Справа № 140/1701/19
Суддя: Ксензюк Андрій Ярославович
Дата ухвалення: 2019-07-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2019 року ЛуцькСправа № 140/1701/19

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Ксензюка А.Я.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Волинській області про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі - ФОП ОСОБА_1 , позивач) звернувся в суд із позовом до Головного управління ДФС у Волинській області (далі - ГУ ДФС у Волинській області, відповідач) про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 11.03.2019 №Ф-669-17; зобов`язання виключити з інтегрованої автоматизованої системи «Податковий блок» заборгованість фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 зі сплати єдиного внеску за 2018 рік в сумі 9 828 грн 72 коп.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач є інвалідом 3 групи з 30.09.2015 та перебуває на обліку в Ковельській ОДПІ ГУ ДФС у Волинській області з 31.07.2006, є платником єдиного податку 2 групи з 01.01.2012, а також отримує соціальну допомогу.

Позивачем зазначає, що нею помилково до Ковельської ОДПІ ГУ ДФС у Волинській області було подано Звіт про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за 2018 рік № від 14.01.2019, де визначено суму єдиного внеску у розмірі 9 828,72 грн. У зв`язку з помилковістю внесення, вказана сума сплачена не була, а тому ГУ ДФС у Волинській області прийнято вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф - 669 - 17 від 11.03.2019, згідно якої станом на 28.02.2019, у ФОП ОСОБА_1 існує борг у сумі 8 820,15 грн.

ФОП ОСОБА_1 також зазначає, що 11.04.2019 вернулася із заявою до Ковельського управління Головного управління ДФС у Волинській області про визнання звітності помилково поданою та недійсною, та з проханням проведення документальної перевірки щодо помилковості самостійного визначення сум ЄСВ за себе внаслідок помилково поданого звіту та скасування податкової вимоги № Ф-669-17 від 11.03.2019 про сплату боргу (недоїмки), оскільки вона, як фізична особа-підприємець перебуває на спрощеній системі оподаткування, є інвалідом III групи, отримує соціальну допомогу та не підписувала договір про добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, відтак не повинна сплачувати ЄСВ.

Однак, листом від 17.04.2019 за № 4012/ФОП/03-20-52-13 Ковельським управлінням Головного управління ДФС у Волинській області позивача повідомлено про відсутність можливості подання звітності з ЄСВ за один і той самий період, а також виправлення зазначеного виду помилок.

ОСОБА_1 звертає увагу, що аналогічну заяву нею було подано 15.04.2019 №2 до Головного управління ДФС у Волинській області, на яку на момент подання позову відповіді не надійшло.

Позивач 11.04.2019 оскаржила вимогу №Ф-669-17 від 11.03.2019 до ДФС України, проте листом від 15.05.2019 № 22373/6/99-99-11-05-02-25 ДФС України за результатами розгляду скарги, залишила вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-669-17 від 11.03.2019 без змін, а скаргу без задоволення з тих підстав, що грошове зобов`язання визначене платником податків самостійно.

Позивач вважає дії контролюючого органу протиправними і такими, що не відповідають нормам чинного законодавства, оскільки ОСОБА_1 як фізична особа-підприємець перебуває на спрощеній системі оподаткування, є інвалідом III групи, отримує пенсію та не підписувала договір про добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, тому не повинна сплачувати ЄСВ за себе особисто. Та обставина, що фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 подано відповідну звітність про нарахування єдиного внеску за себе, не є визначальною для прийняття вимоги про сплату недоїмки, оскільки добровільна участь у сплаті єдиного внеску, на думку позивача, може бути підтверджена не шляхом подання звітності, а шляхом укладення договору про добровільне страхування та сплати коштів.

З наведених підстав просить позов задовольнити.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 29.05.2019 відкрито провадження у даній справі та розгляд справи ухвалено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін відповідно до статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) (а. с.1).

