Справа № 176/468/19
Суддя: Лозицька Ірина Олександрівна
Дата ухвалення: 2019-05-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2019 року Справа № 176/468/19
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Лозицької І.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) у місті Дніпрі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії, -
09.04.2019 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду на підставі ухвали Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 04.03.2019 року, відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 29 КАС України, були передані матеріали адміністративної справи № 176/468/19 за позовом ОСОБА_1 до П`ятихатського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії для розгляду справи за підсудністю, в якій позивач просить суд:
- визнати протиправними з 01.03.2011 року дії Управління Пенсійного фонду України в місті Жовті Води, що здійснило нарахування ОСОБА_1 пенсії без урахування періоду перебування на інвалідності з 18.04.1967 року по 31.07.1968 року при підрахунку загального трудового стажу та пільгового стажу роботи за списком № 1;
- зобов`язати відповідача провести ОСОБА_1 перерахунок пенсії з 02.01.1995 року, з урахуванням періоду перебування на інвалідності з 18.04.1967 року по 31.07.1968 року при підрахунку загального трудового стажу та пільгового стажу роботи за списком № 1.
В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що з 02.01.1995 року він був прийнятий на облік в органі Пенсійного фонду України, одержує пенсію за віком на пільгових умовах за списком № 1. У січні 2012 року йому був проведений перерахунок пенсії. З листа відповідача від 10.01.2012 року позивач дізнався про те, що час його перебування на інвалідності не врахований йому ані в пільговий стаж, ані у загальний трудовий стаж роботи, необхідний для призначення пенсії за віком.
За твердженнями позивача, під час перебування на військовій службі він під час військових навчань, отримав каліцтво, що призвело до його передчасного звільнення з військової служби та інвалідності, на якій він перебував, не працюючи у період з 18.04.1967 року по 31.07.1968 року. За поясненнями позивача, дії відповідача щодо неврахування періоду перебування його на інвалідності, отриманій під час проходження військової служби, до пенсійного стажу є протиправними, порушують принципи справедливості та рівності громадян перед законом, обмежують його конституційні права на отримання пенсії, відповідно до закону. Тому, позивач вважає, що час його перебування на інвалідності, отриманій під час виконання обов`язків військової служби повинна бути врахована до його стажу роботи для призначення пенсії за віком та до пільгового стажу роботи за списком № 1.
Ухвалою суду від 15.04.2019 року було відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 263 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), а також, встановлено відповідачу строк для надання відзиву на позов та докази на його обґрунтування.
Ухвалою суду від 17.05.2019 року було задоволене клопотання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та допущена заміна відповідача у справі з П`ятихатського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на його правонаступника Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області.
В обґрунтування своїх заперечень проти позову відповідач зазначив, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, бо неодмінною умовою для задоволення вимог адміністративного позову є встановлення факту порушення прав особи протиправними рішеннями або діями (бездіяльністю) суб`єкта владних повноважень.
За поясненнями відповідача, оскільки до призову на строкову військову службу, позивач не працював за списком № 1, період проходження строкової військової служби не підлягає зарахуванню до пільгового стажу роботи за списком № 1 при призначенні пенсії з 02.01.1995 року. Тому, просить суд відмовити у задоволенні адміністративного позову.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 261, ч. 2, ч. 3, ч. 5 ст. 262, п. 2 ч. 1, ч. 2, ч. 3 ст. 263 КАС України, суд розглянув адміністративну справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) та без проведення судового засідання.
Суд, дослідивши та оцінивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, в їх сукупності, проаналізувавши норми чинного законодавства України, прийшов до таких висновків.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач), ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 02.01.1995 року був прийнятий на облік в Управлінні Пенсійного фонду України в місті Жовті Води Дніпропетровської області та з 02.01.1995 року отримує пенсію за віком на пільгових умовах за списком № 1.
Згідно з матеріалами справи позивачу у 2012 році був зроблений перерахунок пенсії, відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Також він був повідомлений про те, що зарахований трудовий стаж за списком № 1 складає 9 років 2 місяці 28 днів та не зарахований, як пільговий час перебування позивача на інвалідності, отриманої при виконанні обов`язків військової служби.
