Справа № 120/240/19-а
Суддя: Сторчак В. Ю.
Дата ухвалення: 2019-07-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 120/240/19-а

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Чернюк Алла Юріївна

Суддя-доповідач - Сторчак В. Ю.

11 липня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сторчака В. Ю.

суддів: Моніча Б.С. Іваненко Т.В. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Колісниченко Ю.В.,

позивача - ОСОБА_1

представника відповідача - Мавроді Р.Ф.

представника відповідача - Високогляд А.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Вінницької митниці Державної фіскальної служби України на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 05 квітня 2019 року (суддя Чернюк А.Ю.) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Вінницької митниці Державної фіскальної служби України про визнання дій неправомірними та стягнення коштів,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась до Вінницького окружного адміністративного суду з позовом до Вінницької митниці Державної фіскальної служби України про визнання дій неправомірними та стягнення коштів.

Позов мотивований тим, що у грудні 2018 року позивач подав відповідачеві митну електронну декларацію за формою МД-2 для розмитнення легкового автомобіля, що був у використанні марки "LAND ROVER", модель "FREELANDER", 2004 року виписку, ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 з бензиновим двигуном об`ємом 1796 см. куб. У митній декларації зазначив митну вартість автомобіля згідно з ціною його купівлі в Республіці Польща 1900,00 євро. 28 грудня 2018 року відповідач скоригував митну вартість автомобіля до 4074,00 євро, внаслідок чого позивачем доплачено 21724,78 грн. мита. Вказане коригування митної вартості автомобіля позивач вважає протиправним.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 05 квітня 2019 року позовні вимоги позивача задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Вінницької митниці ДФС про коригування митної вартості товарів № UA401000/2018/000090/1 від 27.12.2018 року. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку, подавши відповідну апеляційну скаргу. У скарзі відповідач, посилаючись на неповне з`ясування та недоведеність судом обставин, що мають значення для справи та допущенні порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким в задоволенні позовних вимог позивача відмовити з підстав, викладених у апеляційній скарзі. Зокрема, апелянт зазначає, що у зв`язку із спрацюванням ризику АСАУР, позивачу направлено електронне повідомлення про необхідність надання документів для підтвердження митної вартості товару, класифікації товару та країни походження товару та необхідності пред`явлення автомобіля для проведення митного огляду. В ході здійснення митного контролю було встановлено, що використані декларантом відомості для цілей визначення митної вартості не підтверджені документально та спрацювання форм контролю АСАУР, на підставі ч. 3 ст. 53 Митного кодексу України, позивачу запропоновано надати додаткові документи, які підтверджують митну вартість товарів. На вимогу органу доходів і зборів, позивачем не було надано документів, а тому митна вартість не могла бути визначена за основним методом відповідно до ст. 58 Митного кодексу України.

Позивачем подано до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу Вінницької митниці Державної фіскальної служби України, в якому просить суд залишити оскаржуване рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 05 квітня 2019 року без змін, а апеляційну скаргу відповідача - без задоволення, оскільки вважає, що судом вірно встановлені обставини справи та надано обгрунтовану правову оцінку спору, що виник між сторонами.

Представники відповідача в судовому засіданні підтримали вимоги апеляційної скарги в повному обсязі та просили скасувати рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 05 квітня 2019 року та відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог.

Позивач заперечив проти задоволення вимог апеляційної скарги митного органу, посилаючись на безпідставність доводів апелянта.

Заслухавши суддю-доповідача, позивача та представників відповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що подана скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу автомобіля від 26.11.2018 року, придбав в Польщі у нерезидента "LAMBERG UKRAINE LTD" автомобіль, марки "LAND ROVER", модель "FREELANDER", тип кузова - універсал, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , об`єм двигуна - 1796 см. куб., календарний рік виготовлення 2004. Вартість автомобіля - 1900 євро.

Вінницькою митницею ДФС України визначено митну вартість вищевказаного автомобіля в гривнях 127253,55 грн. Згідно платіжного доручення № 887 від 19.12.2018 року позивачем здійснено попередню оплату суми за митне оформлення в сумі 41454,80 грн.

Для здійснення митного оформлення вказаного транспортного засобу 21.12.2018 року відповідачу подано декларантом ОСОБА_3 , в інтересах позивача, в електронній формі митну декларацію № 401010/2018/047029 на ввезений транспортний засіб, згідно якої заявлено його вартість в розмірі 1900 євро, що становило 59347,51 грн. В графі 42 митної декларації "ціна товару" зазначено 1900 євро, а отже митну вартість транспортного засобу декларантом визначено за основним методом - за ціною договору.

