Справа № 640/20055/18
Суддя: Ключкович Василь Юрійович
Дата ухвалення: 2019-07-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Ключковича В.Ю.,

суддів Парінова А.Б.,

Беспалова О.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби в місті Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 10 травня 2019 року (прийняте в порядку спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження, суддя Клочкова Н.В.) у справі за позовом Головного управління Державної фіскальної служби в місті Києві до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу, -

В С Т А Н О В И В:

Головне управління Державної фіскальної служби в місті Києві звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до ОСОБА_1 , у якому просило стягнути з ОСОБА_1 податковий борг в сумі 65570,52 грн.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 10 травня 2019 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, позивачем подано апеляційну скаргу з підстав порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, в якій просить скасувати рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 10 травня 2019 року та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги повністю.

В апеляційній скарзі позивач зазначає, що у зв`язку з наявністю в інтегрованих картках платника податків ОСОБА_1 податкового боргу, керуючись вимогами статей 59. 89 ПКУ та п. 1 розділу III Порядку направлення контролюючим органами податкових вимог платникам податків, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 30.06.2017 №610 ГУ ДФС у м. Києві в автоматичному режимі було сформовано податкову вимогу 107694-17 від 20.11.2017 та прийнято рішення про опис майна у податкову заставу №107694-17 від 20.11.2017, які були направлені засобами поштового зв`язку рекомендованим листом з повідомленням про вручення платнику податків на адресу, яка міститься в базі даних інформаційно-телекомунікаційної системи контролюючого органу, а саме: АДРЕСА_2, а тому, направлення податкової вимоги посадовими особами контролюючого органу здійснювалось, згідно відомостей Державного реєстру та відповідно з дотриманням вимог Податкового кодексу України.

Від відповідача до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу не надходив.

У відповідності до ст. 308 КАС України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, з наступних підстав.

У відповідності до розрахунку суми податкового боргу станом на 06 червня 2018 року, який міститься в матеріалах справи, за ОСОБА_1 обліковується податковий борг зі сплати податку на доходи фізичних осіб та зі сплати військового збору на загальну суму 65570,52 грн., який не сплачено у встановлені терміни, на підставі податкових повідомлень - рішень № від 28 вересня 2017 року, № від 28 вересня 2017 року та № від 28 вересня 2017 року (а.с.10, т.1).

28 вересня 2017 року позивачем на підставі Акта від 14 серпня 2017 року №1080/26-15-13-09-12/ НОМЕР_1 винесено податкові повідомлення - рішення №, №, № щодо сплати відповідачем суми податкових зобов`язань на загальну суму 65570,52 грн. (а.с. 16-20, 23-28, т. 1 ).

Також, матеріали справи містять копію податкового повідомлення-рішення від 28 вересня 2017 року та копію поштового конверта, проте, суд позбавлений можливості, ідентифікувати дані документи та надати їм відповідну правову оцінку, зокрема, в частині відносно якої саме фізичної особи-підприємця винесено вказане податкове повідомлення-рішення та кому саме було адресовано листа, оскільки відповідні графи у вказаних документах, які б дозволяли їх ідентифікувати, були «закриті» іншими, а саме, довідкою відділення поштового зв`язку про повернення конверту та фіскальним чеком про направлення поштової кореспонденції (а.с.21, 22, т.1).

Крім того, Головним управлінням Державної фіскальної служби у місті Києві винесено податкову вимогу форми «Ф» від 20 листопада 2017 №107694-17, яка направлена на адресу: 254050, місто АДРЕСА_2 , яка зазначена, як адреса ОСОБА_1 (а.с. 11,14-15, т.1).

Також позивачем винесено рішення №107694-17 про опис майна ОСОБА_1 у податкову заставу (а.с.13, т.1).

Оскільки за відповідачем обліковується податковий борг, позивач звернувся з даним позовом до суду про стягнення такого боргу.

Надаючи правову оцінку обставинам справи у взаємозв`язку з нормами законодавства, що регулюють спірні правовідносини, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення даного позову, виходячи з наступного.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спірні правовідносини регулюються Конституцією України, Податковим кодексом України від 02 грудня 2010 року № 2755-VI (далі - ПК України), у редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин.

Згідно п. 42.2 ст. 42 ПК України, документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).

Пунктом 59.5 статті 59 ПК України передбачено, що у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення.

У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Згідно з п. 95.1 ст. 95 ПК України, контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Згідно п. 95.2 ст. 95 ПК України, стягнення коштів та продаж майна платника податків проводяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.

Відповідно до абз. 1 п. 95.3 ст. 95 ПК України, стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Згідно з п. 95.4 ст. 95 ПК України, контролюючий орган на підставі рішення суду здійснює стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу за рахунок готівки, що належить такому платнику податків. Стягнення готівкових коштів здійснюється у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 02 жовтня 2009 року зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 (а.с. 48, т. 1), в той час, коли з наданих суду доказів направлення податкової вимоги вбачається, що остання була направлена на адресу: АДРЕСА_2 , яка не є зареєстрованим місцем проживання відповідача, тобто, позивачем не надано доказів дотримання вимог пункту 42.2 статті 42 Податкового кодексу України щодо належного направлення на адресу платника податків податкової вимоги.

Крім того, як вбачається з акту перевірки від 14.08.2017 №1080/26-15-13-09-12/ НОМЕР_1 , ОСОБА_1 перебуває на податковому обліку як платник податків в ДПІ у Дніпровському районі ГУ ДФС у м. Києві, місце проживання фізичної особи - платника податків відповідно відомостей адресно-довідкового підрозділу ГУ ДМС України в м. Києві: АДРЕСА_3 (а.с.24, т. 1).

Відповідно до п. 45.1 ст. 45 ПК України платник податків - фізична особа зобов`язаний визначити свою податкову адресу.

Податковою адресою платника податків - фізичною особою визнається місце її проживання, за яким вона береться на облік як платник податків в контролюючому органі. Платник податків - фізична особа може мати одночасно не більше однієї податкової адреси.

Відповідно до ст. 6 Закону України від 11.12.2003 №1382-ІV «Про свободу пересування і вільний вибір місця проживання в Україні» громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов`язані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання.

Як вбачається з вищенаведеного, відповідач на перебуває на податковому обліку як платник податків в ДПІ у Шевченківському районі ГУ ДФС у м. Києві (за адресою: місто Київ, вулиця АДРЕСА_4 , квартира 149), а з 02 жовтня 2009 року зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 та перебуває на податковому обліку як платник податків в ДПІ у Дніпровському районі ГУ ДФС у м. Києві, а тому, відсутні підстави вважати, що за адреса: АДРЕСА_2 є податковою адресою ОСОБА_1 .

Контролюючим органом податкову вимогу на адресу проживання ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ) направлено не було, а відтак, відсутні підстави вважати, що відповідачу належним чином була надіслана (вручена) така податкова вимога.

Згідно з ч. 1 ст. 9, ст. 72, ч.ч. 1, 2, 5 ст. 77 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, проаналізувавши матеріали справи та надані позивачем докази, колегія суддів дійшла висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими, та такими, що не підлягають задоволенню.

З огляду на вказане, всі аргументи апелянта не заслуговують уваги, оскільки вони не спростовують вірних висновків суду першої інстанції і не є підставою для скасування рішення суду першої інстанції.

Згідно ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції винесене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, судом повно з`ясовано обставини справи, а доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, у зв`язку з чим підстав для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби в місті Києві залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 10 травня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку виключно з підстав, зазначених у п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя В.Ю. Ключкович

Судді А.Б. Парінов

О.О. Беспалов