Справа № 520/5088/19
Суддя: Мар'єнко Л.М.
Дата ухвалення: 2019-07-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м.Харків

15 липня 2019 р. справа №520/5088/19

Харківський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Мар`єнко Л.М.,

розглянувши в місті Харкові в приміщенні Харківського окружного адміністративного суду в порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Індустріального об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова про зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

До Харківського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Індустріального об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова, в якому просив суд зобов`язати Індустріальне об`єднане управління Пенсійного фонду України м. Харкові провести перерахунок пенсії позивачу за вислугою років відповідно до ст. 50-1 3акону України «Про прокуратуру» (зі змінами, внесеними згідно із законом України від 05.10.1995 №358/95-ВР, у редакції, що діяла станом на листопад 2014 року) з розрахунку 70% від середнього заробітку щомісячної (чинної) заробітної плати відповідної посади працівника прокуратури без обмеження її максимального розміру згідно довідки прокуратури Сумської області від 13 квітня 2018 року №18-299вих-18 та без обмеження розміру максимальної суми доходу застрахованої особи, а також здійснити виплати зазначених коштів.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він працював в органах прокуратури, був звільнений за власним бажанням, у зв`язку з виходом на пенсію за вислугою років. В листопаді 2014 року призначено пенсію за вислугою років. Також позивач зазначив, що за результатами оскарження дій відповідача в судовому порядку щодо відмови у перерахунку пенсії, рішенням суду позов задоволено та зобов`язано відповідача провести відповідний перерахунок призначеної пенсії за вислугу років позивачу, відповідно до ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру", виходячи із розрахунку 70% від середнього заробітку щомісячної (чинної) заробітної плати заступника прокурора Сумської області, на підставі інформації № 18-299 вих-18 від 13.04.2018, наданої прокуратурою Сумської області, без обмежень її максимального розміру. Проте, відповідачем рішення суду не було фактично здійснено, оскільки фактичні виплати пенсії були меншими, ніж визначено у рішенні суду. При цьому позивач звернув увагу на те, що у мотивувальній частині рішення зазначено, що до розміру пенсії позивача не повинні застосовуватися обмеження максимального розміру пенсії, які визначені абзацом шостим частини п`ятнадцятої статті 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 (в редакції Закону України № 911-УІІІ від 24.12.2015 та Закону України від 02.03.2015 N 213-УІІІ). Крім того, позивач зазначив, що в рішенні суд не зазначав про можливість відповідачем обмежувати розмір пенсії максимальною сумою доходу застрахованої особи на місяць, що дорівнює п`ятнадцяти розмірам мінімальної заробітної плати, встановленої законом, на яку нараховується єдиний внесок.

Відповідач проти позову заперечував, від представника відповідача - голови комісії з припинення Індустріального ОУПФ м. Харкова - Баєвої Г. через канцелярію суду надійшов письмовий відзив на позов, в якому представник відповідача просив відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що відповідач під час спірних правовідносин дів у спосіб та у межах, визначених чинним законодавством.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється згідно до вимог ст. 229 КАС України.

Відповідно до ч.5 ст.262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Враховуючи положення ч.11 ст.126 КАС, оцінивши повідомлені позивачем обставини, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Індустріальному об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України м. Харкова та отримує пенсію за віком з 23.10.2014 в розмірі 70% від заробітної плати, що підтверджується протоколом № 4422 від 28.10.2014.

У зв`язку із підвищенням посадових окладів працівників органів прокуратури відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 505 від 31.05.2012, із змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України № 657 від 30.08.2017, 06 червня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Індустріального об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова із заявою про перерахунок його пенсії на підставі інформації прокуратури Сумської області № 18-299вих-18 від 13.04.2018 про фактично нараховану заробітну плату за грудень 2017 року на посаді заступника прокурора Сумської області з класним чином "старший радник юстиції" та надбавкою за вислугу років 40 %.