У зв`язку із спрацюванням ризику АСАУР, Вінницькою митницею ДФС розпочато процедуру консультацій із декларантом, шляхом формування електронного повідомлення від 19.12.2018 року про необхідність надання додаткових документів, які підтверджують митну вартість товару.

На вказане електронне повідомлення декларант повідомив листом № 21/12 від 26.12.2018 року, що разом з митною декларацією були надані всі документи.

У зв`язку з наведеним, Вінницькою митницею ДФС прийнято рішення про коригування митної вартості товарів № UA401000/2018/000090/1 від 27.12.2018 року, яким визначено митну вартість імпортованого автомобіля за резервним методом у розмірі 4074 євро.

В ній відповідач вказав, що митна вартість не може бути визначена за основним методом відповідно до ст. 58 МК України, по причині ненадання органу доходів і зборів документів, що вимагалися. Митна вартість не може бути визначена за методами, передбаченими ст. 59 та 60 МК України, по причині відсутності у органу доходів і зборів інформації про ідентичні товари, що були оформлені у митному відношенні (мали ідентичні (аналогічні) умови та термін експлуатації, пошкодження, ступінь фізичного зносу, показник одометра, комплектацію). Визначити митну вартість за другорядними методами (ст. 62, 63 MК України) неможливо з причин відсутності у органу доходів і зборів вартісної основи для розрахунку митної вартості. Таким чином, був застосований резервний метод визначення митної вартості відповідно до положень ст. 64 МК України, а джерелом числового значення митної вартості стала є ЕМД від 21.12.2018 року № UA 401010/2018/045738, за якою був оформлений товар «Автомобіль легковий, що був у використанні: марка LAND ROVER, модель FREELANDER, календарний рік виготовлення 2004, модельний рік виготовлення 2004, дата першої реєстрації 19.01.2004р., колір сірий, робочий об`єм циліндрів 1796 см. куб., потужність 86 кВт».

Як наслідок, позивачем доплачено 21144,96 грн. за митне оформлення вищезгаданого транспортного засобу, що підтверджується квитанцією № 3 від 28.12.2018 року.

Зазначені вище обставини справи слугували підставою звернення позивача до суду з даним позовом.

Ухвалюючи оскаржуване судове рішення, суд першої інстанції прийшов до висновку, що адміністративний позов позивача підлягає задоволенню. Зокрема, на переконання суду, відповідачем не доведено обставин, які б викликали обґрунтовані сумніви в достовірності проведеного декларантом позивача розрахунку митної вартості транспортного засобу за ціною договору купівлі-продажу автомобіля від 26.11.2018 року, а інших обставин, які б впливали на рівень задекларованої позивачем митної вартості товару не встановлено, тобто основні документи містили всі числові дані, необхідні для визначення вартості, зазначеної в митній декларації. При цьому на думку суду, визначення відповідачем митної вартості транспортного засобу, який ввозиться на митну територію України за резервним методом лише на підставі неподання позивачем запитуваних митним органом додаткових документів, є необґрунтованим та безпідставним.

При прийнятті рішення, судом першої інстанції, у відповідності до вимог ч. 5 ст. 242 КАС України, враховано висновки Верховного суду щодо застосування норм права у спірних правовідносинах, що викладені в постановах від 19.02.2019 в справі №805/2713/16-а, від 20.02.2018 в справі №809/1884/16 та від 19.02.2019 в справі №805/2713/16-а.

Щодо позовної вимоги про стягнення з Вінницької митниці ДФС на користь позивача 21724,78 грн., суд першої інстанції прийшов до висновку, що повернення помилково та/або надмірно сплачених митних платежів з Державного бюджету України є виключними повноваженнями митних органів та органів державного казначейства, а відтак суд не може підміняти державний орган і вирішувати питання про стягнення таких платежів.

Колегія суддів, за результатом апеляційного розгляду справи, погоджується з висновками суду першої інстанції. Даючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, апеляційний суд враховує наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Враховуючи, що апеляційна скарга подана на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 05 квітня 2019 року в частині задоволених позовних вимог, керуючись ч.1 ст.308 КАС України, перегляду підлягає рішення суду в цій частині, в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтями 67 та 68 Конституції України передбачено, що кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом, неухильно додержуватися Конституції України та законів України.

