Справа № 813/3413/18
Суддя: Сакалош Володимир Миколайович
Дата ухвалення: 2019-07-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №813/3413/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 липня 2019 року

м.Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Сакалоша В.М.,

секретаря судового засідання Редкевич О.Р.,

за участю:

позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Цимбора Ю ОСОБА_2 О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,

в с т а н о в и в :

На розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (далі ГУПФ України у Львівській області, відповідач) про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії, в якій з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог просить суд:

-визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, щодо нездійснення нарахування ОСОБА_1 пенсії за вислугу років з урахуванням при її обчисленні щомісячної додаткової грошової винагороди та індексації зазначених у довідці Львівського прикордонного загону;

-зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області провести перерахування та виплату (з урахуванням раніше виплачених сум), призначеної ОСОБА_1 пенсії за вислугу років з включенням до складу (розміру) грошового забезпечення, з якого призначається (обчислюється) пенсія, щомісячної додаткової винагороди в сумі 59756,12 грн., індексації в сумі 2870,82 грн., зазначених в довідці Львівського прикордонного загону з дати виникання права на пенсію, тобто з 29.11.2017.

В обґрунтування позовних вимог позивач покликається на те, що Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області неправомірно відмовлено їй у перерахунку та виплаті пенсії. Стверджує, що відповідно до поданої нею довідки при обчисленні та призначенні пенсії не було враховано додаткові види грошового забезпечення такі як, щомісячна додаткова винагорода та індексація.

Ухвалою судді від 03.08.2018 відкрито спрощене провадження у справі.

Відповідач надав суду відзив на позовну заяву (вх.№26735 від 28.08.2018) у якому на заперечення позовних вимог зазначено наступне. Пенсія позивачу призначена відповідно до вимог чинного законодавства, зокрема Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Формування грошового забезпечення з якого проводяться призначення, перерахунок пенсій, не входять до компетенції органів Пенсійного Фонду України.

Від позивача надійшла відповідь на відзив (вх. №28558 від 11.09.2018), згідно з якою, позивач вважає, на спростування позовних вимог відповідачем не надано належних доказів, тому просить задоволити позов повністю.

18.10.2018 ухвалою судді задоволено клопотання представника відповідача про зупинення провадження в адміністративній справі. Зупинено провадження у справі до набрання законної сили рішенням Великої Палати Верховного Суду у справі №522/2738/17.

У судовому засіданні суд розглянув клопотання представника позивача про поновлення провадження в адміністративній справі, у зв`язку з набранням 26.04.2019 законної сили рішенням у справі розгляд якої став підставою зупинення провадження.

Ухвалою судді від 18.07.2019 провадження у справі поновлено.

У судовому засіданні прийнято до розгляду заяву позивача про зменшення позовних вимог з урахуванням якої продовжено розгляд справи.

Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, посилаючись на доводи позовної заяви, та заяви про зменшення позовних вимог вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

У судовому засіданні представник відповідача проти позовних вимог заперечив з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши вступне слово представників сторін, а також з`ясувавши обставини, якими обґрунтовані уточнені позовні вимоги та заперечення, перевіривши їх доказами, суд встановив наступне.

Відповідно до наказів начальника Львівського прикордонного загону №274-ос від 30.10.2017 та №308 від 28.11.2017 ОСОБА_1 звільнено з військової служби у відставку за віком та виключено із списків особового складу усіх видів грошового забезпечення.

З 29.11.2017 ОСОБА_1 призначено пенсію за вислугою років відповідно до п. «б» ст.12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» в розмірі 56% грошового забезпечення з урахуванням грошового атестату та довідки про додаткові види грошового забезпечення.

20.03.2018 позивач звернулася до ГУ ПФ України у Львівській області з заявою про призначення та перерахунок пенсії за вислугу років.

Листом від 19.04.2018 № 1668/Є-20/07.05-06, ГУПФ України у Львівській області повідомило, що чинним законодавством не передбачено включення в обрахунок пенсій особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", та членам їх сімей одноразових видів грошового забезпечення, зокрема, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, матеріальної допомоги на оздоровлення та індексації грошового забезпечення. З викладених вище обставин, підстави для перерахунку пенсії відсутні.

Не погоджуючись з такою позицією ГУ ПФ України у Львівській області, вважаючи, що має право на перерахунок пенсій, ОСОБА_1 звернулася до суду з даним позовом.

При вирішенні спору суд керувався наступним.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 статті 9 Закону України від 20.12.1991 № 2011-XII "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (далі - Закон України № 2011-XII) встановлено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

З аналізу змісту ч.ч. 2, 3 ст. 9 Закону України № 2011-ХІІ випливає, що до складу грошового забезпечення військовослужбовців входять чотири складові:

1) посадовий оклад;

2) оклад за військовим званням;

3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення;

4) одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Частиною першою статті 15 Закону України № 2011-ХІІ визначено, що пенсійне забезпечення військовослужбовців після звільнення їх з військової служби провадиться відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Визначення видів грошового забезпечення, які враховуються при обчисленні пенсій є однією з умов пенсійного забезпечення військовослужбовців.

Пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (ч.3 ст.46 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби та деяких інших осіб» № 2262-ХІІ (далі - Закон України № 2262-ХІІ)).