У поданому до суду відзиві на позовну заяву (а. с. 31-33) представник відповідача позовні вимоги не визнав, посилаючись на те, що згідно інтегрованої картки платника податків в результаті самостійного нарахування платником грошового зобов`язання за звітом про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на 2018 рік в загальній сумі становить 9828,72 грн. Внаслідок наявної переплати в сумі 1007,99 грн., самостійно визначене грошове зобов`язання позивача складає 8820,73 грн.

При цьому зазначає, що згідно статті 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» платник єдиного внеску зобов`язаний, зокрема, своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок, подавати звітність та сплачувати до органу доходів і зборів за основним місцем обліку платника єдиного внеску у строки, порядку та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом та фондами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Наказом Міністерства фінансів України від 14.04.2015 №435 «Про затвердження Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі - Порядок №435) передбачено особливості, процедуру, форму, строки подання звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. Звіт формується на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких проводиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) виплат (доходу), на які відповідно до Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» нараховується єдиний внесок. Відповідальним за правильність та достовірність заповнення Звіту є страхувальник. А тому у разі виявлення помилки у Звіті до закінчення строку подання цього Звіту страхувальник повторно формує та подає Звіт у повному обсязі до органу доходів і зборів за основним місцем обліку.

Чинним вважається останній електронний або паперовий Звіт, поданий страхувальником до закінчення строків подання звітності, визначених цим Порядком, який пройшов всі контролі при завантаженні до Реєстру страхувальників та до Реєстру застрахованих осіб. Якщо страхувальником до закінчення строку подання Звіту подаються за поточний звітний період лише окремі таблиці Звіту із зазначенням типу форми «скасовуюча», «додаткова», то цей звіт не вважається звітом і вважається таким, що не подавався.

Однак, зазначені процедурні дії позивачем не здійснювались.

У разі самостійного визначення бази нарахування єдиного внеску фізичні особи - підприємці, у тому числі ті, які обрали спрощену систему, члени фермерських господарств, які отримують пенсію за віком або є особами з інвалідністю, або досягли віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове пенсійне страхування», та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу, формують та подають до органів доходів і зборів Звіт самі за себе відповідно до пунктів 10, 11 розділу IV Порядку №435 один раз на рік у терміни, визначені пунктами 2, 5 цього розділу IV (п. 3 Розділ III II Порядку №435).

Оскільки позивачем порушено обов`язок щодо сплати самостійно визначеного зобов`язання у строки, встановлені Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», ГУ ДФС у Волинській області правомірно надіслано ФОП ОСОБА_1 податкову вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-669-17 від 11.03.2019.

Представник відповідача вважає, що ГУ ДФС у Волинській області діяло виключно на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а тому просить в задоволенні позову відмовити повністю.

У відповіді на відзив від 17.06.2019 позивач підтримала обгрунтування, викладені в позовній заяві, просила позов задовольнити (а. с. 42-43).

В поданих письмових запереченнях на відповідь на відзив, представник відповідача підтримав доводи, викладені у відзиві на позовну заяву.

Крім того, зазначив, що згідно Порядку №435 звіт формується на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких проводиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) виплат (доходу), на які відповідно до Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», нараховується єдиний внесок. Відповідальним за правильність та достовірність заповнення Звіту є страхувальник. У разі виявлення помилки у Звіті до закінчення строку подання цього Звіту страхувальник повторно формує та подає Звіт у повному обсязі до органу доходів і зборів за основним місцем обліку. Чинним вважається останній електронний або паперовий звіт, поданий страхувальником до закінчення строків подання звітності, визначених Порядком №435, який пройшов всі контролі при завантаженні до Реєстру страхувальників та до Реєстру застрахованих осіб. Якщо страхувальником до закінчення строку подання Звіту подаються за поточний звітний період лише окремі таблиці Звіту із зазначенням типу форми «скасовуюча», «додаткова», то цей звіт не вважається звітом і вважається таким, що не подавався. Однак, позивачем зазначені дії не здійснювались. Більше того, подання страхувальником змінених (уточнених) показників таблиці 1. 2 додатка 5 до Порядку №435 після закінчення строків подання звітності та/або коригування (зміна) показників органами ДФС не передбачено.

