Справа № 489/640/19
Суддя: Вербицька Н. В.
Дата ухвалення: 2019-07-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 липня 2019 р.м.ОдесаСправа № 489/640/19
Головуючий в 1 інстанції: Коваленко І.В.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Вербицької Н.В.,

суддів - Джабурії О.В.,

Кравченка К.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції на рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 15 травня 2019 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И Л А :

05 лютого 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Ленінського районного суду м. Миколаєва з позовною заявою, в якій просив скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення серія ЕАВ № 885127 від 31 січня 2019 року та закрити провадження у справі.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначав, що його безпідставно притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП, оскільки відсутні докази вчинення ним адміністративного правопорушення.

Відповідач заперечував проти позову, зазначаючи, що позивач здійснив проїзд перехрестя на заборонений червоний сигнал світлофора, чим порушив п.8.7.3 "е" ПДР України, за що його обґрунтовано притягнуто до відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП. Позивачем не надано жодних належних та допустимих доказів на підтвердження своїх доводів.

Постановою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 15 травня 2019 року задоволено позовну заяву ОСОБА_1 .

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить зазначене рішення скасувати та прийняту нове, яким відмовити в задоволені позовних вимог ОСОБА_1 . Зокрема, апелянт зазначив, що позивачем не надано до суду доказів спростування вчиненого ним правопорушення. Крім того, наданий відповідачем відеозапис з відео реєстратора є належним, допустимим, достатнім та достовірним доказом у справі, з якого можна беззаперечно встановити факт вчинення позивачем порушення ПДР, але суд першої інстанції не надав належної оцінки вказаним обставинам.

В зв`язку із неявкою сторін, які належним чином були повідомлені про дату, час і місце судового засідання, відповідно п.2 ч. 1 ст. 311 КАС України, справа розглядається в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається наступне.

31 січня 2019 року інспектором 2 роти, 1 батальйону УПП в Миколаївській області ДПП лейтенантом поліції Зубовим П.К. винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення, якою притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення ч.2 ст.122 КУпАП та накладене адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн. 00 коп.

Зазначеною постановою встановлено, що 31 січня 2019 року о 18:14 год., позивач, керуючи автомобілем BMW525І, державний номер НОМЕР_1 , в м. Миколаїв по вул. Кузнецька, 184, здійснив проїзд перехрестя на заборонений червоний сигнал світлофора, чим порушив п.8.7.3 "е" ПДР України.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем до суду не надано належних та допустимих доказів вчинення позивачем правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, а саме порушення останнім пп. «е» п. 8.7.3 ПДР, оскільки не встановлено на який сигнал світлофору виїхав на перехрестя позивач, внаслідок чого неможливо однозначно стверджувати про те, що ОСОБА_1 проїхав перехрестя на заборонений червоний сигнал світлофора.

Судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух" від 30.06.1993р. № 3353, встановлений Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001р. №1306.

Відповідно до п.1.9 Правил дорожнього руху особи, які порушують ці правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Статтею 14 Закону № 3353 встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Частина 2 ст.122 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність, в т.ч. за проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, у вигляді штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Згідно з п. 8.1 Правил дорожнього руху регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками.

Відповідно до пп."е" п. 8.7.3. Правил дорожнього руху червоний сигнал світлофора, у тому числі миготливий, або два червоних миготливих сигнали забороняють рух.

Пункт 16.8 Правил дорожнього руху передбачає, що водій, який виїхав на перехрещення проїзних частин згідно із сигналом світлофора, що дозволяє рух, повинен виїхати у наміченому напрямку незалежно від сигналів світлофора на виїзді. Проте, якщо на перехрестях перед світлофорами на шляху руху водія є дорожня розмітка 1.12 (стоп-лінія) або дорожній знак 5.62, він повинен керуватися сигналами кожного світлофора.

Вірними є висновки суду першої інстанції, що відповідачем не надано доказів, в т.ч. з наданого відеозапису не вбачається, на який сигнал світлофору позивач в`їхав на перехрестя, не можливо встановити межі перехрестя, а також наявність дорожньої розмітки 1.12 (стоп-лінія) та дорожнього знаку 5.62 "місце зупинки".

Статтею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Аналіз наведених правових норм дає підстав для висновку, що порушення ПДР, за що передбачена відповідальність Кодексом про адміністративні правопорушення України, має підтверджуватися відповідними доказами, невичерпний перелік яких наведений у ст.251 Кодексу.

Статтею 40 Закону України "Про Національну поліцію" встановлено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб та забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

На користь висновку про необхідність доведення факту вчинення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху відео або фотозйомкою свідчить і зміст ст.283 КУпАП, відповідно до якої постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити в т.ч. відомості про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис.

Проаналізувавши матеріали справи судова колегія вбачає, що оскаржувана постанова не містить інформації про будь-яку фіксацію правопорушення.

Таким чином, в порушення ст. 283 КУпАП у постанові по справі про адміністративне правопорушення не зазначено відомостей про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис правопорушення, та не вказано про те, чи взагалі таке фіксування проводилось, не надано інших доказів вчинення правопорушення.

У разі відсутності в оскаржуваній постанові по справі про адміністративне правопорушення від 31 січня 2019 року серії АЕВ №885127 посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис, наданий відповідачем відеофайл від 31 січня 2019 року № F0315 не може вважатися належним та допустимим доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

Аналогічного висновку дійшов Верховний суд в постанові №428/2769/17 від 24.01.2019 року.

Наведені обставини спростовують доводи апелянта про підтвердження обставин порушення позивачем ПДР відеозаписом, наданим до суду першої інстанції.

Як вбачається з матеріалів справи, будь-яких інших доказів, які б свідчили про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 122 КУпАП, відповідачем не надано.

В свою чергу позивач зазначає, що Правил дорожнього руху не порушував, вимоги щодо проїзду перехрестя виконав у відповідності до ПДР.

Доводи апелянта про те, що позивачем не надано доказів на підтвердження своєї позиції не узгоджуються з вимогами закону.

Так, відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відтак, у даному спорі саме відповідач, який заперечує проти позову, має довести правомірність та законність прийнятого рішення.

Аналогічна правова позиція щодо покладення обов`язку доказування саме на відповідача в подібних правовідносинах, викладена в постановах Верховного Суду від 08 листопада 2018 року по справі № 201/12431/16-а, від 23 жовтня 2018 року по справі № 743/1128/17, від 15 листопада 2018 року по справі № 524/5536/17.

Враховуючи вищевикладене в сукупності, судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність належних доказів підтвердження правомірності рішення відповідача щодо складення постанови у справі про адміністративне правопорушення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за порушення ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Суд першої інстанції правильно та у достатньому обсязі встановив обставини справи, і ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Підстав для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції колегія суддів не вбачає, а доводи апеляційної скарги вважає такими, що висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст.286,308,311,315,316,321,322,325,272 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції - залишити без задоволення.

Рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 15 травня 2019 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий: Н.В.Вербицька

Суддя: О.В.Джабурія

Суддя: К.В.Кравченко