Відносини, що виникають при здійсненні митного контролю та митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, регулюються нормами Митного кодексу України та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи.

Згідно частини 1 статті 246 Митного кодексу України метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари (ст. 49 Митного кодексу України) .

Частинами 1, 2 статті 51 Митного кодексу України встановлено, що митна вартість товарів, які переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

У відповідності до частини 4 статті 58 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця (частина 5 статті 58 Митного кодексу України).

За змістом частини 2 статті 52 Митного кодексу України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.

Стаття 53 Митного кодексу України визначає перелік документів, які подаються декларантом для підтвердження заявленої митної вартості.

У випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, які підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення (частина 1 статті 53 Митного кодексу України).

Згідно частини 2 статті 53 Митного кодексу України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

В силу вимог частини 5 статті 53 Митного кодексу України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Судом встановлено, що митному органу всі необхідні документи для підтвердження заявленої митної вартості при здійсненні митного оформлення як обов`язкові, так і можливі були надані в формі оригіналу, належним чином завірені печатками відповідних організацій, а їх зміст підтверджував заявлену митну вартість ввізного транспортного засобу.

В договорі купівлі - продажу автомобіля від 26.11.2018 року зазначено вартість транспортного засобу марки "LAND ROVER", модель "FREELANDER", 1900,00 євро та продавця - "LEMBERG UNKRAINE LTD".

При митному оформленні відповідачем зроблено висновок, що "LEMBERG UNKRAINE LTD" не є власником вищевказаного автомобіля, оскільки в свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 власником вказано DZIEMIANCZYK ANTONI.

Встановлено, що згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 власником транспортного засобу марки "LAND ROVER", модель "FREELANDER" з 23.04.2014 року являється юридична особа "STEKOP SA".

17.09.2018 року зазначений транспортний засіб був придбаний "F.H.U. KONKRET ANNA GALAZKA", що підтверджується рахунком-фактурою № FS-00000011/2018/09, згідно якого, вартість автомобіля - 10000,00 злотих. В подальшому, вартість автомобіля була скоригована за рахунком-фактурою № FKS-K PRO/00000004/2018/09 від 17.09.2018 року та склала - 5000,00 злотих.

Згідно рахунку-фактури № 116/2018 від 21.11.2018 року транспортний засіб марки "LAND ROVER", модель "FREELANDER", вартість якого становила 5500,00 злотих, був придбаний "LEMBERG UNKRAINE LTD". Оплата за транспортний засіб марки "LAND ROVER", модель "FREELANDER", здійснена в готівковій формі.

Таким чином, вірним є висновок суду першої інстанції, що декларант надав відповідачу всі необхідні документи, які давали можливість останньому встановити дійсну митну вартість транспортного засобу за ціною договору купівлі-продажу автомобіля від 26.11.2018 року і подані декларантом позивача до митного оформлення документи за назвою і змістом відповідали статті 53 Митного кодексу України.

Частиною 1 статті 54 Митного кодексу України встановлено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Згідно частини 6 статті 54 Митного кодексу України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

У разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично (частина 7 статті 54 Митного кодексу України).

Відповідно до частини 1 статті 55 Митного кодексу України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування; інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості у митному органі вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду (частина 2 статті 54 Митного кодексу України).

Таким чином, митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, тощо.

Згідно частини 1 статті 57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Відповідно до частини 2 статті 57 Митного кодексу України основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Частиною 3 статті 57 Митного кодексу України передбачено, що кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності (частина 4 статті 57 Митного кодексу України).

Згідно частини 5 вказаної статті Кодексу у разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу (частина 6 статті 57 Митного кодексу України).

За приписами частини 1 статті 58 Митного кодексу України метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо: 1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що: а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно); в) не впливають значною мірою на вартість товару; 2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів; 3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті; 4) покупець і продавець не пов`язані між собою особи або хоч і пов`язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.

Згідно з частиною 2 статті 58 Митного кодексу України метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Відповідно до частини 3 статті 58 Митного кодексу України у разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини 1 статті 57 цього Кодексу.

Разом з тим, колегія суддів враховує, що відповідач не надав суду жодного доказу, який би спростував зміст договору купівлі-продажу автомобіля від 26.11.2018 року, в тому числі будь-які відомості про отримання від компетентних органів Республіки Польща інформації щодо підтвердження чи не підтвердження обставини відчуження позивачу продавцем нерезидентом "LEMBERG UKRAINE LTD" транспортного засобу, марки "LAND ROVER", модель "FREELANDER", тип кузова - універсал, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , тип двигуна - бензиновий, об`єм двигуна - 1796 см3, потужність двигуна - 86 кВт, календарний рік виготовлення - 2004, та отримання або не отримання від позивача готівкою коштів в сумі 1900,00 євро та/або іншої суми за відчужений вказаний транспортний засіб.