Рішенням Індустріального об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова № 195 від 07.06.2018 позивачу відмовлено у перерахунку пенсії на підставі того, що відповідно до вимог ч. 20 ст. 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 № 1697 умови та порядок перерахунку призначених пенсії працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України, на дату звернення ОСОБА_1 Кабінетом Міністрів України не визначені умови та порядок перерахунку призначених пенсій.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, позивач звернувся до суду, за результатами судового розгляду рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 23.07.2018 по справі №820/5040/18 позов ОСОБА_1 до Індустріального об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова про визнання незаконними дій та рішення, зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково. Визнано незаконним рішення Індустріального ОУПФ України м. Харкова № 195 від 07 червня 2018 року, яким відмовлено у здійсненні перерахунку пенсії ОСОБА_1 за вислугу років в розмірі 70 відсотків, призначеної згідно зі ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру" від 05.11.1991 № 1789-ХІІ, відповідно до поданої заяви від 06 червня 2018 року на підставі інформації № 18-299 вих-18 від 13.04.2018, наданої прокуратурою Сумської області. Зобов`язано Індустріальне ОУПФ України м. Харкова провести перерахунок призначеної пенсії за вислугу років ОСОБА_1 , відповідно до ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру" від 05.11.1991 № 1789-ХІІ (в редакції станом на час призначення пенсії), виходячи із розрахунку 70 відсотків від середнього заробітку щомісячної (чинної) заробітної плати заступника прокурора Сумської області, на підставі інформації № 18-299 вих-18 від 13.04.2018, наданої прокуратурою Сумської області, без обмежень її максимального розміру. В задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

Зазначене рішення набрало законної сили 25.09.2018 на підставі ухвали Харківського апеляційного адміністративного суду від 25.09.2018, в якій апеляційну скаргу відповідача на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 23.07.2018 повернуто скаржнику.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 24.01.2019 по справі №820/5040/18 у задоволенні заяви представника Індустріального об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова про роз`яснення судового рішення по адміністративній справі № 820/5040/18 за позовом ОСОБА_1 до Індустріального об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова про визнання незаконними дій та рішення, зобов`язання вчинити певні дії - відмовлено. Зазначена ухвала суду набрала законної сили 25.01.2019.

Зі змісту вказаної ухвали вбачається, що підставою для відмови стало те, що рішення суду в даній адміністративній справі не містить незрозумілих положень. Так, суд, вирішуючи справу, прийшов до висновку, що позивач має право на перерахунок призначеної пенсії за вислугу років відповідно до ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру" від 05.11.1991 № 1789-ХІІ (в редакції станом на час призначення пенсії), виходячи із розрахунку 70 відсотків від середнього заробітку щомісячної (чинної) заробітної плати заступника прокурора Сумської області, без обмежень її максимального розміру.

Також у вказаній ухвалі визначено, що у мотивувальній частині рішення чітко зазначено, що до розміру пенсії позивача не повинні застосовуватися обмеження максимального розміру пенсії, які визначені абзацом шостим частини п`ятнадцятої статті 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 (в редакції Закону України № 911-VIII від 24.12.2015 та Закону України від 02.03.2015 N 213-VIII).

При цьому, у зазначеній ухвалі визначено, що у рішенні суду суд не зазначав про можливість відповідачем обмежувати розмір пенсії максимальною сумою доходу застрахованої особи на місяць, що дорівнює п`ятнадцяти розмірам мінімальної заробітної плати, встановленої законом, на яку нараховується єдиний внесок.

По суті спірних правовідносин суд зазначає наступне.

Відповідно до положень ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру", в редакції, що діяла на час призначення пенсії позивачу, прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку. Пенсія призначається в розмірі 80% від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до котрої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90% від суми місячного (чинного) заробітку. Обчислення (перерахунок) пенсій провадиться за документами пенсійної справи та документами, додатково поданими пенсіонерами, виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за призначенням або перерахунком. Призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, у якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсій провадиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи.

Водночас, суд зауважує, що 15.07.2015 набрав чинності Закону України "Про прокуратуру" № 1697-VII від 14.10.2014, відповідно до пп. 1 п. 3 розділу XII "Прикінцеві положення" якого, норми Закону України "Про прокуратуру" від 05.11.1991 року №1789-ХІІ, які регулювали, зокрема, питання перерахунку пенсії, втратили чинність.

Пенсійне забезпечення працівників прокуратури на момент виникнення спірних правовідносин регулюється правилами ст. 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 №1697-VII.

Відповідно до ч.13, ч. 20 ст. 86 Закону України "Про прокуратуру", пенсії за вислугу років відповідно до цієї статті призначаються, перераховуються і виплачуються уповноваженими на це державними органами. Умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України.

Таким чином, станом на момент призначення позивачу пенсії законодавством було встановлено право осіб, яким призначена пенсія згідно Закону України "Про прокуратуру", на її перерахунок у разі підвищення заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників.

Водночас, суд зазначає, що на момент звернення позивача із заявою про перерахунок пенсії питання такого перерахунку чинним законодавством не врегульовано, водночас передбачено, що умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури повинні бути визначені Кабінетом Міністрів України.

При цьому суд зауважує, що Кабінетом Міністрів України на виконання вимог статті 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 не були визначені умови та порядок перерахунку пенсій працівникам прокуратури. Разом з тим, відсутність затверджених Кабінетом Міністрів України порядку та умов перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури не може бути підставою для відмови у такому перерахунку.

