Справа № 754/6054/19
Суддя: Лісовська О. В.
Дата ухвалення: 2019-07-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Номер провадження 2-а/754/310/19
Справа №754/6054/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2019 року Деснянський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді - Лісовської О.В.

за участю секретаря - Грей О.П.

позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Інспектора роти № 2 батальйону № 1 УПП в Одеській області Грибенюка Євгенія Івановича, третя особа: Управління патрульної поліції в Одеській області, про скасування постанови, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача про скасування постанови, мотивуючи свої вимоги тим, що 10.04.2019 року інспектором патрульної поліції 1 батальйону 2 роти УПП в Одеській області сержантом поліції Грибенюком Є.І. було винесено постанову серія ЕАВ № 1057970 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП, та накладено стягнення у вигляді штрафу 425, 00 грн. Відповідно до постанови, позивач 10.04.2019 року о 18 годині 10 хвилин керував ТЗ, на номерних знаках якого був відсутній розпізнавальний знак держави, в якій зареєстровано (п.п. 29.1.6.) та був відсутній дійсний поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних ТЗ, чим порушив п.2.1. ПДР (відсутність у водія свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу та поліса обов`язкового страхування). Зазначені дії інспектора позивач вважає протиправними, а постанову незаконною, яка винесена з грубим порушенням норм матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню за таких підстав: 10.04.2019 року позивач рухався по Одеській трасі в бік м. Києва на автомобілі Hyundai Elantra д.н.з. НОМЕР_1 (тимчасовий номер Грузії). На 450 км. дороги Київ - Одеса ОСОБА_1 зупинив сержант патрульної поліції ОСОБА_2 . Підійшовши до його автомобіля, патрульний повідомив, що причиною зупинки є порушення правил дорожнього руху, а саме номерний знак не відповідає вимогам ПДД та Конвенції про дорожній рух оскільки номерний знак повинен містити абревіатуру держави «GE», а на його номерних знаках надпис «GEORGIO». Позивач повідомив інспектора, що автомобіль ввезений в режимі імпорту та тимчасовий знак виданий уповноваженим органом в Грузії. Проте, не взявши до уваги його пояснення інспектор склав на нього постанову, не розглянувши справу по суті. Будь-якої підготовки до розгляду справи не було, як і не було оголошено посадової особи, яка розглядає справу, не були вирішенні клопотання, не були досліджені докази, не були заслухані особи, які беруть участь у розгляді справи та свідки. На підставі викладеного, позивач звертається до суду з даним позовом, в якому просить суд скасувати постанову інспектора роти № 2 батальйону № 1 Управління патрульної поліції в Одеській області Грибенюка Є.І. від 10.04.2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КпАП України; Визнати дії інспектора роти № 2 батальйону № 1 Управління патрульної поліції в Одеській області Грибенюка Є.І. щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності - протиправними.

Відповідно до вимог ст. 19, 257 КАС України справа за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Інспектора роти № 2 батальйону № 1 УПП в Одеській області Грибенюка Євгенія Івановича, третя особа: Управління патрульної поліції в Одеській області, про скасування постанови розглядається за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 06.06.2019 року задоволено заяву представника УПП в Одеській області та залучено до участі у справі як третю особу Управління патрульної поліції в Одеській області.