Згідно рішення про коригування митної вартості товарів № UA401000/2018/000090/1 від 27.12.2018 року, митна вартість транспортного засобу визначена за резервним методом (стаття 64 Митного кодексу України). При цьому, зазначено, що джерелом числового значення митної вартості стала є ЕМД від 21.12.2018 року № UA 401010/2018/045738, за якою був оформлений товар «Автомобіль легковий, що був у використанні: марка LAND ROVER, модель FREELANDER, календарний рік виготовлення 2004, модельний рік виготовлення 2004, дата першої реєстрації 19.01.2004р., колір сірий, робочий об`єм циліндрів 1796 см. куб., потужність 86 кВт»

Тобто, митна вартість транспортного засобу марки "LAND ROVER", модель "FREELANDER", тип кузова - універсал, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , тип двигуна - бензиновий, об`єм двигуна - 1796 см3, потужність двигуна - 86 кВт, календарний рік виготовлення - 2004, порівнювалась з ідентичними автомобілями. В той же час, відповідно до рішення про коригування митної вартості товарів № UA401000/2018/000090/1 від 27.12.2018 року другий-п`ятий методи визначення митної вартості товарів (статті 59-63 Митного кодексу України) не застосовані, у зв`язку з відсутністю інформації щодо угод на ідентичні та подібні (аналогічні) товари (статті 59, 60 Митного кодексу України), що суперечить вищевказаним обставинам.

При цьому, спрацювання системи управління ризиками є лише рекомендацією посадовій особі органу доходів і зборів більш детально проаналізувати умови зовнішньоекономічної операції, та не може бути безумовною підставою для відмови в оформленні товару за самостійно заявленою декларантом митною вартістю товарів. Різниця між вартістю товару, задекларованого особою та вартістю схожих товарів, що розмитнювались цією особою чи іншими особами у попередніх періодах також не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів до показників автоматизованої системи аналізу та управління ризиками.

Отже встановлені у справі обставини дають підстави дійти висновку, що у відповідача були в наявності всі документи для визначення митної вартості за ціною рахунку щодо транспортного засобу, який імпортується, та не встановлено жодних інших обставин, визначених положеннями частиною 1 статті 58 Митного кодексу України, які б перешкоджали визначенню митної вартості імпортованих товарів за ціною договору купівлі-продажу автомобіля від 26.11.2018 року.

Колегія суддів погоджується з позицією суду першої інстанції, що ненадання декларантом запитуваних митним органом документів, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товару за першим методом, не є достатнім для висновку про наявність підстав для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості.

Таким чином, визначення відповідачем митної вартості транспортного засобу марки "LAND ROVER", модель "FREELANDER", тип кузова - універсал, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , тип двигуна - бензиновий, об`єм двигуна - 1796 см3, потужність двигуна - 86 кВт, календарний рік виготовлення - 2004, який ввозиться на митну територію України за резервним методом лише на підставі неподання позивачем запитуваних митним органом додаткових документів, є необґрунтованим та безпідставним.

Відповідно до ч.2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем, як під час розгляду справи в суді першої інстанції, так і під час апеляційного розгляду справи, не доведено правомірність прийнятого рішення Вінницької митниці Державної фіскальної служби України про коригування митної вартості товарів №UA401000/2018/000090/1 від 27.12.2018 року.

Доводи апеляційної скарги, наведені на спростування висновків суду першої інстанції, не містять належного обґрунтування чи нових, переконливих доводів, які б були безпідставно залишені без розгляду судом першої інстанції.

Статтею 242 КАС України визначено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно зясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Зазначеним критеріям рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 11 квітня 2019 року в оскаржуваній частині відповідає.

В іншій частині рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 11 квітня 2019 року сторонами не оскаржувалось.

В силу ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Наведені вище обставини спростовують доводи апеляційної скарги про невідповідність рішення суду першої інстанції нормам матеріального та процесуального права, а тому апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Вінницької митниці Державної фіскальної служби України залишити без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 05 квітня 2019 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 18 липня 2019 року.

Головуючий Сторчак В. Ю.

Судді Моніч Б.С. Іваненко Т.В.