Справа № 480/68/19
Суддя: Калитка О.М.
Дата ухвалення: 2019-07-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2019 р.Справа № 480/68/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Калитки О. М.,

Суддів: Кононенко З.О. , Мельнікової Л.В. ,

за участю секретаря судового засідання Цибуковської А.П.

за участю представника відповідача Пишного Р.Ю.,

за участю представника позивача Маківського О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДФС у Сумській області на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 18.04.2019 року, головуючий суддя І інстанції: С.М. Глазько, місце складання м. Суми, повний текст складено 26.04.19 року по справі № 480/68/19

за позовом Дочірнього підприємства "Сумський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України"

до Головного управління Державної фіскальної служби у Сумській області

про визнання протиправним і скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Дочірнє підприємство "Сумський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України", звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Сумській області, в якому просив суд визнати протиправним і скасувати податкове повідомлення-рішення Форма «Ш» № від 16.10.2018 про зобов`язання сплатити штраф у сумі 134240,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 27.09.2018 за результатами перевірки ДП «Сумський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» складено акт № 6402/18-28-12-01/31931024 «Про результати камеральної перевірки своєчасності сплати податкового зобов`язання з податку на додану вартість ДП «Сумський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України», по рішенню суду про розстрочення/відстрочення податкового боргу». Вважає, що податковий орган, під час здійснення камеральної перевірки, вийшов за межі наданих йому повноважень, здійснивши перевірку своєчасності сплати грошового зобов`язання з порушенням порядку, визначеного Податковим кодексу України, що призводить до того, що результати такої перевірки не можна вважати допустимим доказом порушення податкового законодавства підприємством та не мають жодного юридичного наслідку. Зазначає, що в даному випадку відбулось розстрочення виконання рішення суду про примусове стягнення суми податкового боргу, яке здійснено у відповідності до норм Кодексу адміністративного судочинства України ухвалою Сумського окружного адміністративного суду, а не розстрочення сплати податкових зобов`язань з податку на додану вартість за лютий 2017 року у відповідності до норм Податкового кодексу України на підставі рішення керівника, його заступника чи уповноваженої особи ГУ ДФС в Сумській області. Відтак, на думку позивача, твердження податкового органу, що платник податків допустив порушення пункту 100.7 статті 100 ПК України є безпідставним та необґрунтованим. Окрім того позивач надав копії платіжних доручень, відповідно до яких, як він зазначає, податковий борг був сплачений своєчасно та в повному обсязі відповідно рішення суду про розстрочення/відстрочення податкового боргу.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 18.04.2019 у справі № 480/68/19 задоволено адміністративний позов Дочірнього підприємства "Сумський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" до Головного управління Державної фіскальної служби у Сумській області про визнання протиправним і скасування податкового повідомлення-рішення.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби України у Сумській області Форма «Ш» № від 16.10.2018 про зобов`язання сплатити штраф у розмірі 134240,00 грн.

Відповідач не погодився із рішенням суду та подав апеляційну скаргу, в якій зазначив, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, просив суд скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Представник відповідача в судовому засіданні вимоги апеляційної скарги підтримав, просив суд скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Представник позивача в судовому засіданні проти вимог апеляційної скарги заперечував, просив суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги відповідно до ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного розгляду, 27.09.2018 за результатами перевірки ДП «Сумський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» складено акт № 6402/18-28-12-01/31931024 «Про результати камеральної перевірки своєчасності сплати податкового зобов`язання з податку на додану вартість ДП «Сумський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України», код 31931024 по рішенню суду про розстрочення/відстрочення податкового боргу.

Відповідно до вказаного акта перевірки контролюючим органом встановлено порушення пункту 100.7 статті 100 Податкового кодексу України.

На підставі вказаного акта відповідачем винесено податкове повідомлення-рішення форми «Ш» № від 16.10.2018, яким за затримку від 88 до 179 календарних днів сплати грошового зобов`язання в сумі 671200,00 грн зобов`язано сплатити штраф у розмірі 20% в сумі 134240,00 грн. Штрафна санкція застосована на підставі ст. 126 ПК України.