17.07.2019 року до суду надійшли пояснення щодо позову від представника УПП в Одеській області, відповідно до яких представник зазначає, що 10.04.2019 року в Одеській області, Біляївському районі на 450 + 500 м км а/д Київ - Одеса інспектором патрульної поліції 2-ої роти 1-го батальйону УПП в Одеській області ДПП Грибенюк Є.І. було винесено постанову серії ЕАВ № 1057970, якою до громадянина ОСОБА_1 було застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 425 грн. за вчинене ним адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП. Так, згідно постанови серії ЕАВ №1057970 від 10.04.2019 року, пояснень інспектора Грибенюк Є.І . , пояснень ОСОБА_1 (викладених в позові) - 10.04.2019 року приблизно о 18 год. 10 хв. в Одеській області, Біляївському районі під час патрулювання поліцейськими було помічено, як громадянин ОСОБА_1 , керуючи автомобілем Hyundai Elantra н/з НОМЕР_1 , рухався по а/д Київ - Одеса з номерним знаком, який не відповідав вимогам законодавства, чим порушив п. 29.1 (б) Правила дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч. 6 ст. 121 КУпАП. Після цього позивач був зупинений працівниками поліції для з`ясування причин такого діяння та вирішення питання стосовно притягнення чи не притягнення його до відповідальності. Факт відсутності розпізнавального знаку держави, в якій зареєстровано авто позивача, підтверджується фотографіями доданими до позову та поясненнями ОСОБА_1 (викладеними в позові), в яких він посилається на нібито необов`язковість наявності такого знаку. В той же час, пунктом 29.1 (б) ПДР встановлено, що водій механічного транспортного засобу, що прибуває до України з іншої країни, а також водій - громадянин України, який виїжджає за кордон, повинні мати реєстраційний номерний знак на транспортному засобі, літери якого відповідають латинському алфавіту, а також розпізнавальний знак держави. в якій його зареєстровано. Відповідно до ст. 37 Конвенції про дорожній рух (Відень, 1968), ратифікованої із застереженням і заявами Указом Президії ВР УРСР № 2614-У1І1 від 25.04.74, «а) на каждом автомобиле, находящемся в международном движении, должен помещаться сзади, помимо его регистрационного номера, отличительный знак государства, в котором он зарегистрирован; б) этот знак может помещаться либо отдельно от регистрационного знака, либо на регистрационном знаке; с) в том случае, когда на регистрационный знак наносится отличительный знак, он должен также помещаться на переднем регистрационном знаке транспортного средства, если таковой является обязательным». Таким чином, як національне законодавство України (Правила дорожнього руху), так і міжнародне (Конвенції про дорожній рух, 1968) встановлюють обов`язок для водіїв механічних транспортних засобів, що прибувають до України з іншої країни (незалежно від того в якому режимі знаходяться автомобілі, імпорту чи іншому) мати розпізнавальний знак держави, в якій його зареєстровано та визначено вигляд таких знаків. Крім того, під час перевірки документів поліцейськими було встановлено, що у позивача також був відсутній поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим було порушено вимоги п. 2.4 ПДР. За результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно громадянина ОСОБА_1 інспектором патрульної поліції було винесено постанову. Разом з тим, в обгрунтування власної позиції позивачем не було надано жодних належних та допустимих доказів, які б спростовували факт відсутності на автомобілі ОСОБА_1 розпізнавального знаку держави, в якій його зареєстровано, та факт відсутності страхового полісу на автомобіль під його керуванням. На підставі вище викладеного, представник просить в задоволенні адміністративного позову відмовити в повному обсязі.

У судовому засіданні позивач повністю підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, у своїй заяві просить розглядати справу в його відсутність. Суд вважає можливим розглядати справу у відсутності відповідача, за наявних у справі матеріалів.

Представник третьої особи - Управління патрульної поліції в Одеській області - у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, подав письмові пояснення, в яких також просить розглядати справу в його відсутність. Суд вважає можливим розглядати справу у відсутності представника третьої особи, за наявних у справі матеріалів.

Вислухавши пояснення позивача, вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 10.04.2019 року інспектором патрульної поліції 1 батальйону 2 роти УПП в Одеській області сержантом поліції Грибенюком Є.І. було винесено постанову серія ЕАВ №91057970 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425,00 грн.

У постанові зазначено про те, що ОСОБА_1 10.04.2019 року о 18:10 год., керував транспортним засобом, на номерах якого був відсутній розпізнавальний знак держави, в якій його зареєстровано, чим порушив п. 29.1.б ПДР, а також був відсутній дійсний поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив п 2.1.ґ. ПДР та скоїв правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Статтею 283 КпАП України встановлено, що, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову. Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

Пунктами 1.3 та 1.9 ПДР України встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно із підпунктом "ґ" п. 2.1 ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі поліс (сертифікат) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).

Частиною першою статті 126 КпАП України передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка") у вигляді накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно із пунктом 2.4 ПДР України на вимогу працівника поліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені у пункті 2.1.

Як встановлено при розгляді справи, позивачем на вимогу працівника поліції не було надано для перевірки страховий поліс.