Аналогічна правова позиція викладене в постановах Верховного Суду України від 10.12.2013 у справі № 21-348а13 та від 17.12.2013 у справі № 21-445а13.

Крім того, суд зазначає, що відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини, викладеної у пункті 23 рішення "Кечко проти України" від 08.11.2005, якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок, і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах доки відповідні положення є чинними.

Відповідно до положень ст. 22 Конституції України, права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Згідно ч. 1 ст. 58 Конституції України,закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Конституційний Суд України у своєму рішенні від 09.02.1999 №1-рп/99 у справі за конституційним зверненням Національного банку України щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 58 Конституції України (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) зазначив, що за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Постановою Кабінету Міністрів України № 657 від 30.08.2017 "Про внесення змін до деяких Постанов Кабінету Міністрів України щодо оплати праці працівників прокуратури", яка набрала чинності 06 вересні 2017 року, підвищено прокурорським працівникам органів прокуратури України розмір посадового окладу та розмір надбавки за класний чин, внаслідок чого відбулися зміни розміру місячного заробітку (заробітної плати).

З огляду на викладене, до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце, та те, що постановою Кабінету Міністрів України № 657 від 30.08.2017 збільшено заробітну плату, суд вважає, що ОСОБА_1 має право на перерахунок раніше призначеної пенсії.

Згідно викладеного у рішеннях Конституційного Суду України від 06.07.1999 №8-рп/99 та від 20.03.2002 №5-рп/2002 розуміння сутності соціальних гарантій працівників правоохоронних органів, зокрема, працівників прокуратури, зміст та обсяг досягнутих ними соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства, а правовідносини щодо їхнього пенсійного забезпечення виникають на момент звернення за призначенням пенсії.

Крім того, суд зауважує, що положеннями абз. 6 п. 15 ст. 86 Закону України "Про прокуратуру" (в редакції Закону України від 02.03.2015 р. N 213-VIII і Закону України № 911-VIII від 24.12.2015) визначено, що максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність. Тимчасово, у період з 1 січня 2018 року максимальна пенсія в Україні не може перевищувати 10 розмірів прожиткового мінімуму для непрацездатних громадян. Отже, оскільки прожитковий мінімум для таких осіб з 1 січня 2018 року становитиме 1373 грн. максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 13730 гривень.

Проте, п. 2 Прикінцевих Положень Закону України від 02.03.2015 N 213-VIII, порядок виплати пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) встановлений цим Законом стосується саме працюючих пенсіонерів незалежно від часу призначення пенсії.

Відповідно до п.1 та п. 2 Прикінцевих Положень Закону України № 911-VIII від 24.12.2015 цей Закон набирає чинності з 1 січня 2016 року та дія положень цього Закону щодо визначення максимального розміру пенсії застосовується до пенсій, які призначаються, починаючи з 1 січня 2016 року.

З огляду на те, що позивачу пенсія призначена до 01 січня 2016 року, отже до розміру пенсії позивача не повинні застосовуватися обмеження максимального розміру пенсії, які визначені абзацом шостим частини п`ятнадцятої статті 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 (в редакції Закону України № 911-VIII від 24.12.2015 та Закону України від 02.03.2015 N 213-VIII).

Судом враховано, що згідно положень ст. 41 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", до заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії враховуються: 1) суми виплат (доходу), отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески в межах встановленої законодавством максимальної величини заробітної плати (доходу), з якої сплачуються страхові внески, а після набрання чинності Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" - максимальної величини бази нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначеної відповідно до закону.

Проте, суд зазначає, що в рішеннях Конституційного Суду України № 8-рп/99 від 06.07.1999 (у справі щодо права на пільги) та № 5-рп/2002 від 20.03.2002 (у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій) вказано, що Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до ст. 17 Конституції України, перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, поліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції. Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо. Необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов`язана з ризиком для життя і здоров`я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення. Виходячи із висловленого, у рішеннях Конституційного Суду України розуміння сутності соціальних гарантій працівників правоохоронних органів, зокрема працівників прокуратури, зміст та обсяг досягнутих ними соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду від 03.04.2018 по справі №175/1665/17, від 24.04.2018 по справі №686/12623/17, а також в постановах Верховного Суду України від 06.10.2015 (провадження № 127/11720/14-а), від 10.12.2013 по справах № 21-420а13, № 21-348а13, від 17.12. 2013 по справі № 21-445а13.