Також наголосив, що жодним законом не передбачено право органу ДФС самостійно, в позасудовому порядку, визнавати нікчемними правочини і дані, вказані платником податків в податкових деклараціях.

З наведених підстав просить у задоволенні позову відмовити.

Дослідивши матеріали справи, а також заяви по суті справи, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення, з таких мотивів та підстав.

Судом встановлено, що фізична особа - підприємець ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є інвалідом 3 групи з 30.09.2015, перебуває на обліку в Ковельській ОДПІ ГУ ДФС у Волинській області з 31.07.2006 та є платником єдиного податку 2 групи з 01.01.2012., що підтверджується довідкою до акту огляду МСЕК серії 12ААА №147603 від 08.09.2015, пенсійним посвідченням № НОМЕР_1 (а. с. 9, 10, 14), а також отримує соціальну допомогу, що підтверджується довідкою Ковельського об`єднаного управління Пенсійного фонду України (а. с. 15).

Позивачем, як фізичною особою - підприємцем, що перебуває на обліку в Ковельській ОДПІ ГУ ДФС у Волинській області на спрощеній системі оподаткування 14.01.2019 було самостійно подано Звіт про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску, в якому нараховано до сплати єдиний внесок в сумі 9 828,72 грн. (а. с. 11-13).

Оскільки сума єдиного внеску сплачена не була, ГУ ДФС у Волинській області прийнято вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-669-17 від 11.03.2019, згідно якої станом на 28.02.2019, у ФОП ОСОБА_1 існує борг у сумі 8 820,15 грн. (а. с. 8).

Проте, ФОП ОСОБА_1 вважає, що звіт про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за 2018 рік № від 14.01.2019, де визначено суму єдиного внеску у розмірі 9 828,72 грн. до Ковельської ОДПІ ГУ ДФС у Волинській області було подано помилково, у зв`язку з чим 11.04.2019 вернулася із заявою до Ковельського управління Головного управління ДФС у Волинській області про визнання звітності помилково поданою та недійсною, та з проханням проведення документальної перевірки щодо помилковості самостійного визначення сум ЄСВ за себе внаслідок помилково поданого звіту та скасування податкової вимоги № Ф-669-17 від 11.03.2019 про сплату боргу (недоїмки), оскільки вона, як фізична особа-підприємець перебуває на спрощеній системі оподаткування, є інвалідом III групи, отримує соціальну допомогу та не підписувала договір про добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, відтак не повинна сплачувати ЄСВ (а .с . 16-17).

Листом від 17.04.2019 № 4012/ФОП/03-20-52-13 Ковельським управлінням Головного управління ДФС у Волинській області позивача повідомлено про відсутність можливості подання звітності з ЄСВ за один і той самий період, а також виправлення зазначеного виду помилок (а. с. 18-19).

Така ж заява була подана 15.04.2019 №2 до ГУ ДФС у Волинській області, на яку на момент подання позову відповіді не надійшло (а. с. 20).

11.04.2019 позивач оскаржила вимогу №Ф-669-17 від 11.03.2019 до ДФС України, проте листом від 15.05.2019 № 22373/6/99-99-11-05-02-25 ДФС України за результатами розгляду скарги залишила вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-669-17 від 11.03.2019 без змін, а скаргу без задоволення з тих підстав, що грошове зобов`язання визначене платником податків самостійно (а. с.22-26 ).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Спеціальним законом, який визначає правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку є Закон України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 за №2464-VI (далі Закон №2464-VI).

Відповідно до статті 1 Закону №2464-VI, єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Згідно з пунктом 4 частини 1 статті 4 Закону №2464-VI, платниками єдиного внеску є фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування, та члени сімей цих осіб, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності.