Відповідно до вимог ст. 16 Закону України "Про дорожній рух" водій зобов`язаний мати при собі та на вимогу поліцейського, а водії військових транспортних засобів - на вимогу посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Згідно із ст. 53 Закону посадові особи відповідних підрозділів Національної поліції, що мають право здійснювати контроль за дотриманням Правил дорожнього руху, перевіряють документи водія транспортного засобу, які підтверджують наявність чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Але при цьому слід зазначити, що відповідно до вимог ст. 21.2 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" поліс обов`язкового страхування пред`являється при скоєнні дорожньо-транспортної пригоди та при складанні протоколу.

Відповідно до п. 29.1 "б" ПДР України водій механічного транспортного засобу, що прибуває до України з іншої країни, а також водій - громадянин України, який виїжджає за кордон, повинні мати: реєстраційний номерний знак на транспортному засобі, літери якого відповідають латинському алфавіту, а також розпізнавальний знак держави, в якій його зареєстровано.

Проте слід зазначити, що відповідачем не надано суду достатніх беззаперечних доказів в обґрунтування висновків того, що на транспортному засобі позивача в порушення п. 29.1 ПДР України був відсутній розпізнавальний знак держави, в якій його зареєстровано та як наслідок правомірності зупинки транспортного засобу позивача та притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП.

При цьому позивачем до матеріалів справи долучено фотокартки із зображенням номерного знаку, встановленого на автомобілі, де зображений розпізнавальний знак держави, в якій було зареєстровано автомобіль.

Також позивачем надано й інші письмові докази, які підтверджують факт того, що вказаний автомобіль був придбаний ним на території Грузії, належить на даний час позивачу на праві власності.

Відповідно до ст. 251 КпАП України доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 90 КАС України встановлено, що суд оцінює докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та вважає, що відповідачем та представником відповідача не надано достатніх доказів які вказували б на вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КпАП України.

Згідно із ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Відповідно до ст. 8 Загальної декларації прав людини, кожна людина має право на ефективне поновлення у правах компетентними національними судами в разі порушення її основних прав, наданих їй Конституцією або законом.

Частинами 1, 2 ст. 72 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно із ст. 73, 74 КАС України належними та допустимими є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та вважає, що відповідачем та представником відповідача не надано достатніх доказів які вказували б на вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КпАП України.

Частиною 3 ст. 286 КАС України передбачено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Таким чином, суд вважає, що інспектор поліції при винесенні постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не встановив всіх об`єктивних обставин справи, не перевірив твердження позивача, не переконався у тому, що його твердження є безпідставними.

Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що вимоги ОСОБА_1 є підставними та обґрунтованими, а тому такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі, а постанова інспектора, дії якого щодо її винесення є незаконними - скасуванню.

Згідно з ч. 1 ст.139 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи те, що позивач звільнений від сплати судового збору на підставі ст. 288 КпАП України, то витрати у справі суд відносить на рахунок держави.

На підставі викладеного, керуючись ст. 6, 8, 9, 19, 77, 241-247 Кодексу адміністративного судочинства України, Кодексом України про адміністративні правопорушення, Правилами дорожнього руху України, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Інспектора роти № 2 батальйону № 1 УПП в Одеській області Грибенюка Євгенія Івановича, третя особа: Управління патрульної поліції в Одеській області, про скасування постанови - задовольнити.

Визнати дії інспектора роти № 2 батальйону № 1 Управління патрульної поліції в Одеській області Грибенюка Євгенія Івановича щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності - протиправними.

Скасувати постанову інспектора роти № 2 батальйону № 1 Управління патрульної поліції в Одеській області Грибенюка Є.І. від 10.04.2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КпАП України.

Рішення може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду через Деснянський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з моменту проголошення.

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач - Інспектор 2 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Одеській області Грибенюк Євген Іванович, адреса: м. Одеса, вул. Академіка Корольова, 5.

Третя особа: Управління патрульної поліції в Одеській області, адреса: м. Одеса, вул. Академіка Корольова, 5.

Повний текст рішення був виготовлений 19 липня 2019 року.

Суддя О.В.Лісовська