Справа № 540/639/19
Суддя: Гомельчук С.В.
Дата ухвалення: 2019-07-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2019 р.м. ХерсонСправа № 540/639/19

Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Гомельчука С.В.,

при секретарі Воронцовій К.С.,

за участю:

позивача - ОСОБА_1 ,

представників відповідача - Бабінця К.Б., Алексєєва Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Командира військової служби НОМЕР_1 ОСОБА_2 провизнання протиправним рішення відповідача та зобов`язання вчинити певні дії,,

встановив:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_2 (далі - відповідач), в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 26.02.2019 року № 95 "Про результати службового розслідування" про притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності у вигляді попередження про неповну службову відповідність;

- визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 06.03.2019 року № 111 "Про підсумки службової діяльності та служби військ у лютому місяці 2019 року" в частині притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 у вигляді суворої догани.

- встановити судовий контроль за виконанням судового рішення - зобов`язати командира військової частини НОМЕР_1 подати у встановлений судом звіт про виконання судового рішення.

Позовні вимоги обґрунтовані наступними обставинами. Відповідно до наказу начальника Херсонського зонального відділу Військової служби правопорядку від 01.02.2019 року № 22 позивача було направлено у відрядження до Центрального будинку офіцерів ЗСУ в м. Київ, де він перебував на навчанні з 03 по 08.02.2019 року з можливістю проживання у готелі. 08.02.2019 року в військовій частині НОМЕР_2 проводилось заслуховування посадових осіб Південного територіального управління Військової служби правопорядку, серед яких був і позивач. Після заслуховування заступник командира військової частини полковник ОСОБА_3 зробив припущення, що позивач перебуває в стані алкогольного сп`яніння та сказав йому, що вважає за необхідне пройти медичний огляд. Позивач на проходження медичного огляду не направлявся. За фактом можливого перебування позивача з ознакам алкогольного сп`яніння було призначено службове розслідування, на підставі якого видано спірний наказ відповідача від 26.02.2019 року № 95, яким позивача попереджено про неповну службову відповідність. З пояснень ОСОБА_1 вбачається, що в день заслуховування - 08.02.2019 року позивач алкогольні напої не вживав. Запах алкоголю з порожнини рота, який відчували оточуючі, міг бути викликаний вживанням заспокійливого лікарського засобу «Корвалол», який він вживав перед заслуховуванням. Позивач не погоджується із наведеним рішенням та його висновками, вказує на те, що направлення на проходження медичного огляду йому не надавалося, висновки службового розслідування засновані на припущеннях службових осіб, так як доводи про перебування позивача у стані алкогольного сп`яніння під час заслуховування не підтверджено жодними доказами. 27.03.2019 року до відома позивача доведено витяг із наказу командира ВЧ НОМЕР_1 від 06.03.2019 року № 111, яким позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності за неналежну організацію та проведення службової перевірки в Херсонському об`єднаному військовому комісаріаті, проте позивач стверджує, що завдання щодо організації та проведення службової перевірки в ІНФОРМАЦІЯ_1 йому не визначались, про призначення такої перевірки відомо не було. За наведених обставин, позивач вказує на незаконність спірних наказів відповідача, просить їх скасувати.

Ухвалою суду від 11.04.2019 року провадження в справі відкрито, вирішено розглядати справу за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 07.05.2019 року. Підготовче засідання відкладалося з метою витребування доказів до 30.05.2019 року. Підготовче провадження закрито 30.05.2019 року, призначено розгляд справи по суті на 09.07.2019 року.