Згідно з частиною 4 статті 4 Закону №2464-VI особи, зазначені у пунктах 4 та 5-1 частини першої цієї статті, звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо вони отримують пенсію за віком або є особами з інвалідністю, або досягли віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску виключно за умови їх добровільної участі у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 6 Закону №2464-VI, платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Згідно статті 6 Закону №2464-VI платник єдиного внеску зобов`язаний, зокрема, своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок, подавати звітність та сплачувати до органу доходів і зборів за основним місцем обліку платника єдиного внеску у строки, порядку та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом та фондами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Згідно Порядку №435, яким передбачено особливості, процедуру, форму, строки подання звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, звіт формується на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких проводиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) виплат (доходу), на які відповідно до Закону №2464-VI нараховується єдиний внесок.

Відповідальним за правильність та достовірність заповнення Звіту є страхувальник (пункт 16 розділу II Порядку №435).

У разі виявлення помилки у Звіті до закінчення строку подання цього Звіту страхувальник повторно формує та подає Звіт у повному обсязі до органу доходів і зборів за основним місцем обліку.

Чинним вважається останній електронний або паперовий Звіт, поданий страхувальником до закінчення строків подання звітності, визначених цим Порядком, який пройшов всі контролі при завантаженні до Реєстру страхувальників та до Реєстру застрахованих осіб.

Якщо страхувальником до закінчення строку подання Звіту подаються за поточний звітний період лише окремі таблиці Звіту із зазначенням типу форми «скасовуюча», «додаткова», цей звіт не вважається Звітом і вважається таким, що не подавався.

Проте, як встановлено судом з матеріалів справи, вищезазначені процедурні дії позивачем не здійснювались.

Крім того, суд звертає увагу, що подання страхувальником змінених (уточнених) показників таблиці 1, 2 додатка 5 до Порядку №435, після закінчення строків подання звітності та/або коригування (зміна) показників органами ДФС не передбачено.

Фізичні особи-підприємці, у тому числі ті, які обрали спрощену систему, та члени фермерського господарства звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо вони отримують пенсію за віком або є особами з інвалідністю, або досягли віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове пенсійне страхування», та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу.

Звіт зазначеними особами не подається.

Проте, у разі самостійного визначення бази нарахування єдиного внеску фізичні особи-підприємці, у тому числі ті, які обрали спрощену систему, члени фермерських господарств, які отримують пенсію за віком або є особами з інвалідністю, або досягли віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове пенсійне страхування», та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу, формують та подають до органів доходів і зборів Звіт самі за себе відповідно до пунктів 10, 11 розділу IV цього Порядку один раз на рік у терміни, визначені пунктами 2, 5 цього розділу, що визначено пунктом 3 розділу III Порядку №435.

Відповідно до абзацу третього, четвертого частини восьмої статті 9 Закону №2464-VI платники єдиного внеску, зазначені у пунктах 4, 5 та 5 і частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, шо настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.

Періодом, за який платники єдиного внеску подають звітність до органу доходів і зборів (звітним періодом), є календарний місяць, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, для яких звітним періодом є календарний рік. У разі державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця її останнім звітним періодом є період з дня закінчення попереднього звітного періоду до дня державної реєстрації припинення підприємницької діяльності такої фізичної особи.

Відповідно до підпункту 19.1.2 пункту 19.1 статті 19 Податкового кодексу України (далі - ПК України), контролюючі органи здійснюють функцію контролю за своєчасністю подання платниками податків та платниками єдиного внеску передбаченої законом звітності (декларацій, розрахунків та інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів), своєчасністю, достовірністю, повнотою нарахування та сплати податків, зборів, платежів.

Згідно пункту 61.1 статті 61 ПК України податковий контроль - система заходів, що вживаються контролюючими органами та координуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи

Згідно статті 62 ПК України податковий контроль здійснюється шляхом: ведення обліку платників податків; інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності контролюючих органів; перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин; моніторингу контрольованих операцій та опитування посадових, уповноважених осіб та/або працівників платника податків відповідно до статті 39 цього Кодексу.