Листом від 10.01.2012 року позивача було повідомлено про те, що за документами страховий стаж, зарахований по 01.01.1995 року, складає 30 років 21 день, в тому числі робота за списком № 1 - 9 років 2 місяці 29 днів.
За твердженнями відповідача, час проходження військової служби підлягає зарахуванню в стаж роботи, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах і в пільгових розмірах, якщо на момент призову на військову службу особа працювала за професією або займала посаду, що передбачала такі пільги. За документами пенсійної справи стаж позивача складає: з 24.08.1963 року по 31.12.1964 року - робота на загальних умовах (1 рік 4 місяці 8 днів); з 07.01.1965 року по 18.04.1967 року - період проходження військової служби (2 роки 3 місяці 12 днів); з 01.08.1968 року по 02.10.1985 року - робота на загальних умовах (17 років 2 місяці 2 дні); з 03.10.1985 року по 01.01.1995 року - пільгова робота за списком № 1 (9 років 2 місяці 29 днів).
Проте, за твердженнями позивача, відповідач не врахував період його перебування на інвалідності, тобто період з 18.04.1967 року по 31.07.1968 року. Тому, позивач, не погодившись з діями відповідача щодо неврахування періоду його перебування на інвалідності до загального трудового стажу та пільгового стажу, звернувся до суду з адміністративним позовом.
З приводу позовних вимог про визнання протиправними з 01.03.2011 року дій Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, що здійснило нарахування ОСОБА_1 пенсії без урахування періоду перебування на інвалідності з 18.04.1967 року по 31.07.1968 року при підрахунку пільгового стажу роботи за списком № 1 та зобов`язання відповідача провести ОСОБА_1 перерахунок пенсії з 02.01.1995 року, з урахуванням періоду перебування на інвалідності з 18.04.1967 року по 31.07.1968 року при підрахунку пільгового стажу роботи за списком № 1, суд зазначає наступне.
Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язанні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з ч. 1 ст. 24 Закону "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (в редакції станом на момент виникнення спірних правовідносин), страховий стаж це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
До страхового стажу для обчислення розміру пенсії за віком, з якого обчислюється розмір пенсії по інвалідності або у зв`язку з втратою годувальника, крім наявного страхового стажу, зараховується також на загальних підставах відповідно період з дня встановлення інвалідності до досягнення застрахованою особою віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, та період з дня смерті годувальника до дати, коли годувальник досяг би віку, передбаченого статтею 26 цього Закону. Період, протягом якого особа, яка підлягала загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню на випадок безробіття, отримувала допомогу по безробіттю (крім одноразової її виплати для організації безробітним підприємницької діяльності) та матеріальну допомогу у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації, включається до страхового стажу.
Час перебування на інвалідності у зв`язку з нещасним випадком на виробництві або професійним захворюванням зараховується до страхового стажу для призначення пенсії за віком, а також до страхового стажу роботи із шкідливими умовами, який дає право на
призначення пенсії на пільгових умовах і у пільгових розмірах.
Відповідно до частини 4 статті 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше.
Згідно зі статтею 56 Закону України "Про пенсійне забезпечення", час перебування на інвалідності у зв`язку з нещасним випадком на виробництві або професійним захворюванням зараховується до стажу роботи для призначення пенсії за віком, а також до стажу роботи із шкідливими умовами, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах і у пільгових розмірах.
Згідно з частиною 3 статті 44 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.
Згідно зі статті 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року, незалежно від перерв.
Згідно зі статтею 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", право на пенсію за вислугу років мають: працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення після досягнення 55 років і за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до статті 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення", основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Питання призначення пенсії врегульовані Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженні Постанова, Пенсійний фонд України № 22-1, від 25.11.2005 року (далі Порядок).
Відповідно до п. 4.2 «Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Порядок), при прийомі документів орган, що призначає пенсію перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж; перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів; перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності). Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб до оформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.