Представник відповідача надав до суду відзив у якому не погоджується із доводами, наведеними у позовній заяві, з огляду на наступні обставини. 08.02.2019 року у ВЧ НОМЕР_3 проводилось заслуховування осіб Південного територіального управління Військової служби правопорядку, серед яких був і позивач. Заслуховування проводилось під головуванням заступника командира ВЧ НОМЕР_2 за участю комісії у складі 12 начальників управлінь. Відповідач зауважує на тому, що під час заслуховування у позивача вбачалися ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови, виражене тремтіння рук, різка зміна забарвлення шкіряного покриву обличчя. З метою підтвердження або спростування факту перебування підполковника ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння заступник командира ВЧ НОМЕР_2 полковник ОСОБА_3 запропонував позивачу пройти медичний огляд на встановлення стану алкогольного сп`яніння та у присутності полковника ОСОБА_2 визначив завдання начальнику управління організації охорони, патрульно постової служби та розшуку ВЧ НОМЕР_2 полковнику ОСОБА_4 з`ясувати у встановленому порядку ступінь алкогольного сп`яніння позивача. Так як позивач відмовився від проходження медичного огляду за допомогою аналізатору вмісту парів алкоголю «Алконт-М», полковник ОСОБА_3 наказав йому пройти медичний огляд у спеціалізованому медичному закладі з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння. Проте, під час очікування автомобіля, що мав доставити позивача до медичного закладу, останній начебто вийшов до туалетної кімнати, та зник у невідомому напрямку, тобто не маючи на те дозвіл, самовільно залишив розташування ВЧ НОМЕР_2 та перебував за її межами протягом двох годин. Наведене підтверджується поясненнями ОСОБА_1 . Таким чином, позивач не виконав отриманий наказ щодо проходження медичного огляду та не доповів про причини невиконання наказу. За вказаним фактом було проведено службове розслідування, в ході якого вина позивача була повністю доведена. Посилаючись на вказані обставини, відповідач вважає наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 26.02.2019 року № 95 законним та обґрунтованим. Вказуючи на правомірність видання наказу від 06.03.2019 року № 111, відповідач зазначає, що на початку лютого 2019 року ТВО командира ВЧ НОМЕР_1 полковником ОСОБА_5 поставлено завдання начальнику Херсонського зонального відділу Військової служби правопорядку полковнику Пацану М.О. щодо проведення перевірки для встановлення обставин, викладених у зверненні майора ОСОБА_6 . Полковник ОСОБА_7 наказав підполковнику ОСОБА_1 організувати проведення вказаної перевірки, який у свою чергу доручив її проведення капітану ОСОБА_8 . У подальшому представником штабу Херсонського зонального відділу Військової служби правопорядку було встановлено, що капітан ОСОБА_8 фактичної перевірки документів у Херсонському ОВК та Херсонському ОМВК не здійснював, що свідчить про неналежний контроль та розгляд звернення майора ОСОБА_6 з боку посадових осіб ІНФОРМАЦІЯ_2 (полковника ОСОБА_7 , підполковника ОСОБА_1 , капітана ОСОБА_8 ). Таким чином, враховуючи порушення позивачем, як безпосереднім начальником капітана ОСОБА_8 , вимог ст. 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, в частині сумлінного виконання військового обов`язку та службових обов`язків, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, вимог ст. 59 Статуту в частині обов`язку начальника знати стан справ у дорученому йому підрозділі, відповідач вважає наказ командира ВЧ НОМЕР_4 від 06.03.2019 року № 111 таким, що відповідає вимогам чинного законодавства та не підлягає скасуванню. Сукупність наведених обставин, на думку відповідача, є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог.

Позивач, 07.05.2019 року, подав до суду відповідь на відзив, де підтвердив обґрунтованість позовних вимог.

В призначений судом час, 09.07.2019 року, сторони в судове засідання з`явилися.

Позивач підтримав позовні вимоги з підстав, зазначених у позові та відповіді на відзив.

Представники відповідача проти позовних вимог заперечували з підстав, викладених у відзиві.

Заслухавши пояснення представників сторін, свідків, дослідивши письмові докази, проаналізувавши норми діючого законодавства, що регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

Судом встановлено, що наказом керівництва Генерального штабу Збройних Сил України від 05.09.2016 року № 264 ОСОБА_1 призначений начальником відділення запобігання, виявлення злочинів та інших правопорушень - заступником начальника Херсонського зонального відділу Військової служби правопорядку Південного територіального управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 26.02.2019 року № 95 "Про результати службового розслідування" (далі - Наказ № 95) позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді попередження про неповну службову відповідальність, а наказом відповідача від 06.03.2019 року № 111 "Про підсумки службової діяльності та служби військ у лютому місяці 2019 року" (далі - Наказ № 111) - у вигляді суворої догани.

Оспорюючи правомірність виданих наказів позивач звернувся до суду для їх скасування.

Надаючи оцінку законності прийняття відповідачем оскаржуваних наказів, суд вважає за необхідне врахувати наступні обставини та положення законодавства.

Загальні права та обов`язки військовослужбовців, їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб полку і його підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах визначені положеннями Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 року №548-ХІV (надалі - Статут внутрішньої служби).

Статутом керуються всі військові частини, кораблі, управління, штаби, організації, установи і військові навчальні заклади Збройних Сил України.