Згідно ч. 5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У рішенні Конституційного Суду України № 1-9/2015 від 13.05.2015 зазначено, що Україну проголошено соціальною, правовою державою, в якій визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (стаття 1, частини перша, друга статті 8, частина друга статті 19 Конституції України). Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної часткової або тимчасової втрати працездатності, у старості та в інших випадках, передбачених законом (частина перша статті 46 Конституції України). В Україні на конституційному рівні гарантовано право громадян на соціальний захист, для забезпечення якого необхідне здійснення комплексу державно-правових заходів, одним із яких є законодавче визначення основ соціального захисту форм і видів пенсійного забезпечення (пункт 6 частини першої статті 92 Конституції України).

Водночас, Європейський суд з прав людини у рішенні від 13.01.2011 р. (остаточне) по справі "ЧУЙКІНА ПРОТИ УКРАЇНИ" (CASE OF CHUYKINA v. UKRAINE) (Заява N 28924/04) констатував: "50. Суд нагадує, що процесуальні гарантії, викладені у статті 6 Конвенції, забезпечують кожному право звертатися до суду з позовом щодо своїх цивільних прав та обов`язків. Таким чином стаття 6 Конвенції втілює "право на суд", в якому право на доступ до суду, тобто право ініціювати в судах провадження з цивільних питань становить один з його аспектів (див. рішення від 21 лютого 1975 року у справі "Голдер проти Сполученого Королівства" (Golder v. theUnitedKingdom), пп. 28 - 36, Series A N 18). Крім того, порушення судового провадження саме по собі не задовольняє усіх вимог пункту 1 статті 6 Конвенції. Ціль Конвенції гарантувати права, які є практичними та ефективними, а не теоретичними або ілюзорними. Право на доступ до суду включає в себе не лише право ініціювати провадження, а й право отримати "вирішення" спору судом. Воно було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави дозволяла особі подати до суду цивільний позов без гарантії того, що справу буде вирішено остаточним рішенням в судовому провадженні. Для пункту 1 статті 6 Конвенції було б неможливо детально описувати процесуальні гарантії, які надаються сторонам у судовому процесі провадженні, яке є справедливим, публічним та швидким, не гарантувавши сторонам того, що їхні цивільні спори будуть остаточно вирішені (див. рішення у справах "Мултіплекс проти Хорватії" (Multiplex v. Croatia), заява N 58112/00, п. 45, від 10 липня 2003 року, та "Кутіч проти Хорватії" (Kutic v. Croatia), заява N 48778/99, п. 25, ECHR 2002-II)".

Згідно положень ч.1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

З огляду на викладене, а також враховуючи те, що рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 23.07.2018 по справі №820/5040/18 встановлено право позивача на перерахунок його пенсії, без обмеження її максимального розміру, а також враховуючи положення ч. 4 ст. 78 КАС України, суд вважає за необхідне зобов`язати відповідача провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 відповідно за вислугою років відповідно до ст. 50-1 3акону України «Про прокуратуру» (зі змінами, внесеними згідно із законом України від 05.10.1995 №358/95-ВР, у редакції, що діяла станом на листопад 2014 року) з розрахунку 70% від середнього заробітку щомісячної (чинної) заробітної плати відповідної посади працівника прокуратури без обмеження її максимального розміру згідно довідки прокуратури Сумської області від 13 квітня 2018 року №18-299вих-18 та без обмеження розміру максимальної суми доходу застрахованої особи.

Таким чином, позов ОСОБА_1 про зобов`язання вчинити певні дії, підлягає задоволенню в повному обсязі.

Судові витрати підлягають розподілу відповідно до положень ст. 139 КАС України.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. т. ст. 2, 6-11, 14, 77, 139, 243-246, 250, 255, 257-263, 295, 297 КАС України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Індустріального об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова про зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити в повному обсязі.

Зобов`язати Індустріальне об`єднане управління Пенсійного фонду України м. Харкові провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) за вислугою років відповідно до рішення Харківського окружного адміністративного суду від 23.07.2018 по справі №820/5040/18 (відповідно до ст. 50-1 3акону України «Про прокуратуру» (зі змінами, внесеними згідно із законом України від 05.10.1995 №358/95-ВР, у редакції, що діяла станом на листопад 2014 року) з розрахунку 70% від середнього заробітку щомісячної (чинної) заробітної плати відповідної посади працівника прокуратури без обмеження її максимального розміру згідно довідки прокуратури Сумської області від 13 квітня 2018 року №18-299вих-18), без обмеження розміру максимальної суми доходу застрахованої особи.

Стягнути з Індустріального об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова (ідентифікаційний код: 41248021) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір у розмірі 768, 40 грн (сімсот шістдесят вісім гривень 40 копійок).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, або спрощеного позовного провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Текст рішення складено 18 липня 2019 року.

Суддя Мар`єнко Л.М.