У подальшому, позивачем здійснено адміністративне оскарження вищезазначеного податкового повідомлення-рішення шляхом надіслання скарги про його перегляд від 23.10.2018 вих. № 06/1300 до Державної фіскальної служби України, яка, згідно з рішенням про результати розгляду скарги № 41201/6/99-99-11-06-01-25 від 20.12.2018 залишила скаргу без задоволення, а податкове повідомлення-рішення ГУ ДФС у Сумській області від 16.10.2018 № - без змін.

Крім цього, 20.03.2017 позивач подав до контролюючого органу податкову декларацію з ПДВ № (а.с.41-42), якою підприємство самостійно визначило розмір податкового зобов`язання з ПДВ за лютий 2017 року в сумі 1006963,00 грн. Вказана сума податку, вчасно не була сплачена, у зв`язку з чим ГУ ДФС в Сумській області звернулось з поданням до Сумського окружного адміністративного суду про стягнення податкового боргу за вищезазначеною податковою декларацією.

Так, 04.04.2017 Сумський окружний адміністративний суд, розглянувши матеріали справи №818/473/17, постановив задовольнити подання ГУ ДФС у Сумській області до Дочірнього підприємства «Сумський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» про стягнення податкового боргу та стягнув з боржника за рахунок коштів на рахунку у банках, обслуговуючих такого платника податків та готівки, що належить такому платнику податків на користь Державного бюджету України на р/р №0002, одержувач УК у м. Сумах, код одержувача 37970593, банк одержувача ГУ ДКСУ в Сумській області, МФО банку одержувача 837013 борг з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) в сумі 1006963,00 грн. (а.с.35).

У подальшому, 16.05.2017 дочірнє підприємство "Сумський облавтодор" відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" звернулося до суду із заявою про розстрочення виконання постанови суду від 04.04.2017 на 36 місяців, стягуючи з боржника податковий борг у період з червня 2017 року по лютий 2021 року (включно) щомісячно по 27900,00 грн., а в березні 2021 року - 30463,00 грн.

Ухвалою Сумського окружного адміністративного суд від 06.06.2017 заяву дочірнього підприємства "Сумський облавтодор" відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" про розстрочення виконання постанови суду від 04.04.2017 по справі №818/473/17 за позовом Головного управління ДФС у Сумській області до дочірнього підприємства "Сумський облавтодор" відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" про стягнення податкового боргу - задоволено. Розстрочено дочірньому підприємству "Сумський облавтодор" відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" виконання постанови Сумського окружного адміністративного суду від 04.04.2017 по справі №818/473/17 на 12 місяців, стягуючи з боржника борг з червня 2017 року по квітень 2018 року щомісячно по 83900 грн, а в травні 2018 року - 84063,00 грн. (а.с.37)

Позивачем до позовної заяви надані платіжні доручення (а.с.18-28), відповідно до яких, судом встановлено, що податковий борг був сплачений повістю та в строки згідно ухвали суду про розстрочення виконання рішення суду (справа № 818/473/17).

Водночас, вказані платежі, згідно витягу з інтегрованої картки платника податків ДП «Сумський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України», код ЄДРПО 31931024, були зараховані відповідачем в порядку календарної черговості виникнення загального податкового боргу позивача, який включає в себе не тільки суму боргу визначену вищевказаним судовим рішенням.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що в даному випадку відбулось розстрочення виконання рішення суду про примусове стягнення суми податкового боргу у відповідності до норм Кодексу адміністративного судочинства України, а не розстрочення сплати податкових зобов`язань з податку на додану вартість у відповідності до норм Податкового кодексу України санкції за несвоєчасну сплату за нормами Податкового кодексу не можуть бути застосовані.

Колегія суддів погоджується з таким висновком, виходячи з наступного.

Згідно п. 57.1 статті 57 Податкового кодексу України (далі - ПК України) платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до пункту 203.2 статті 203 ПК України платник податку зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого пунктом 203.1 цієї статті для подання податкової декларації.

Згідно п. 126.1 статті 126 ПК України у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання та/або авансових внесків з податку на прибуток підприємств протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Відповідно до підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України податковий борг сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання.

Статтею 32 ПК України передбачено, що зміна строку сплати податку та збору здійснюється шляхом перенесення встановленого податковим законодавством строку сплати податку та збору або його частини на більш пізній строк.