Відповідно до ст. 11 Статут внутрішньої служби необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України покладає на військовослужбовців такі обов`язки:

- свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок;

- бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим;

- беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, як святиню оберігати Бойовий Прапор своєї частини;

- постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України;

- знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, берегти державне майно;

- дорожити бойовою славою Збройних Сил України та своєї військової частини, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України;

- поважати бойові та військові традиції, допомагати іншим військовослужбовцям, що перебувають у небезпеці, стримувати їх від вчинення протиправних дій, поважати честь і гідність кожної людини;

- бути пильним, суворо зберігати державну таємницю;

- вести бойові дії ініціативно, наполегливо, до повного виконання поставленого завдання;

- виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни;

- додержуватися правил військового вітання, ввічливості й поведінки військовослужбовців, завжди бути одягненим за формою, чисто й охайно.

Військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення чи провини несуть дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом (ст. 26).

Сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг визначені Дисциплінарним статутом Збройних Сил України, затвердженим Законом України від 24.03.1999 року № 551-ХІV (надалі - Дисциплінарний статут).

Військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України.

Військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця: додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів; бути пильним, зберігати державну та військову таємницю; додержуватися визначених військовими статутами правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнювати військове товариство; виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків; не вживати під час проходження військової служби (крім медичного призначення) наркотичні засоби, психотропні речовини чи їх аналоги, а також не вживати спиртні напої під час виконання обов`язків військової служби.

У разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.

За вчинення адміністративних правопорушень військовослужбовці несуть дисциплінарну відповідальність за цим Статутом, за винятком випадків, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення (ст.45).

Згідно ст.68 Дисциплінарного статуту на молодших та старших офіцерів можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення:

а) зауваження;

б) догана;

в) сувора догана;

г) попередження про неповну службову відповідність;

д) пониження в посаді;

е) пониження військового звання на один ступінь;

є) звільнення з військової служби за службовою невідповідністю;

ж) позбавлення військового звання. Командир роти (корабля 4 рангу), батальйону (корабля 3 рангу) щодо підлеглих офіцерів користується правом робити зауваження, оголошувати догану, сувору догану.

Командир окремого батальйону (корабля 2 рангу), а також командир окремої військової частини, який користується відповідно до статті 8 цього Статуту дисциплінарною владою командира батальйону (корабля 3 рангу), крім того, мають право попереджувати офіцерів про неповну службову відповідність (ст.70).

Згідно ч.1 ст.84 Дисциплінарного статуту прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування.

Підстави та механізм проведення службового розслідування стосовно військовослужбовців Збройних Сил України, а також військовозобов`язаних та резервістів, які не виконали (неналежно виконали) свої службові обов`язки або вчинили правопорушення під час проходження служби (зборів) регулюються Порядком проведення службового розслідування у Збройних Силах України (надалі - Порядок).

Відповідно до п.3 Розділу ІІ Порядку службове розслідування проводиться для встановлення:

- неправомірних дій військовослужбовця, яким вчинено правопорушення;

- причинного зв`язку між правопорушенням, з приводу якого було призначено службове розслідування, та виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби;

- вини військовослужбовця;

- порушень нормативно-правових актів, інших актів законодавства;

- причин та умов, що сприяли вчиненню правопорушення;

- у разі виявлення факту заподіяння матеріальної шкоди - причин виникнення шкоди, її розміру та винних осіб.

Відповідно ч. 1 ст. 85 Дисциплінарного статуту, п. п.1,3 Розділу ІІІ Порядку службове розслідування призначається письмовим наказом командира, який вирішив притягти військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності. В наказі зазначаються підстава, обґрунтування або мета призначення службового розслідування, особа, стосовно якої воно проводиться, строк проведення службового розслідування, а також визначаються посадова (службова) особа, якій доручено його проведення, або голова та члени комісії з проведення службового розслідування.

Розслідування проводиться за участю безпосереднього начальника військовослужбовця, який вчинив дисциплінарне правопорушення (ч.2 ст.85 Дисциплінарного статуту, п.11 Порядку).

Згідно ст.86 Дисциплінарного статуту якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир приймає рішення про накладення дисциплінарного стягнення.