З огляду на аналіз викладеного вище, суд зазначає, що за відомостями з трудової книжки, копія якої наявна в матеріалах справи, на момент призову на строкову військову службу позивач: 1) не навчався за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, 2) не працював за професією та не займав посаду, що передбачала право на пенсію на пільгових умовах, тому, при призначенні пенсії за віком не передбачено зарахування до пільгового стажу роботи за списком № 1 періоду перебування особи на інвалідності, отриманої при виконанні обов`язків військової служби.
Отже, позовні вимоги про визнання протиправними з 01.03.2011 року дій Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, що здійснило нарахування ОСОБА_1 пенсії без урахування періоду його перебування на інвалідності з 18.04.1967 року по 31.07.1968 року при підрахунку пільгового стажу роботи за списком № 1 та зобов`язання відповідача провести ОСОБА_1 перерахунок пенсії з 02.01.1995 року, з урахуванням періоду перебування на інвалідності з 18.04.1967 року по 31.07.1968 року, при підрахунку пільгового стажу роботи за списком № 1, є такими, що задоволенню не підлягають.
З приводу вимоги позивача про визнання протиправними дій відповідача щодо невключення періоду його перебування на інвалідності з 18.04.1967 року по 31.07.1968 року до загального трудового стажу та зобов`язання відповідача провести перерахунок пенсії з 02.01.1995 року, з урахуванням періоду його перебування на інвалідності з 18.04.1967 року по 31.07.1968 року до загального трудового стажу, суд зазначає наступне.
З огляду на викладені вище положення ст. 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (в редакції станом на момент проведення перерахунку пенсії 01.01.2012 року), до страхового стажу для обчислення розміру пенсії за віком, з якого обчислюється розмір пенсії по інвалідності або у зв`язку з втратою годувальника, крім наявного страхового стажу, зараховується також на загальних підставах відповідно період з дня встановлення інвалідності до досягнення застрахованою особою віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, та період з дня смерті годувальника до дати, коли годувальник досяг би віку, передбаченого статтею 26 цього Закону.
Період, протягом якого особа, яка підлягала загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню на випадок безробіття, отримувала допомогу по безробіттю (крім одноразової її виплати для організації безробітним підприємницької діяльності) та матеріальну допомогу у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації, включається до страхового стажу.
Час перебування на інвалідності у зв`язку з нещасним випадком на виробництві або професійним захворюванням зараховується до страхового стажу для призначення пенсії за віком, а також до страхового стажу роботи із шкідливими умовами, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах і у пільгових розмірах.
Суд зазначає, що відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (в редакції станом на момент виникнення спірних правовідносин), час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Час проходження строкової військової служби зараховується до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що передбачала право на пенсію на пільгових умовах до введення в дію Закону України "Про пенсійне забезпечення" або на пенсію за віком на пільгових умовах до набрання чинності Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Час навчання в професійно-технічному навчальному закладі і час проходження строкової військової служби, які зараховуються до пільгового стажу, не повинні перевищувати наявного стажу роботи, що дає право на пенсію на пільгових умовах.
Суд зазначає, що трудовий (загальний) стаж це періоди офіційної трудової діяльності, що підтверджуються записами в трудовій книжці. У Законі України «Про пенсійне забезпечення» поняття загального стажу роботи в основному застосовується для відмінності його від стажу, що дає право на пільги по призначенню пенсії.
При цьому, як зазначено вище, страховий (пенсійний) стаж це відрізок часу, протягом якого особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачувалися внески в сумі не менше, ніж мінімальний страховий внесок (ст. 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»), спеціальний стаж це сумарна тривалість певної трудової діяльності на відповідних видах робіт, що дає право на дострокове призначення трудової пенсії. Періоди трудової діяльності та інші періоди, що зараховуються до стажу роботи для призначення пенсії (до 01.01.2004 року), зараховуються до страхового стажу в порядку та на умовах, передбачених раніше чинним законодавством на підставі трудової книжки або інших документів, які підтверджують трудову діяльність особи.