Відповідно до положень частини першої-четвертої статті 25 Закону №2464-VI рішення, прийняті органами доходів і зборів та органами Пенсійного фонду з питань, що належать до їх компетенції відповідно до цього Закону, є обов`язковими до виконання платниками єдиного внеску, посадовими особами і застрахованими особами. Положення цієї статті поширюються лише на тих платників, які відповідно до цього Закону зобов`язані нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

У разі виявлення своєчасно не сплачених сум страхових внесків платники єдиного внеску зобов`язані самостійно обчислити ці внески і сплатити їх з нарахуванням пені в порядку і розмірах, визначених цією статтею.

Суми недоїмки стягуються з нарахуванням пені та застосуванням штрафів.

Орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

Вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом. Платник єдиного внеску зобов`язаний протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги про сплату недоїмки сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею. У разі незгоди з розрахунком суми недоїмки платник єдиного внеску узгоджує її з органом доходів і зборів шляхом оскарження вимоги про сплату єдиного внеску в адміністративному або судовому порядку.

Згідно з частиною четвертою статті 8 Закону №2464-VI порядок нарахування, обчислення і сплати єдиного внеску визначається цим Законом, в частині адміністрування -Податковим кодексом України, та прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Порядок стягнення заборгованості з платників єдиного внеску, формування, оформлення та надсилання вимоги про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску передбачений розділом VI Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженої наказом Міністерства доходів і зборів України від 20.04.2015 за №449 (зареєстрований в Міністерстві юстиції України 07.05.2015 за №508/26953).

Відповідно до пунктів 2 - 3 розділу VI Інструкції №449, у разі виявлення органом доходів і зборів своєчасно не нарахованих та/або не сплачених платником сум єдиного внеску такий орган доходів і зборів обчислює суми єдиного внеску, що зазначаються у вимозі про сплату боргу (недоїмки), та застосовує до такого платника штрафні санкції у порядку і розмірах, визначених розділом VII цієї Інструкції. Сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені Законом, обчислена органами доходів і зборів у випадках, передбачених Законом, є недоїмкою. Суми недоїмки стягуються з нарахуванням пені та застосуванням штрафів. Органи доходів і зборів надсилають (вручають) платникам вимогу про сплату боргу (недоїмки), якщо: дані документальних перевірок свідчать про донарахування сум єдиного внеску органами доходів і зборів; платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску; платник має на кінець календарного місяця борги зі сплати фінансових санкцій.

У випадку, передбаченому абзацом другим цього пункту, вимога про сплату боргу (недоїмки) приймається відповідним органом доходів і зборів протягом десяти робочих днів з дня, що настає за днем вручення платнику акта перевірки, а за наявності заперечень платника єдиного внеску до акта перевірки приймається з урахуванням висновку про результати розгляду заперечень до акта перевірки. Орган доходів і зборів надсилає (вручає) вимогу про сплату боргу (недоїмки) платнику єдиного внеску протягом трьох робочих днів із дня її винесення.

Вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів платника на суму боргу, що перевищує 10 гривень. Вимога про сплату боргу (недоїмки), окрім загальних реквізитів, повинна містити відомості про розмір боргу, у тому числі суми недоїмки, штрафів та пені, обов`язок погасити борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк.

Згідно з пунктом 1 розділу VI Інструкції №449 до платників, які не виконали визначені Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» обов`язки щодо нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску, застосовуються заходи впливу та стягнення.

Відповідно до пункту 3 розділу VI Інструкції № 449, фіскальні органи надсилають (вручають) платникам вимогу про сплату боргу (недоїмки) в таких випадках: якщо дані документальних перевірок свідчать про донарахування сум єдиного внеску фіскальними органами; якщо платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску; якщо платник має на кінець календарного місяця борги зі сплати фінансових санкцій.

Вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі даних інформаційної системи фіскального органу платника на суму боргу, що перевищує 10 гривень.

Вимога про сплату боргу (недоїмки), окрім загальних реквізитів, повинна містити відомості про розмір боргу, у тому числі суми недоїмки, штрафів та пені, обов`язок погасити борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк.