Із аналізу наведених вище норм Дисциплінарного статуту та Порядку слідує, що дисциплінарна відповідальність військовослужбовця виникає у разі вчинення ним дисциплінарного проступку, який доведений матеріалами службового розслідування. У свою чергу, службове розслідування повинно проводитися уповноваженою на те особою (особами), а висновок за його результатами - містити повне та об`єктивне дослідження обставин скоєння дисциплінарного проступку та встановлення (або відсутність) вини порушника.

Як встановлено судом, на підставі рапорту керівництва Головного управління Військової служби правопорядку Збройних сил України, для встановлення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення позивачем та встановлення ступеня його вини, наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 11.02.2019 року № 67 призначено службове розслідування. Розслідування доручено голові комісії заступнику командира військової частини НОМЕР_1 полковнику ОСОБА_9 , членам комісії: офіцерам цієї військової частини ОСОБА_10 та ОСОБА_11 .

Наказ видано у відповідності до ч.1 ст.85 Дисциплінарного статуту, п.п.1, 3 Розділу ІІІ Порядку. Проте, в порушення вимог ч.2 ст.85 Дисциплінарного статуту, п.11 Порядку розслідування призначено і проведено без участі безпосереднього начальника позивача, яким, як встановлено в суді, є начальник Херсонського зонального відділу Пацан М.А.

Матеріалами службового розслідування встановлено, що відповідно до наказу начальника Херсонського зонального відділу Військової служби правопорядку від 01.02.2019 року №22 ОСОБА_1 було направлено у відрядження до Центрального будинку офіцерів ЗСУ в м. Київ, де він перебував на навчанні з 03 по 08 лютого 2019 року та проживав у готелі «Феофанія».

08.02.2019 року в військовій частині НОМЕР_2 проводилось заслуховування посадових осіб Південного територіального управління Військової служби правопорядку, серед яких був і позивач. На заслуховування ОСОБА_1 прибув 08.02.2019 року о 10.00 год. З пояснень начальника управління полковника ОСОБА_4 вбачається, що позивач був з ознаками алкогольного сп`яніння, на що вказує наявність «запаху алкоголю з порожнини рота та на зміну забарвлення шкіряного покрову обличчя. Інші ознаки не зазначаються». Після проведення заслуховування заступник начальника ГУ Військової служби правопорядку полковник ОСОБА_3 , з метою підтвердження або спростування факту перебування в стані алкогольного сп`яніння, в присутності полковника ОСОБА_2 (відповідача по даній справі), наказав ОСОБА_1 пройти медичний огляд та визначив завдання начальнику управління військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_4 з`ясувати ступень алкогольного сп`яніння позивача. Згідно пояснень ОСОБА_4 позивач відмовився від проходження медичного огляду за допомогою аналізатору вмісту парів алкоголю «Алконт-М», а під час очікування автомобілю, що мав доставити ОСОБА_1 до медичного закладу для проходження медичного огляду останній начебто вийшов до туалету та зник у невідомому напрямку. Вдавшись до обману посадових осіб військової частини НОМЕР_2 , не маючи на те дозвіл, ОСОБА_1 залишив розташування військової частини НОМЕР_2 , де він мав би перебувати за обов`язком військової служби, знаходився за її межами протягом двох годин, приблизно з 12.30 до 14.30 годин. На телефонні дзвінки позивач не відповідав і повернувся до військової частини лише за дві години.

З пояснень ОСОБА_1 вбачається, що 07.02.2019 року приблизно о 20 год., тобто у позаслужбовий час, він вживав алкогольні напої, а саме приблизно 150 гр. коньяку поза межами військової частини. В день заслуховування 08.02.2019 року алкогольні напої не вживав. Запах алкоголю з порожнини рота, який відчували оточуючі, міг бути викликаний вживанням заспокійливого лікарського засобу «Корвалол», який він вживав перед заслуховуванням. Після того, як йому було запропоновано пройти медичне обстеження полковник ОСОБА_4 запропонував йому пройти на перший поверх для вирішення цього питання. Спустившись до вказаного місця та прочекавши годину часу він прийняв рішення виїхати до готелю «Феофанія», з якого мав висилитися до 12 годин., про що повідомив прямого начальника - полковника ОСОБА_2 . Повернувшись до військової частини НОМЕР_2 о 14.30 год. він спілкувався з керівництвом військової частини, зокрема з генерал-лейтенантом ОСОБА_12 , полковником ОСОБА_3 , писав пояснення стосовно свого стану. Направлення на проходження медичного огляду йому не надавалося, сам він не висловлював бажання пройти медичне обстеження.