Також, суд враховує те, що відповідно до статті 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», страховий стаж обчислюється за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку за даними документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а до страхового стажу для обчислення розміру пенсії за віком, з якого обчислюється розмір пенсії по інвалідності або у зв`язку з втратою годувальника, крім наявного страхового стажу, зараховується також на загальних підставах відповідно період з дня встановлення інвалідності до досягнення застрахованою особою віку, передбаченого статтею 26 цього Закону.
Аналіз викладеного вище вказує, що період перебування позивача на інвалідності враховується до його загального трудового стажу (страхового стажу) при отриманні пенсії по інвалідності, як додатковий стаж. При цьому, пенсію по інвалідності у спірний період позивач отримував у період з 18.07.1967 року до 24.11.1967 року, що підтверджується записом в його трудовій книжці.
Отже, в матеріалах справи наявними є письмові докази, зокрема, копія трудової книжки позивача та копія пенсійної справи, з яких вбачається, що документально підтвердженим періодом перебування позивача на інвалідності після виконання ним обов`язків військової служби в армії СРСР та отримання пенсії по інвалідності, є період з 18.04.1967 року по 24.11.1967 року, а не період з 18.07.1967 року по 31.07.1968 року, як про це просить позивач. Тобто, період з 25.11.1967 року по 31.07.1968 року не підтверджений позивачем як період, протягом якого він перебував на інвалідності та отримував пенсію по інвалідності. При цьому, суд не бере до уваги надані позивачем копії довідок серії НОМЕР_1 -64 № 032335 від 14.11.1969 року та серії НОМЕР_2 № 625760 від 01.12.1970 року, бо вони датуються 1969 та 1970 роками, що не підпадають під спірний період перебування позивача на інвалідності, отриманої при виконанні ним обов`язків військової служби в армії СРСР, про врахування якого він просить у позові (період з 18.07.1967 року по 31.07.1968 року).
Крім того, відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 6 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
Згідно з положеннями ст. 9 Конституції України та ст. 17, ч. 5 ст. 19 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди та органи державної влади повинні дотримуватись положень Європейської конвенції з прав людини та її основоположних свобод 1950 року, застосовувати в своїй діяльності рішення Європейського суду з прав людини з питань застосування окремих положень цієї Конвенції.
Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 р., кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
У пункті 53 рішення Європейського суду з прав людини у справі Федорченко та Лозенко проти України висловлено позицію, відповідно до якої суд, при оцінці доказів, керується критерієм доведення поза розумними сумнівом. Тобто, аргументи сторони мають бути достатньо вагомими, чіткими та узгодженими.
Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Згідно з частинами 1 - 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до положень статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Згідно з частинами 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
З урахуванням вищевикладеного, суд вважає за необхідне частково задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 та визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо неврахування до загального трудового стажу (страхового стажу) під час проведення 01.01.2012 року перерахунку пенсії ОСОБА_1 періоду його перебування на інвалідності з 18.04.1967 року по 24.11.1967 року, включно; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області провести ОСОБА_1 перерахунок пенсії, з урахуванням періоду його перебування на інвалідності з 18.04.1967 року по 24.11.1967 року, включно, при підрахунку загального трудового стажу (страхового стажу) з 02.01.1995 року; у задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
З приводу розподілу судових витрат, суд зазначає, що позивач звільнений від сплати судового збору за подання до суду позовної заяви, як інвалід І групи, відповідно до вимог п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір». Це підтверджується оригіналом висновку ЛКК № 122 та копією пенсійного посвідчення № НОМЕР_3 , серії АА3 НОМЕР_4 . Тому, питання про розподіл судових витрат у вигляді судового збору судом не вирішується.
Керуючись ст. ст. 77, 90, 139, 241-246, 255, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо неврахування до загального трудового стажу (страхового стажу) під час проведення 01.01.2012 року перерахунку пенсії ОСОБА_1 періоду його перебування на інвалідності з 18.04.1967 року по 24.11.1967 року, включно.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області провести ОСОБА_1 перерахунок пенсії, з урахуванням періоду його перебування на інвалідності з 18.04.1967 року по 24.11.1967 року, включно, при підрахунку загального трудового стажу (страхового стажу) по 01.01.1995 року.
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 17.05.2019 року.

Суддя І.О. Лозицька