Зміна строку сплати податку не скасовує діючого і не створює нового податкового обов`язку.

Зміна строку сплати податку здійснюється у формі: відстрочки; розстрочки; податкового кредиту.

Зі змісту положень абзацу 1 пункту 100.1, пункту 100.2, абзацу 1 пункту 100.11 статті 100 ПК України розстроченням податкового боргу є перенесення рішенням контролюючого органу строків сплати платником податків його грошових зобов`язань або податкового боргу, яке здійснюється за заявою такого платника податків окремо за кожним податком і збором.

Відповідно до пункту 100.4 статті 100 Податкового кодексу України підставою для розстрочення податкового боргу платника податків є надання ним достатніх доказів існування обставин, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України, що свідчать про наявність загрози виникнення або накопичення податкового боргу такого платника податків, а також економічного обґрунтування, яке свідчить про можливість погашення податкового боргу та/або збільшення податкових надходжень до відповідного бюджету внаслідок застосування режиму розстрочення, протягом якого відбудуться зміни політики управління виробництвом чи збутом такого платника податків.

Розстрочені суми грошових зобов`язань або податкового боргу (в тому числі окремо - суми штрафних (фінансових) санкцій) погашаються рівними частками починаючи з місяця, що настає за тим місяцем, у якому прийнято рішення про надання такого розстрочення (пункт 100.6 статті 100 ПК України).

Розстрочення податкового боргу передбачає встановлення форми розрахунків платника з бюджетом шляхом вчинення послідовних дій з погашення боргу частинами і в певні строки, що застосовується як у процедурі примусового стягнення податкового боргу, так і під час добровільного погашення платником грошових зобов`язань, за умови надання платником податків доказів наявності обставин, які свідчать про загрозу виникнення або накопичення податкового боргу такого платника (перелік таких обставин та належних доказів, які підтверджують їх існування, встановлений Постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2010 № 1235).

У свою чергу, відповідно до абзацу 1 частини першої статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції, чинній на момент вирішення справи судами попередніх інстанцій) за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення (відсутність коштів на рахунку, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), особа, яка бере участь у справі, та сторона виконавчого провадження можуть звернутися до адміністративного суду першої інстанції (незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий лист) із заявою про відстрочення або розстрочення виконання судового рішення.

Отже, розстрочення виконання судового рішення про стягнення податкового боргу здійснюється як контролюючими органами, так і судами, на підставі відповідної заяви юридичної особи, яка бере участь у справі.

Так, в даному випадку відбулось розстрочення виконання рішення суду про примусове стягнення суми податкового боргу, яке здійснено у відповідності до норм Кодексу адміністративного судочинства України ухвалою Сумського окружного адміністративного суду від 06.06.2017, а не розстрочення сплати податкових зобов`язань з податку на додану вартість у відповідності до норм Податкового кодексу України на підставі рішення керівника, його заступника чи уповноваженої особи ГУ ДФС в Сумській області.

Матеріалами справи встановлено, що на виконання ухвали суду про розстрочення виконання рішення суду про примусове стягнення суми податкового боргу позивачем платежі здійснювалися у розмірах і у строки, визначені ухвалою суду, (а.с.18-28).

Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що посилання контролюючого органу про прострочення виконання судового рішення є безпідставними та необґрунтованими.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що відповідачем не доведено правомірність податкового повідомлення-рішення № від 16.10.2018, а тому позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильність доводів, якими мотивовано судове рішення, зводяться до переоцінки належним чином проаналізованих судом першої інстанції доказів та не дають підстав вважати висновки суду помилковими, а застосування норм матеріального та процесуального права неправильним.

Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справ

Враховуючи викладене, колегія суддів вказує, що судом першої інстанції правильно застосовано норми матеріального та процесуального права, тому підстави для скасування рішення Сумського окружного адміністративного суду від 18.04.2019 у справі № 480/68/19 відсутні.

Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову чи ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Сумській області залишити без задоволення.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 18.04.2019 року по справі № 480/68/19 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)О.М. Калитка
Судді(підпис) (підпис) З.О. Кононенко Л.В. Мельнікова
Повний текст постанови складено 19.07.2019 року