Факт дозволу проживання позивача в готелі «Феофанія» під час відрядження з 03 по 08 лютого 2019 року відповідачем не оскаржується та підтверджується резолюцією безпосереднього начальника ОСОБА_1 на посвідченні про відрядження: «Дозволено проживання в готелі».

Згідно висновку Акта службового розслідування від 25.02.2019 року «Службовим розслідуванням достовірно підтвердити чи спростувати факт прибуття на заслуховування до Головного управління Військової служби правопорядку Збройних Сил України начальника відділення запобігання, виявлення злочинів та інших правопорушень заступника начальника Херсонського зонального відділу Військової служби правопорядку підполковника ОСОБА_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, не вдалось, однак поведінка підполковника ОСОБА_1 та його намагання всіляко уникнути проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння може свідчити про можливе перебування останнього з ознаками алкогольного сп`яніння 08 лютого 2019 року під час проведення заслуховування у військовій частині НОМЕР_2 ».

Отже, матеріалами службового розслідування вина позивача в скоєнні дисциплінарного проступку не доведена, а висновок щодо перебування ОСОБА_1 з ознаками алкогольного сп`яніння на заслуховуванні 08.02.2019 року заснований на припущеннях, що викладено навіть у формулюванні самого висновку: «…підтвердити чи спростувати факт прибуття на заслуховування… з ознаками алкогольного сп`яніння, не вдалось…», «…може свідчити про можливе перебування останнього з ознаками алкогольного сп`яніння…».

Як вже зазначалося, відповідно до ст.86 Дисциплінарного статуту та Розділу VI Порядку якщо вину військовослужбовця повністю доведено, саме командир приймає рішення про накладення дисциплінарного стягнення, визначає вид дисциплінарного стягнення та призначає особу, якій доручає підготувати проект відповідного наказу. Вид дисциплінарного стягнення зазначається особисто службовою особою, яка призначила службове розслідування, в аркуші резолюції або на висновку за результатами службового розслідування.

Під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховується: характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби.

В порушення цих вимог в Акті службового розслідування викладена пропозиція притягнути до дисциплінарної відповідальності позивача та вже обрано вид дисциплінарного стягнення - попередити про неповну службову відповідність.

Тобто, посадові особи, що проводили службове розслідування вийшли за межі своїх повноважень, процедури проведення службового розслідування та самі обрали вид дисциплінарного стягнення та запропонували його командиру, що свідчить про упередженість проведення розслідування та його результатів.

За результатами службового розслідування відповідачем видано спірний наказ від 26.02.2019 року №95, згідно якого за неналежне виконання службових обов`язків, визначених вимогами статей 11, 37 та 59 Статуту внутрішньої служби ЗСУ та ст.4 Дисциплінарного статуту ЗСУ ОСОБА_1 попереджено про неповну службову відповідність. При цьому в наказі не вказана вина позивача в скоєнні дисциплінарного проступку, а навпаки констатовано факт сумніву в його винуватості.

Обираючи достатньо суворий вид покарання ані в матеріалах службового розслідування, ані в спірному наказі відповідача не зазначено, які саме негативні наслідки викликала поведінка позивача.

Крім того, статтею 172-20 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачена адміністративна відповідальність за появу військовослужбовців на території військової частини в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, або виконання ними обов`язків військової служби в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, а також відмова таких осіб від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Статтею 172-11 КУпАП передбачена відповідальність за самовільне залишення військової частини або місця служби військовослужбовцем.

Проте, адміністративні протоколи на позивача за вказаними статтями КУпАП не складалися, до адміністративної відповідальності він не притягувався, факти відмови від медичного огляду та самовільного залишення військової частини не документувалися.

Таким чином, службове розслідування відносно ОСОБА_1 проведено з порушенням зазначених вище вимог Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України, зокрема, упереджено, не доведена вина позивача в скоєнні дисциплінарного проступку, за яке може бути призначено дисциплінарне стягнення у вигляді попередження про неповну службову відповідність.

Таким чином, відповідачем належними доказами не доведена вина ОСОБА_1 в порушенні вимог Статуту внутрішньої служби та Дисциплінарного статуту ЗСУ та скоєнні дисциплінарного проступку, тому наказ від 26.02.2019 року №95, як протиправний, слід скасувати.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 06.03.2019 року № 111 "Про підсумки службової діяльності та служби військ у лютому місяці 2019 року" за неналежну організацію та проведення службової перевірки в Херсонському об`єднаному військовому комісаріаті ОСОБА_1 притягнено до дисциплінарної відповідальності у вигляді суворої догани.