За вимогами пункту 4 розділу VI Інструкції №449 вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі актів документальних перевірок, звітів платника про нарахування єдиного внеску та облікових даних з інформаційної системи фіскального органу.

Аналогічна правова позиція викладена рішенні Верховного Суду №826/11623/16 від 11.09.2018.

Отже, аналіз вищенаведених норм свідчить про те, що вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі даних інформаційної системи фіскального органу платника у випадку, зокрема, якщо такий платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску. Недоїмкою ж є сума єдиного внеску, своєчасно не сплачена у строки, встановлені Законом.

Також суд звертає увагу, що 10.06.2016 набрав чинності наказ Міністерства фінансів України від 07.04.2016 за №422 «Про затвердження Порядку ведення органами Державної фіскальної служби України оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджету, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі - Наказ №422).

Відповідно до Наказу №422, оперативний облік податків і зборів, митних та інших платежів до бюджету, єдиного внеску здійснюється органами Державної фіскальної служби України в інформаційній системі органів ДФС. Для обліку нарахованих і сплачених сум податків, зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску органами ДФС відкриваються інтегровані картки платників (далі - ІКП) за кожним платником та кожним видом платежу, які повинні сплачуватися такими платниками. ІКП містить інформацію про облікові операції та облікові показники, які характеризують стан розрахунків платника податків з бюджетами та цільовими фондами за відповідним видом платежу.

Наказ №422 визначає порядок: ведення інтегрованої картки платника (далі - ІКП) та здійснення контролю за коректністю інформації при відкритті/закритті ІКП в інформаційній системі ДФС; відображення в ІКП показників щодо податкових зобов`язань, визначених самостійно платниками податків та контролюючими органами у випадках, не пов`язаних із порушенням податкового законодавства; перенесення до ІКП визначених за результатами контрольно-перевірочної роботи сум грошових зобов`язань, податкових, митних та інших платежів та методи контролю відповідності показників результатів даним ІКП; відображення в ІКП сум погашення податкового боргу та заборгованості зі сплати єдиного внеску, розстрочення (відстрочення) зобов`язань (боргів), а також списання податкового боргу та заборгованості зі сплати єдиного внеску; перенесення до ІКП результатів адміністративного та/або судового оскарження рішень органів ДФС та методи контролю достовірності відповідних показників.

Згідно витягу з інтегрованої картки платника податку, за позивачем обліковується заборгованість за платежем з кодом 71040000 «ЄСВ для фізичних осіб-підприємців, у тому числі, які обрали спрощену систему оподаткування та осіб, які проводять незалежну професійну діяльність» у сумі 8 820,73 грн. (а. с. 35).

Як встановлено судом, оскаржена вимога від 11.03.2019 №Ф-669-17 винесена відповідачем на підставі облікових даних з інформаційної системи податкового органу, а тому посилання позивача на обов`язковість проведення відповідачем документальної перевірки є безпідставними та необґрунтованими.

Отже, беручи до уваги встановлені судом обставини, зокрема те, що згідно даних інформаційної системи органу доходів і зборів, загальна сума заборгованості позивача станом на 28.02.2019 становить 8 820,73 грн., яка виникла на підставі самостійно визначених платником податків зобов`язань зі сплати єдиного внеску, шляхом подання звіту про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за 2018 рік, суд приходить до висновку про правомірність формування вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 11.03.2019 №Ф-669-17.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Проаналізувавши вищенаведене, суд дійшов висновку, що вимога від 11.03.2019 №Ф-669-17 про сплату боргу (недоїмки) винесена відповідачем з дотриманням вимог чинного законодавства України та в межах наданих йому повноважень, а тому у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити повністю.

У відповідності до статті 139 КАС України судові витрати позивачу не відшкодовуються.

Керуючись статтями 241, 242, 243, 245, 246, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Закон України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Волинській області про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) та зобов`язання вчинити дії відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя А.Я. Ксензюк