Пунктом 7 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 № 393 "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей" визначено, що пенсії обчислюються з таких видів грошового забезпечення: відповідних окладів за посадою, військовим (спеціальним) званням (для осіб рядового і начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту щомісячної надбавки за спеціальне звання) та відсоткової надбавки за вислугу років у розмірах, установлених за останньою штатною посадою, займаною перед звільненням; щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення, крім щомісячних надбавок (доплат), установлених особам, які мають право на пенсію за вислугу років згідно із законодавством і залишені за їх згодою та в інтересах справи на службі) та премії. Розмір щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії визначається за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням.

Виходячи з цього, Закон України № 2262-ХІІ, який визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення, зокрема осіб, звільнених з військової служби, та має на меті реалізацію цими особами, конституційного права на державне пенсійне забезпечення і спрямований на встановлення єдності умов та норм пенсійного забезпечення зазначеної категорії громадян України, передбачає включення до грошового забезпечення, з розміру якого обчислюється пенсія, лише щомісячні основні види грошового забезпечення, до яких належать: посадовий оклад, оклад за військовим званням, процентна надбавка за вислугу років, а також щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії.

Отже, при обчисленні пенсії не враховується такий складовий елемент грошового забезпечення як одноразові додаткові види грошового забезпечення, зокрема щорічні, щоквартальні, разові додаткові види грошового забезпечення, крім щомісячних, або тих, що виплачуються раз на місяць.

Сплата єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за виплату не є безумовною підставою для включення її до грошового забезпечення, з розміру якого обчислюється пенсія, та має значення лише для включення до цього грошового забезпечення її видів з переліку, визначеного статтею 43 Закону України № 2262-ХІІ, який є вичерпним.

При ухваленні рішення суд враховує правові висновки Верховного Суду, викладені у рішенні за результатами розгляду справи № 522/2738/17.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку, що визначена в довідці щомісячна додаткова винагорода в сумі 59756,12 грн. з якої, як вбачається з доказів наявних у матеріалах справи, сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування повинна бути включена до складу грошового забезпечення, з якого здійснюється обчислення пенсії.

Щодо вимоги про включення індексації до суми з якої здійснюється розрахунок пенсії, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ст.18 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії», законами України з метою надання соціальної підтримки населенню України в цілому та окремим категоріям громадян встановлюються державні гарантії, зокрема, щодо індексації доходів населення з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін.

Частиною другою статті 19 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» передбачено, що державні соціальні гарантії є обов`язковими для всіх державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.

Статтею 9 вищезгаданого Закону, встановлено, що грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Крім цього Законом України «Про індексацію грошових доходів населення» врегульовано правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України.

Під індексацією грошових доходів населення необхідно розуміти - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг (ст.1 Законом України «Про індексацію грошових доходів населення»).

Відповідно до ст.2 вказаного Закону, індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема оплата праці (грошове забезпечення).

У сукупності аналізуючи вищевикладені норми, суд виходить з того індексація має спеціальний статус виплати з боку держави у формі відшкодування знецінення грошових доходів громадян, зокрема, пенсії, стипендії; оплати праці (грошового забезпечення), які мають систематичний характер, а тому, індексація є невід`ємною складовою частиною сум, для розрахунку пенсії військовослужбовцям.

У даному випадку необхідно врахувати, що індексація грошового забезпечення має систематичний (щомісячний) характер, а її правова природа полягає у підтриманні купівельної спроможності рівня заробітної плати (грошового забезпечення) внаслідок її знецінення через подорожчання споживчих товарів і послуг, а тому вона має бути врахована у складі грошового забезпечення військовослужбовців для розрахунку пенсії за вислугу років, що забезпечує дотримання пенсійних прав осіб, звільнених з військової служби, як складової конституційного права на соціальний захист.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 638/9697/17 у справі від 03 квітня 2019 року, від 15 квітня 2019 року у справі № 522/9659/16-а.

Згідно з ч.5 ст.242 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до ч.2 ст.73 КАС України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно з вимогами ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до частини 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9 ) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що бездіяльність відповідача виражена у нездійсненні нарахування ОСОБА_1 пенсії за вислугу років з урахуванням при її обчисленні щомісячної додаткової грошової винагороди та індексації є протиправною, а вимога ОСОБА_1 про включення до складу грошового забезпечення, з якого призначається пенсія щомісячної додаткової грошової винагороди та індексації є обґрунтованою та правомірною.

З огляду на наведене адміністративний позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до вимог ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень вказаного Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, сплачений позивачем судовий збір у розмірі 704, 80 грн. підлягає стягненню на користь позивача з ГУПФ України Львівській області за рахунок його бюджетних асигнувань.

Керуючись ст. ст. 2, 77, 90, 139, 243-247, 255, 295, підп.15.5 п.15 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо не здійснення нарахування ОСОБА_1 пенсії за вислугу років з урахуванням при її обчисленні щомісячної додаткової грошової винагороди, та індексації, зазначених у довідці Львівського прикордонного загону.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області провести перерахування та виплату (з урахуванням раніше виплачених сум), призначеної ОСОБА_1 пенсії за вислугу років з включенням до складу (розміру) грошового забезпечення, з якого призначається (обчислюється) пенсія, щомісячної додаткової винагороди в сумі 59756,12 грн., індексації в сумі 2870,82 грн., зазначених в довідці Львівського прикордонного загону з дати виникання права на пенсію 29.11.2017.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (79016, м. Львів, вул. Митрополита Андрея, 10; ) на користь фізичної особи ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп.

Рішення може бути оскаржене, згідно зі ст. 295 КАС України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили, згідно зі ст. 255 КАС України, після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

В судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 18.07.2019.

Суддя В.М. Сакалош