Відповідно до п.1 Розділу VII Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України, з метою перевірки інформації про факт правопорушення, з`ясування наявності підстав для призначення службового розслідування, обставин порушення виконавської дисципліни, а також якщо особу правопорушника не встановлено, але виявлено факт правопорушення, проводиться службова перевірка.

Під час службової перевірки встановлюються:

- особа, яка вчинила дисциплінарне правопорушення або порушення виконавської дисципліни;

- обставини (час, місце, спосіб, наслідки тощо) правопорушення або порушення виконавської дисципліни;

- не виконані або неналежно виконані військовослужбовцем розпорядження, доручення, вказівки начальників, службові обов`язки;

- наявність чи відсутність події, з приводу якої призначалась перевірка (п.2).

Службова перевірка проводиться за письмовим рішенням відповідного командира (начальника), у якому зазначаються відомості про посадових осіб, яким доручається проведення перевірки, її мета та дата завершення. Строк проведення перевірки встановлюється з урахуванням мети, обсягу визначених завдань та кількості особового складу, який залучається. Письмове рішення командира (начальника) оформлюється шляхом накладення відповідної резолюції на документі (рапорті (доповіді)) про необхідність проведення перевірки або видання окремого доручення (доручення), розпорядження на її проведення (п.3).

Проведення службової перевірки здійснюється за загальними правилами проведення службових розслідувань, встановленими розділами III та IV цього Порядку, з урахуванням особливостей, передбачених цим розділом (ч.4 п.6).

Результати службової перевірки оформлюються доповідною запискою на ім`я посадової (службової) особи, яка призначила перевірку, та підписуються посадовою (службовою) особою, яка провела її одноособово, або головою комісії (п.9).

У доповідній записці зазначаються підстави та мета проведення службової перевірки, службові особи, які її проводили, вжиті заходи та отримані результати, висновки і пропозиції та інші відомості, необхідні для прийняття посадовою (службовою) особою, яка призначила перевірку, законного рішення (п.10).

З аналізу положень Порядку вбачається, що службова перевірка проводиться з певною метою, на підставі письмового рішення командира (начальника) за визначеною процедурою.

Як встановлено судом, і не заперечувалося представниками відповідача, свідком ОСОБА_7 в судовому засіданні, службова перевірка в Херсонському об`єднаному військовому комісаріаті відповідачем не призначалася, відповідного письмового рішення з цього приводу не приймалося, коло осіб для перевірки не визначалося, доповідна записка за результатами службової перевірки не складалася.

Належних доказів доручення організації та проведення службової перевірки ОСОБА_1 відповідачем не надано.

Суд не бере до уваги доводи представників відповідача про неякісні перевірки позивачем звернень громадянина ОСОБА_6 , оскільки перевірка за усним наказом командира (начальника) і службова перевірка по своїй природі та по суті не є тотожними.

Отже, наказом від 06.03.2019 року № 111 ОСОБА_1 притягнутий до дисциплінарної відповідальності за дії, які він не скоював, тому спірний наказ слід, як протиправний, скасувати.

Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України (ч.ч.1, 2 КАС України).

Згідно ч.1 ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача (ч.ч.1, 2 ст.77 КАС України).

Принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень полягає в тому, що рішення повинно бути прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення. Європейський Суд з прав людини у рішенні по справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), № 37801/97, пункт 36 від 1 липня 2003 року, вказує, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

В рішенні від 10 лютого 2010 року у справі «Серявін та інші проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Відповідачем належними, допустимим, достовірними та достатніми доказами не доведено обґрунтованість своїх рішень, в зв`язку з чим позовні вимоги позивача слід задовольнити.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 72-77, 241-246 КАС України, суд

вирішив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_5 , АДРЕСА_1 ) до командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ), задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 26.02.2019 року № 95 "Про результати службового розслідування" про притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності у вигляді попередження про неповну службову відповідальність.

Визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 06.03.2019 року № 111 "Про підсумки службової діяльності та служби військ у лютому місяці 2019 року" в частині притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 у вигляді суворої догани.

Встановити судовий контроль за виконанням судового рішення - зобов`язати командира військової частини НОМЕР_1 в двадцятиденний строк з моменту набрання рішенням законної сили подати до суду звіт про його виконання.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції,який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 19 липня 2019 р.

Суддя Гомельчук С.В.

кат. 106020000