314 188 грн. за штрафними санкціями.

Рішенням ДФС України від 26 квітня 2019 року скаргу позивача на податкове повідомлення-рішення залишено без задоволення, а рішення без змін.

Позивач не погоджується з висновками акту камеральної перевірки та просить суд скасувати податкове повідомлення-рішення з огляду на те, що згідно норм чинного законодавства у позивача не виникало прав на віднесення сум ПДВ до складу податкового кредиту у попередніх звітних періодах до здійснення оплати або надання інших видів компенсацій вартості поставлених товарів, так як в період віднесення до складу податкового кредиту позивач застосовував касовий метод обліку ПДВ.

Надаючи правову оцінку правовідносинам суд виходив з наступного.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України.

Згідно з п. 44 підрозділу 2 розділу ХХ ПК України тимчасово, до 1 січня 2022 року, платники податку, які здійснюють постачання (у тому числі оптове), передачу, розподіл електричної та/або теплової енергії, постачання вугілля та/або продуктів його збагачення товарних позицій 2701, 2702, 2704 00 згідно з УКТ ЗЕД, надають послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, визначають дату виникнення податкових зобов`язань та податкового кредиту за касовим методом.

Як вбачається з матеріалів справи та не спростовується відповідачем обласне комунальне підприємство «Донецьктеплокомуненерго» в період віднесення до складу податкового кредиту сум ПДВ в розмірі 628 376 грн. застосовувало касовий метод обліку ПДВ.

Відповідно до пункту 61.1 статті 61 ПК України, статті 94 ПК України податковий контроль - система заходів, що вживаються контролюючими органами з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

За приписами п. 185.1 ст. 185 ПК України об`єктом оподаткування ПДВ є операції платників податку, зокрема, з:

а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю;

б) постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу.

Датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку (пункт 187.1 ст. 187 ПК України)

Відповідно до п.198.2 ст. 198 ПК України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:

- дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;

- дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Згідно з п.198.6 ст. 198 ПК України, порушення якого вказано у акті перевірки, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

У разі якщо платник податку не включив у відповідному звітному періоді до податкового кредиту суму податку на додану вартість на підставі отриманих податкових накладних/розрахунків коригування до таких податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних, таке право зберігається за ним протягом 365 календарних днів з дати складення податкової накладної/розрахунку коригування. У разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних згідно з пунктом 201.16 статті 201 цього Кодексу перебіг зазначеного строку переривається на період зупинення їх реєстрації та відновлюється з дня припинення процедури зупинення їх реєстрації згідно з підпунктом 201.16.4 пункту 201.16 статті 201 цього Кодексу.

Суми податку, сплачені (нараховані) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, зазначені в податкових накладних/розрахунках коригування до таких податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних з порушенням строку реєстрації, включаються до податкового кредиту за звітний податковий період, в якому зареєстровано податкові накладні/розрахунки коригування до таких податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, але не пізніше ніж через 365 календарних днів з дати складення податкових накладних/розрахунків коригування до таких податкових накладних, у тому числі для платників податку, які застосовують касовий метод. У разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних згідно з пунктом 201.16 статті 201 цього Кодексу перебіг зазначеного строку переривається на період зупинення їх реєстрації та відновлюється з дня припинення процедури зупинення їх реєстрації згідно з підпунктом 201.16.4 пункту 201.16 статті 201 цього Кодексу.

Згідно з пп. 14.1.266 п. 14.1 с. 14 ПК України касовий метод для цілей оподаткування згідно з розділом V цього Кодексу - метод податкового обліку, за яким дата виникнення податкових зобов`язань визначається як дата зарахування (отримання) коштів на банківський рахунок (у касу) платника податку або дата отримання інших видів компенсацій вартості поставлених (або тих, що підлягають поставці) ним товарів (послуг), а дата виникнення права на податковий кредит визначається як дата списання коштів з банківського рахунку (видачі з каси) платника податку або дата надання інших видів компенсацій вартості поставлених (або тих, що підлягають поставці) йому товарів (послуг).

Отже, для позивача, як підприємства, що застосовує касовий метод, датою виникнення права на податковий кредит за операціями з отримання товару (робіт, послуг) є дата списання коштів з його банківського рахунку незалежно від дати складення податкових накладних.

За приписами п. 33.3 ст. 33 ПК України базовий податковий (звітний) період - період, за який платник податків зобов`язаний здійснювати розрахунки податків, подавати податкові декларації (звіти, розрахунки) та сплачувати до бюджету суми податків та зборів, крім випадків, передбачених цим Кодексом, коли контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму податкового зобов`язання платника податку.

Як вбачається матеріалів справи оплата поставлених товарів була здійснена у листопаді 2018 року, що підтверджується відповідними платіжними дорученнями. Призначення платежу зазначено: розподіл коштів за теплову перегрію на виконання постанови КМУ від 18.06.2014р. № 217 НКРПЕКП від 30.10.2018 р. № 1286 в тому числі ПДВ дог. № 3673/18-БО-6 від 16.10.2018 р. (а.с. 115- 121)

Суд також звертає увагу що листом від 30 листопада 2018 року № 20/2953 позивач зазначив, що призначення платіжних доручені за період з 16 листопада 2018 року по 30 листопада 2018 року слід вважати таким: «Розподіл коштів за теплову енергію на виконання постанови КМУ від 18.06.2014р. №217 НКРЕКП № 1286 від 30.10.2018 р. Реєстр на листопад 2018 року в тому числі ПДВ, дог. № 1625-БО-6 від 31.12.2014 р. (а.с. 104)

Відтак, звітним періодом для відображення в податковій звітності за касовим методом є саме дата сплати листопад 2018 року, тобто, звітний період починається саме з цієї дати.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що спірне податкове повідомлення-рішення прийняте відповідачем з порушенням норм чинного законодавства, а отже підлягає скасуванню.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 Кодексу в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Приймаючи до уваги наведене в сукупності, проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 32, 139, 243 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» до Головного управління ДФС у Донецькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 15 лютого 2019 року про збільшення суми грошового зобов`язання з податку на додану вартість на 942 564,00 грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Донецькій області () на користь обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» () судовий збір у розмірі 14 138, 46 грн.

Вступну та резолютивну частини рішення прийнято, складено та підписано в нарадчій кімнаті 09 липня 2019 року.

Повний текст рішення складено 18 липня 2019 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Апеляційна скарга згідно положень статті 297 КАС України подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Донецький окружний адміністративний суд.

Суддя Є.І. Грищенко